КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер апеляційного провадження: 22-ц/824/2044/2022
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2022 року м. Київ

Справа 357/8034/19

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді-доповідача Ящук Т.І.,

суддів Махлай Л.Д., Немировської О.В.,

за участю секретаря судового засідання Кравченко Н.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційні скарги Приватного орендного сільськогосподарського підприємства «Сидори», які подані представником Тетерею Світланою Ігорівною, на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 06 липня 2021 року та додатковерішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 26 липня 2021 року, ухвалене у складі судді Бондаренко О.В.,

у справі за позовом Приватного орендного сільськогосподарського підприємства «Сидори» до ОСОБА_1 , Фермерського господарства «Пролісок», Фермерського господарства «Дари Ланів», Державного реєстратора Малоєрчиківської сільської ради Сквирського району Київської області Ілюшиної Марини Олександрівни, Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕЛІТА - 2010» про визнання недійсними договорів, скасування рішення про державну реєстрацію речового права на нерухоме майно, витребування земельних ділянок з чужого незаконного володіння та користування і внесення змін до договору оренди землі,

встановив:

23 липня 2019 року позивач Приватне орендне сільськогосподарське підприємство «Сидори» звернувся до суду з позовом відповідачів ОСОБА_1 , Фермерського господарства «Пролісок», Фермерського господарства «Дари Ланів», Державного реєстратора Малоєрчиківської сільської ради Сквирського району Київської області Ілюшиної М.О., ТОВ «ЕЛІТА - 2010», в якому, з урахуванням заяви від 29.10.2019 року, просив:

1) визнати недійсним договір оренди земельної ділянки №6С від 10.12.2018 року, укладений між ОСОБА_1 та ФГ «Пролісок», щодо земельної ділянки з кадастровим номером :04:002:0045 загальною площею 1,5635 га;

2) визнати недійсним договір оренди земельної ділянки №6С від 10.12.2018 року, укладений між ОСОБА_1 та ФГ «Дари Ланів», щодо земельної ділянки з кадастровим номером :04:002:0044 загальною площею 1,5635 га;

3) скасувати рішення державного реєстратора Малоєрчиківської сільської ради Сквирського району Київської області Ілюшиної М.О. про державну реєстрацію права - права оренди земельної ділянки з кадастровим номером :04:002:0045 загальною площею 1,5635 га;

4) скасувати рішення державного реєстратора Малоєрчиківської сільської ради Сквирського району Київської області Ілюшиної М.О. про держану реєстрацію іншого речового права - права оренди земельної ділянки з кадастровим номером :04:002:0044 загальною площею 1,5635 га;

5) витребувати із незаконного володіння ФГ «Пролісок» на користь ПОСП «Сидори» земельну ділянку з кадастровим номером :04:002:0045 загальною площею 1,5635 га, розташовану на території Сидорівської сільської ради Білоцерківського району Київської області;

6) витребувати із незаконного володіння ФГ «Дари Ланів» на користь ПОСП «Сидори» земельну ділянку з кадастровим номером :04:002:0044 загальною площею 1,5635 га, розташовану на території Сидорівської сільської ради Білоцерківського району Київської області;

7) внести зміни до договору оренди землі №б/н від 12.09.2014 року між ОСОБА_1 та ПОСП «Сидори» шляхом викладення у новій редакції;

8) визнати недійсним договір міни земельних ділянок між ОСОБА_1 та ТОВ «ЕЛІТА-2010», посвідчений 26.07.2019 року приватним нотаріусом Білоцерківського районного нотаріального округу Київської області Дерун К.А. за реєстровим №2210;

9) визнати недійсним договір міни земельних ділянок між ОСОБА_1 та ТОВ «ЕЛІТА-2010», посвідчений 26.07.2019 року приватним нотаріусом Білоцерківського районного нотаріального округу Київської області Дерун К.А. за реєстровим № 2208;

10) застосувати наслідки недійсності договору міни земельних ділянок між ОСОБА_1 та ТОВ «ЕЛІТА-2010», посвідченого 26.07.2019 року приватним нотаріусом Білоцерківського районного нотаріального округу Київської області Дерун К.А. за реєстровим № 2210, шляхом скасування рішення приватного нотаріуса Білоцерківського районного нотаріального округу Київської області Дерун К.А. про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку загальною площею 1,5635 га з кадастровим номером :04:002:0045, індексний номер: 47975175 від 26.07.2019 17:18:14, та скасування рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Узинської міської ради Білоцерківського району Київської області Майорко Т.О. про зміну іншого речового права - права оренди земельної ділянки загальною площею 1,5635 га з кадастровим номером :04:002:0045, індексний номер: 48276466 від 16.08.2019 14:44:19;

