ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/951/22 Справа № 205/9116/16 Суддя у 1-й інстанції - Скрипник К.О Доповідач - Макаров М. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді Макарова М.О.

суддів - Демченко Е.Л., Куценко Т.Р.

при секретарі - Керімовій-Бандюковій Л.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 26 грудня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа: Новокодацька районна у м. Дніпропетровську рада про позбавлення батьківських прав, -

В С Т А Н О В И Л А :

У грудні 2016 року ОСОБА_3 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_1 , третя особа: Новокодацька районна у м. Дніпропетровську рада про позбавлення батьківських прав.

Позовні вимоги ОСОБА_3 мотивовані тим, що вона з відповідачем є батьками неповнолітніх дітей - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Позивачка вказує, що діти проживають з нею. Відповідач життям дітей не цікавиться, не телефонує та не виявляє бажання спілкуватись з дітьми та приймати участь у їх вихованні.

Враховуючи викладене, позивачка просила позбавити ОСОБА_1 батьківських прав відносно їхніх дітей.

Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 26 грудня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено в повному обсязі, а саме, позбавлено ОСОБА_1 батьківських прав у відношенні до його дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_6 .

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що винна поведінка батька щодо свідомого самоухилення від виконання ним своїх батьківських обов`язків знайшла своє підтвердження в матеріалах справи.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просив рішення скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що відповідач не міг бачитись з дітьми через постійні перепони позивачки. Апелянт зазначає, що позивачка з 2018 року проживає в Республіці Франція, що також вказує на вчинення зі сторони позивачки перешкод у спілкуванні з дітьми.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із законності та обґрунтованості заявленого позову.

Колегія суддів не може погодитись із вказаним висновком суду першої інстанції, так як він суперечить нормам матеріального та процесуального права.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 , колегія суддів виходить з наступного.

Так, матеріалами справи та судом першої інстанції встановлено, що сторони з 21 червня 2008 року по 25 вересня 2014 року перебували у зареєстрованому шлюбі від якого у них народилися діти: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Встановлено, що рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 08 січня 2014 року з ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання дітей.

Згідно Висновку органу опіки та піклування Новокодацької районної у місті Дніпропетровську ради батько ніякої участі у житті дітей не приймає, ухиляючись тим самим від виконання батьківських обов`язків. Таким чином, орган опіки та піклування вважав за доцільне в інтересах малолітніх дітей позбавити батьківських прав ОСОБА_1 ..

Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України.

Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини

(стаття 166 СК України).

Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.

Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України»

від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57, 58).

Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ передбачено, що, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Тобто, з вказаного простежується, що відповідач заперечує проти позову про позбавлення його батьківських прав, що свідчить про його інтерес до дітей.

На вказане суд першої інстанції уваги не звернув, в зв`язку із чим дійшов помилкового висновку про наявність підстав для позбавлення відповідача батьківських прав, оскільки позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, необхідність застосування якого за обставин цієї справи не доведено; належних та допустимих доказів свідомого ухилення ОСОБА_1 від виконання своїх батьківських обов`язків, які б були законною підставою для позбавлення його батьківських прав, позивачкою не надано.

Встановивши відсутність свідомого нехтування ОСОБА_1 своїми батьківськими обов`язками, а також те, що батько проти позбавлення його батьківських прав заперечує, - колегія суддів приходить до висновку, що оскаржуване рішення як таке, що суперечить нормам матеріального та процесуального права підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 ..

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 376 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - задовольнити.

Рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 26 грудня 2016 року - скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа: Новокодацька районна у м. Дніпропетровську рада про позбавлення батьківських прав - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 828 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді Е.Л. Демченко

Т.Р. Куценко