11) застосувати наслідки недійсності договору міни земельних ділянок між ОСОБА_1 та ТОВ «ЕЛІТА-2010», посвідченого 26.07.2019 року приватним нотаріусом Білоцерківського районного нотаріального округу Київської області Дерун К.А. за реєстровим № 2208, шляхом скасування рішення приватного нотаріуса Білоцерківського районного нотаріального округу Київської області Дерун К.А. про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку загальною площею 1,5635 га з кадастровим номером :04:002:0044, індексний номер: 47974594 від 26.07.2019 16:49:31, та скасування рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Узинської міської ради Білоцерківського району Київської області Майорко Т.О. про зміну іншого речового права - права оренди земельної ділянки загальною площею 1,5635 га з кадастровим номером :04:002:0044, індексний номер: 48276109 від 16.08.2019 14:34:50;

12) стягнути з відповідачів судові витрати.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 12.09.2014 року між ОСОБА_1 та ПОСП «Сидори» було укладено договір оренди землі №б/н, за яким ОСОБА_1 передала в оренду строком на 10 років земельну ділянку площею 3,127 га з кадастровим номером :04:002:0034, розташовану в межах Сидорівської сільської ради Білоцерківського району Київської області. 12.12.2014 року державний реєстратор Реєстраційної служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області Юхно Н.В. прийняла рішення про державну реєстрацію прав за індексним номером 17938566, яким зареєструвала право оренди на земельну ділянку з кадастровим номером :04:002:0034 за ПОСП «Сидори». Протягом усього часу дії договору оренди, підприємство користувалося земельною ділянкою з кадастровим номером :04:002:0034 у своїй господарській діяльності і належним чином сплачувало орендну плату.

Проте, починаючи з лютого 2018 року ОСОБА_1 вчиняє дії, спрямовані на позбавлення ПОСП «Сидори» права користування землею за договором оренди. За скаргою, поданою нею та іншими особами до Міністерства юстиції України 28.02.2018 року, наказом №728/5 від 15.03.2018 року Міністерство юстиції України скасувало рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права оренди на земельну ділянку з кадастровим номером :04:002:0034 за ПОСП «Сидори».

Не зважаючи на те, що договір оренди є дійсними і ніким не оскаржений, 05.03.2018 року ОСОБА_1 уклала з іншим орендарем - ТОВ «Еліта-2010» договір оренди №83, за яким передали останньому в оренду земельну ділянку з кадастровим номером :04:002:0034, після чого державний реєстратор КП Великодимерської селищної ради «Комунальна служба реєстрації речових прав» Мироненко Ю.Ю. 15.03.2018 року прийняла рішення про державну реєстрацію права оренди на земельну ділянку :04:002:0034 за ТОВ «Еліта-2010» з індексним номером 40138286.

У зв`язку з порушенням прав ПОСП «Сидори», як законного орендаря земельної ділянки з кадастровим номером :04:002:0034, та неможливістю відновити державну реєстрацію свого права оренди на неї в ДРРПНМ внаслідок укладення ОСОБА_1 договору оренди землі з іншим орендарем, ПОСП «Сидори» звернулось до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовом про визнання недійсним цього договору оренди землі та скасування рішення про державну реєстрацію права оренди на земельну ділянку з кадастровим номером :04:002:0034 за ТОВ «Еліта-2010» (справа № 357/8860/18).

Після звернення до суду відповідач ОСОБА_1 та ТОВ «Еліта-2010» з метою ускладнення виконання судового рішення у справі № 357/8860/18 та відновлення ПОСП «Сидори» державної реєстрації свого права оренди на його підставі, уклали договір про розірвання укладеного між ними договору оренди землі від 05.03.2018 року, після чого відповідач ОСОБА_1 здійснила поділ земельної ділянки з кадастровим номером :04:002:0034.

27.11.2018 року приватним нотаріусом Білоцерківського районного нотаріального округу Київської області Дуднік І.В. була посвідчена заява про поділ земельної ділянки, з кадастровим номером :04:002:0034 за реєстровим № 3078. При цьому, ОСОБА_1 не вчинила жодних дій щодо отримання від ПОСП «Сидори», як законного орендаря земельної ділянки з кадастровим номером :04:002:0034, згоди на проведення її поділу, не повідомила ПОСП «Сидори» про свій намір здійснити поділ і не погодила технічну документацію із землеустрою щодо поділу із ПОСП «Сидори».

На підставі зазначеної заяви, 07.12.2018 року державним кадастровим реєстратором Відділу у Білоцерківському районі Міськрайонного управління у Білоцерківському районі та м. Білій Церкві Головного управління Держгеокадастру у Київській області були прийняті рішення про: - скасування державної реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером :04:002:0034 шляхом закриття Поземельної книги і скасування кадастрового номеру цієї земельної ділянки за допомогою програмного забезпечення Державного земельного кадастру; - державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером :04:002:0045 загальною площею 1,5635 га, та земельної ділянки з кадастровим номером :04:002:0044 загальною площею 1,5635 га, які утворились внаслідок поділу.

11.12.2018 року державним реєстратором Малоєрчиківської сільської ради Сквирського району Київської області Ілюшиною М.О. були прийняті рішення про державну реєстрацію права власності на сформовані, внаслідок поділу, спірні земельні ділянки за ОСОБА_1 , а саме: на земельну ділянку з кадастровим номером :04:002:0045 загальною площею 1,5635 га з індексним номером 44553706 від 12.12.2018 року та на земельну ділянку з кадастровим номером :04:002:0044 загальною площею 1,5635 га з індексним номером 44553965 від 12.12.2018 року.

Не зважаючи на те, що право оренди ПОСП «Сидори» за договором оренди залишилось дійсним і продовжує діяти щодо спірних земельних ділянок, 10.12.2018 року відповідач ОСОБА_1 уклала договори оренди щодо них: з ФГ «Пролісок» договір оренди №6С щодо земельної ділянки з кадастровим номером: :04:002:0045 та з ФГ «Дари Ланів» договір оренди №6С щодо земельної ділянки з кадастровим номером: :04:002:0044. 14.12.2018 року той же Державний реєстратор прийняв рішення про державну реєстрацію права оренди за ФГ «Пролісок» на земельну ділянку за кадастровим номером :04:002:0045 з індексним номером: 44603767 від 14.12.2018 року та за ФГ «Дари Ланів» на земельну ділянку за кадастровим номером :04:002:0044 з індексним номером: 44603508 від 14.12.2018 року.

Таким чином, всупереч вимогам чинного законодавства України поділ земельної ділянки з кадастровим номером :04:002:0034 було здійснено без погодження з ПОСП «Сидори», як її законного орендаря, та виключно з метою приховання юридичного факту наявності у підприємства дійсного права оренди на неї і перешкоджання йому у відновленні державної реєстрації цього права в ДРРПНМ. Відтак, за наявності дійсного договору оренди з позивачем, який поширює свою дію на поділені земельні ділянки з кадастровими номерами: :04:002:0045 та :04:002:0044, відповідач ОСОБА_1 не мала права передавати їх в оренду ФГ «Пролісок» та ФГ «Дари Ланів» і при укладанні оспорюваних договорів порушила права ПОСП «Сидори».

Відповідно, у Державного реєстратора не було і правових підстав для проведення державної реєстрації права оренди на спірні земельні ділянки за ФГ «Пролісок» та ФГ «Дари Ланів». Таким чином, станом на сьогоднішній день має місце грубе порушення прав та інтересів підприємства, як єдиного законного орендаря земельних ділянок з кадастровим номером: :04:002:0045 та :04:002:0044.

29.10.2019 року представник позивача, адвокат Караваєв І.І., подав до суду заяву про залучення у справі співвідповідача та визнання недійсним договору міни земельної ділянки із застосуванням наслідків його недійсності в порядку ч. 3 ст. 264 ЦПК України, мотивуючи тим, що після подання позову ПОСП «Сидори» стало відомо, що земельна ділянка з кадастровим номером: :04:002:0045 загальною площею 1,5635 га, була відчужена ОСОБА_1 на користь ТОВ «ЕЛІТА-2010» за договором міни земельних ділянок, посвідченим 26.07.2019 року приватним нотаріусом Білоцерківського районного нотаріального округу Київської області Дерун К.А. за реєстровим номером 2210 та земельна ділянка з кадастровим номером: :04:002:0044 загальною площею 1,5635 га, була відчужена ОСОБА_1 на користь ТОВ «ЕЛІТА-2010» за договором міни земельних ділянок, посвідченим 26.07.2019 року приватним нотаріусом Білоцерківського районного нотаріального округу Київської області Дерун К.А. за реєстровим номером 2208.

В той же день приватним нотаріусом були прийняті рішення про державну реєстрацію права власності за ТОВ «ЕЛІТА-2010» на земельну ділянку з кадастровим номером: :04:002:0045, індексний номер: 47975175 від 26.07.2019 та на земельну ділянку з кадастровим номером: :04:002:0044, індексний номер: 47974594 від 26.07.2019.

16.08.2019 року державним реєстратором прав на нерухоме майно Узинської міської ради Білоцерківського району Київської області Майорко Т.О. були прийняті рішення про зміну іншого речового права - права оренди за індексним номером: 48276466 від 16.08.2019 про заміну орендодавця за договором оренди з ФГ «Пролісок» на ТОВ«ЕЛІТА-2010» та рішення про зміну іншого речового права - права оренди за індексним номером: 48276109 від 16.08.2019 про заміну орендодавця за договором оренди з ФГ «Дари Ланів» на ТОВ «ЕЛІТА-2010».

Позивач вважає, що договори міни є такими, що порушують норми чинного законодавства, вчинені з метою унеможливлення виконання рішення суду у даній справі та повинні бути визнані недійсними у межах даної справи з одночасним застосуванням наслідків його недійсності.

Тому просив залучити до участі у справі як співвідповідача - ТОВ «ЕЛІТА-2010» та визнати недійсним договір міни земельних ділянок між ОСОБА_1 та ТОВ «ЕЛІТА-2010», посвідчений 26.07.2019 року приватним нотаріусом Білоцерківського районного нотаріального округу Київської області Дерун К.А. за реєстровим №2210; визнати недійсним договір міни земельних ділянок між ОСОБА_1 та ТОВ «ЕЛІТА-2010», посвідчений 26.07.2019 року приватним нотаріусом Білоцерківського районного нотаріального округу Київської області Дерун К.А. за реєстровим № 2208.

Також просив застосувати наслідки недійсності договору міни земельних ділянок між ОСОБА_1 та ТОВ «ЕЛІТА-2010»,посвідченого 26.07.2019 року за реєстровим № 2210, шляхом скасування рішення приватного нотаріуса Білоцерківського районного нотаріального округу Київської області Дерун К.А. про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку загальною площею 1,5635 га з кадастровим номером :04:002:0045, індексний номер: 47975175 від 26.07.2019 та скасування рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Узинської міської ради Білоцерківського району Київської області Майорко Тетяни Олександрівни про зміну іншого речового права - права оренди земельної ділянки загальною площею 1,5635 га з кадастровим номером :04:002:0045, індексний номер: 48276466 від 16.08.2019; застосувати наслідки недійсності договору міни земельних ділянок між ОСОБА_1 та ТОВ «ЕЛІТА-2010», посвідченого 26.07.2019 року за реєстровим № 2208, шляхом скасування рішення приватного нотаріуса Білоцерківського районного нотаріального округу Київської області Дерун К.А. про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку загальною площею 1,5635 га з кадастровим номером :04:002:0044, індексний номер: 47974594 від26.07.2019 та скасування рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Узинської міської ради Білоцерківського району Київської області Майорко Тетяни Олександрівни про зміну іншого речового права - права оренди земельної ділянки загальною площею 1,5635 га з кадастровим номером :04:002:0044, індексний номер: 48276109 від 16.08.2019.

05.08.2020 року судом постановлено ухвалу про залучення у справі співвідповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕЛІТА - 2010».

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 06 липня 2021 року у задоволенні позову відмовлено.

Додатковим рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 26 липня 2021 року заяву представника ТОВ «ЕЛІТА - 2010» адвоката Марценюк Л.А. про ухвалення додаткового рішення - задоволено.

Стягнуто з Приватного орендного сільськогосподарського підприємства «Сидори» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕЛІТА - 2010» судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду, представник Приватного орендного сільськогосподарського підприємства «Сидори» - Тетеря С.І. звернулась з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити та змінити розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом цієї справи, посилаючись на порушення та неправильне застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що висновок суду першої інстанції щодо відсутності у позивача порушених прав чи інтересів зроблено внаслідок неправильного застосування норм ст. ст. 204, 207, 210, 638, 640 ЦК України, ст. 125 ЗК України, ст. ст. 6,17, 24, 31 Закону № 161- XIV, ст. ст. 2, 3 Закону № 1952-ІУ та порушення норм ч. 4 ст.263 ЦПК України. Висновок суду не відповідає дійсному змісту норм, на які він послався, зумовлений неправильним тлумаченням цих норм внаслідок помилкового ототожнення інституту державної реєстрації правочину (договору) з інститутом державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та неправильного застосування висновків Верховного Суду.

Звертає увагу на те, що з 01.01.2013 року державній реєстрації підлягає не правочин,що посвідчує виникнення права оренди на земельну ділянку, тобто договір оренди землі, а безпосередньо саме речове право - право оренди, яке виникає з цього правочину і не належить до правочинів у розумінні ч. 1 ст. 202 ЦК України. Отже, поняття "державна реєстрація договору оренди землі" та "державна реєстрація права оренди на земельну ділянку" не слід ототожнювати, оскільки це різні правові інститути, які діяли у різні часові проміжки, про що наголосила Велика Палата Верховного Суду під час розгляду справи № 696/1693/15-ц.

Ураховуючи те, що державна реєстрація права оренди на земельну ділянку не є державною реєстрацією правочину у розумінні ч. 1 ст. 210 ЦК України, норми ч. 1 ст. 210 ЦК України не підлягають застосуванню при визначенні моменту набрання чинності договором оренди землі, укладеним після 01.01.2013 року. Стверджує, що суд першої інстанції всупереч висновку Великої Палати Верховного Суду у справі № 696/1693/15-ц помилково ототожнив державну реєстрацію договору оренди землі з державною реєстрацією права оренди на земельну ділянку. Договори оренди землі, що укладені після 01.01.2013 року, починають свій перебіг з моменту їх укладення, тобто, підписання сторонами, відповідно, для визначення початку перебігу та закінчення строку дії договору оренди землі, укладеного після 01.01.2013 року, має значення саме момент його підписання, а не момент державної реєстрації права оренди, як неправильно вказав суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні. Вказане узгоджується з висновками Верховного Суду, висловленими у справах № 912/3294/18, № 912/3295/18, №291/421/17, №291/422/17, №291/426/17, № 704/1551/16-ц, в яких, зокрема, досліджувався момент укладення та набрання чинності договорів оренди землі, укладених після 01.01.2013 року, і саме ці висновки, на її, скаржника, думку, підлягають врахуванню судом під час розгляду цієї справи.

Вказує, що уцій справі суд мав застосувати норми ст. ст. 207,638, 640 ЦК України та ст. 14 Закону № 161-ХІУ, відповідно до яких договір оренди землі є укладеним і таким, що набрав чинності, з моменту його підписання ОСОБА_1 та позивачем. Стверджує, що скасування Міністерством юстиції України рішення державного реєстратора про державну реєстрацію за позивачем права оренди на земельну ділянку з кадастровим номером :04:002:0034, що виникло на підставі договору оренди землі, з формальних підстав не припинило дію цього договору, жодним чином не вплинуло на його дійсність, враховуючи дію щодо нього презумпції правомірності правочину, встановленої у ст. 204 ЦК України, договір оренди землі є дійсним і підлягає виконанню сторонами відповідно до норм ст. 629 ЦК України.

Крім того, суд здійснив неправильне тлумачення умов п. 37 договору оренди землі. Звертає увагу на те, що у п. 42 Типового договору оренди землі, як і в п. 37 договору оренди землі, йдеться про набрання чинності договором з моменту його державної реєстрації, тобто державної реєстрації саме договору, а не права оренди, що не врахував суд першої інстанції.

Вказує, що керуючись Типовим договором оренди землі, що не враховував внесені до ЦК України, ЗК України, Закону № 161-ХІУ зміни щодо скасування державної реєстрації договорів оренди землі, які набрали чинності з 01.01.2013 року, сторони помилкововизначили, що договір оренди землі набирає чинності з моменту його державної реєстрації, яку фактично неможливо провести.

Суд першої інстанції не врахував висновки Верховного Суду у справах № 291/421/17, № 291/422/17, № 291/496/17, згідно з якими відсутність у ДРРПНМ державної реєстрації права оренди на земельну ділянку не позбавляє орендаря права оспорювати договір оренди землі, укладений власником ділянки з іншим орендарем.

Суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що у разі скасування державної реєстрації права оренди особи на земельну ділянку в такої особи відсутнє право оренди, що суперечить нормам ст.ст. 2, 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», ст. 11 ЦК України, ст. 124 ЗК України. Дійшовши висновку, що чинність наказу Міністерства юстиції України № 728/5 від 15.03.2018 року впливає на вирішення позовних вимог ПОСП «Сидори» у цій справі, суд першої інстанції був зобов`язаний зупинити провадження на підставі п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 357/3844/20, у межах якої оскаржується вказаний наказ.

Висновок суду першої інстанції про те, що поділ земельної ділянки, яка була передана в оренду позивачу, унеможливлює захист його прав, не відповідає приписам ч.3 ст.110 ЗК України і не узгоджується з висновками Великої Палати Верховного Суду у справах № 367/2022/15-ц, № 922/2723/17. Вказує, що укладення між відповідачем 1 та відповідачем 2 оспорюваних договорів міни і проведення на їх підставі державної реєстрації права оренди на земельні ділянки за ТОВ «Еліта-2010» порушує право позивача, як законного орендаря спірних земельних ділянок, який має переважне право на їх придбання у власність.

Суд першої інстанції не врахував, що земельні ділянки, які є предметом договорів міни, знаходяться у різних масивах земель сільськогосподарського призначення та невірно застосував положення підп. "б" п. 15 Перехідних положень ЗК України, що призвело до помилкового висновку щодо відсутності порушень норм законодавства з боку ОСОБА_1 та ТОВ "ЕЛІТА-2010" під час укладення оспорюваних договорів міни. Судом не було враховано застереження, які містяться у Перехідних положеннях ЗК України.

Стверджує, що державний реєстратор є належним відповідачем у справі, оскільки залучення Державного реєстратора як відповідача у цій справі забезпечує йому можливість надати суду заперечення проти позовних вимог підприємства, а також висловити власну правову позицію та навести доводи суду щодо правомірності прийняття ним оскаржуваних рішень.

Також просила змінити розподіл судових витрат, стягнувши у рівних частинах з відповідачів понесені позивачем витрати у зв`язку з розглядом справи в суді першої інстанції у розмірі 54 418, 51 грн.

В апеляційній скарзі на додаткове рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 26 липня 2021 року представник Приватного орендного сільськогосподарського підприємства «Сидори» - Тетеря С.І. просила скасувати додаткове рішення та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення щодо судових витрат, посилаючись на його є незаконність та необґрунтованість, порушення норм процесуального права.

Вказує, що суд першої інстанції залишив проза увагою ту обставину, що ТОВ «ЕЛІТА-2010» своїм правом, наданим ст. 178 ЦПК України, не скористалося, відзив до суду в порядку, передбаченому ст. 191 ЦПК України, не подало. Відтак, відповідачем-4 не подано до суду попереднього розрахунку суми судових витрат, пов`язаних з отриманням професійної правничої допомоги. Крім того, доводи представника TOB "ЕЛІТА-2010» стосовно того, що останнє було позбавлене права подати свій відзив на позов з огляду на те, що не має у штаті адвоката, вважає необґрунтованими.

У відзиві на апеляційну скаргу на рішення суду представник ТОВ «ЕЛІТА-2010» - адвокат Марценюк Л.А. просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, посилаючись на те, що судом першої інстанції вірно встановлено відсутність у позивача прав, свобод або охоронюваних законом інтересів, які порушено оспорюваними договорами оренди земельних ділянок та рішеннями щодо їх реєстрації та правильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що договір оренди землі 12.09.2014 року є нечинним/неукладеним. Відсутність виконання істотних умов договору оренди свідчить про те, що такий договір не набув чинності та не створює для сторін виконання/невиконання будь яких прав, обов`язків встановлених ним, а також свідчить про відсутність у орендаря права оренди на земельну ділянку. Твердження апелянта про те, що суд здійснив неправильне тлумачення п. 37 договору оренди землі не відповідає предмету спору. Позивач не ставив вимогу щодо тлумачення договору оренди землі, а тому посилання апелянта в цій частині є безпідставними.

Скасування рішення державного реєстратора свідчить про відсутність права оренди у позивача на земельну ділянку, а відповідно і права, яке підлягає захисту. Судом вірно встановлено, що поділ земельної ділянки відповідачем-1 було проведено правомірно, і такий поділ не порушує прав та інтересів позивача.

Вказує, що у позивача відсутнє право оскаржувати Договори міни земельних ділянок між Відповідачем 1 та TOB «EJIITA-2010», посвідченого 26.07.2019 року приватним нотаріусом Білоцерківського районного нотаріального округу Київської області Дерун К.А. за реєстровим № 2208 та реєстровим № 2210, так як він не є стороною даного договору чи заінтересованою особою в розумінні частини третьої статті 215 ЦК України. Наведена у апеляційній скарзі позивачем судова практика не підлягає застосуванню до спірних правовідносин.

У відзиві на апеляційну скаргу позивача на додаткове рішення представник ТОВ «ЕЛІТА-2010» - адвокат Марценюк Л.А. просить додаткове рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, посилаючись на те, що додаткове рішення прийняте з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому відсутні будь-які підстави для його скасування. Вказує, що судом першої інстанції вірно встановлено, що відповідач ТОВ «ЕЛІТА-2010» діяв добросовісно, не здійснював зловживання своїми правами, а тому має правомірні очікування щодо відшкодування понесених судових витрат.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ФГ «Пролісок» та ФГ «Дари Ланів» - адвокат Косяк В.М. просив залишити рішення суду без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, посилаючись на те, що висновок суду першої інстанції щодо відсутності порушених прав позивача оспорюваними договорами оренди, укладеними між ОСОБА_1 та ФГ «Пролісок» і ФГ «Дари Ланів», не спростовується аргументами викладеними в апеляційній скарзі, оскільки станом на 10 грудня 2018 року, момент укладення оспорюваних позивачем договорів, державна реєстрація права оренди земельної ділянки з кадастровим номером :04:002:0034 за позивачем була скасована, що свідчить про відсутність у позивача права оренди і як наслідок відсутність порушення його прав оспорюваними договорами оренди - як на момент реєстрації зазначених договорів, так і на момент пред`явлення позову.

Твердження апелянта про те, що договір оренди є дійсним, не зважаючи на скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права оренди, і підлягає виконанню з боку ОСОБА_1 , не ґрунтується на нормах права, є надуманими та не спростовують висновків суду першої інстанції, оскільки даний договір не створює будь-яких правових наслідків чи обов`язків ОСОБА_1 перед позивачем.

Також зазначив про те, що поділ спірної земельної ділянки на дві нові спірні земельні ділянки, реєстрація права оренди двох спірних ділянок за ФГ «Пролісок» та ФГ «Дари Ланів» на підставі договорів оренди, після скасування реєстрації права оренди позивача, не порушує прав останнього, оскільки право оренди земельної ділянки виникає на підставі відповідного договору з моменту державної реєстрації цього права.

Вказує, що земельної ділянки, як об`єкту цивільних прав, з кадастровим номером :004:002:0034, що була предметом договору №1, в законний спосіб не існує і відновити його неможливо, існують інші об`єкти цивільних прав, щодо яких бажання позивача ними користуватися не кореспондується з обов`язком ОСОБА_1 підписати договір оренди на ці об`єкти.

Апеляційне провадження у справі було відкрито ухвалою Київського апеляційного суду від 10 вересня 2021 року.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 11 листопада 2021 року апеляційне провадження було зупинено до розгляду Об`єднаною палатою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду справи № 357/8104/19 за позовом приватного орендного сільськогосподарського підприємства «Сидори» до ОСОБА_2 , фермерського господарства «Пролісок», фермерського господарства «Дари ланів», державного реєстратора Малоєрчиківської сільської ради Сквирського району Київської області Ілюшиної Марини Олександрівни про визнання недійсними договорів оренди землі, скасування рішень про державну реєстрацію речового права на нерухоме майно, витребування земельних ділянок з чужого незаконного володіння та користування і внесення змін до договору оренди землі.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 05 травня 2022 року апеляційне провадження у даній справі поновлено, оскільки Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14 лютого 2022 року справу № 357/8104/19 повернуто на розгляд колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду.

В судовому засіданні представник позивача Цой Д.С. підтримав доводи апеляційної скарги та просив задовольнити.

Представник відповідачів ОСОБА_1 та ТОВ «Еліта-2010» - Марценюк Л.А. вважала рішення суду законним і обґрунтованим, тому просила у задоволенні скарги відмовити.

Представник відповідачів ФГ «Пролісок» та ФГ «Дари Ланів» - Косяк В.М. також просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, будучи повідомленими про день та час розгляду справи у встановленому законом порядку, тому колегія суддів вважала можливим розглянути справу за їх відсутності відповідно до вимог ч.2 ст. 372 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, з`ясувавши обставини справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Вирішуючи даний спір, судом першої інстанції було встановлено, що укладений 12.09.2014 року між ПОСП «Сидори» та ОСОБА_1 договір оренди землі №б/н був у встановленому законом порядку зареєстрований, однак наказом Міністерства юстиції України №728/5 від 15 березня 2018 року рішення державного реєстратора №17938566 від 12.12.2014 року про реєстрацію права оренди за позивачем, скасовано, як таке, що було здійснено з порушенням вимог чинного законодавства. Відомості про скасування державної реєстрації права оренди вказаної земельної ділянки внесено до Реєстру в той же день - 15.03.2018 року.

Зі скасуванням рішення державного реєстратора про реєстрацію за позивачем речового права на нерухоме майно - права оренди на спірну земельну ділянку та внесенням відповідних відомостей до Реєстру втрачаються ті правові наслідки, які з них випливають, а саме - скасовується державна реєстрація речового права і особа у відповідності до ч. 2 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», ст. 125 ЗК України вважається такою, що не набула відповідного речового права.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ПОСП «Сидори», суд першої інстанції виходив з того, що державна реєстрація права оренди за позивачем скасована і за умови відсутності здійснення державної реєстрації договору, як і за умови скасування незаконно проведеної реєстрації, зазначений договір оренди землі є таким, що втратив свою чинність, а відтак ПОСП «Сидори» не має права оренди за таким договором.

За таких обставин, поділ земельної ділянки з кадастровим номером: :04:002:0034 на дві земельні ділянки з кадастровими номерами: :04:002:0045 загальною площею 1,5635 га та :04:002:0044 загальною площею 1,5635 га, державна реєстрація цих земельних ділянок за ОСОБА_1 та передача їх в оренду ФГ «Пролісок» та ФГ «Дари Ланів» відбулись після скасування реєстрації права оренди позивача ПОСП «Сидори», тому не порушує прав останнього, оскільки такі права відсутні, як зазначено вище, що право оренди виникає виключно з моменту державної реєстрації цих прав та припиняється з моменту скасування такої реєстрації.

Таким чином, суд дійшов висновку, що оскільки державна реєстрація права оренди земельної ділянки з кадастровим номером::04:002:0034 за позивачем ПОСП «Сидори» була скасована, що свідчить про відсутність у позивача права оренди і як наслідок - відсутність порушення його прав оспорюваними договорами оренди, як на момент реєстрації зазначених договорів, так і на момент пред`явлення позову.

Враховуючи, що позивач не має чинного права оренди ні на земельну ділянку з кадастровим номером :04:002:0034, яка належала ОСОБА_1 , ні на земельну ділянку з кадастровим номером :04:002:0045 площею 1,5635 га, ні на земельну ділянку з кадастровим номером :04:002:0044 площею 1,5635 га, які належать ОСОБА_1 та утворились в результаті поділу земельної ділянки :04:002:0034, суд дійшов висновку, що оспорюваними договорами міни права позивача не порушуються, а ОСОБА_1 та ТОВ «ЕЛІТА-2010» мали повний обсяг прав на укладання договору міни земельних ділянок від 26.07.2019 року.

Встановивши, що спір у даній справі виник між ПОСП «Сидори», ОСОБА_1 , ФГ «Пролісок», ФГ «Дари Ланів», ТОВ «Еліта-2010», а державний реєстратор Малоєрчиківської сільської ради Сквирського району Київської області Ілюшина Марина Олександрівна є неналежним відповідачем у даній справі, суд першої інстанції дійшов висновку, що у задоволенні позовних вимог ПОСП «Сидори» до Державного реєстратора Малоєрчиківської сільської ради Сквирського району Київської області Ілюшиної М.О. слід відмовити саме із зазначеної підстави.

З висновками суду першої інстанції колегія суддів погоджується, вважає їх законними та обґрунтованими. Такі висновки узгоджуються з висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 387/515/18, постанові Верховного Суду від 01 квітня 2020 року у справі № 357/8110/18.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно №24155298 від 11.07.2014 року та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно ( а.с. 17, 18 , т. 1), ОСОБА_1 набула право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :04:002:0034 площею 3,127 га, розташовану на території Сидорівської сільської ради Білоцерківського району Київської області, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

12 вересня 2014 року між ОСОБА_1 та ПОСП «Сидори» було укладено договір оренди землі №б/н, за яким ОСОБА_1 передала ПОСП «Сидори» в оренду строком на 10 років земельну ділянку: з кадастровим номером :04:002:0034, площею 3,127 га, розташовану на території Сидорівської сільської ради Білоцерківського району Київської області.

Відповідно до пунктів 6 - 10 вказаного договору, орендна плата нараховується і видається орендарем в розмірі не менше 3% від грошової оцінки земельної ділянки у грошовій, натуральній та відробітковій формах за добровільним рішенням власника земельної ділянки, що становить 1381,44 грн. Додаткові умови: оранка, культивація та обмолот на присадибних ділянках площею 0,30 га буде проводитись безоплатно, надання автомобіля для доставки хворого до лікувального закладу, надання допомоги на лікування, при наявності документа та заяви, в розмірі 200 (двісті) гривень, в разі смерті Орендодавця допомога на поховання в розмірі 500 (п`ятсот) гривень або продукти на дану суму на підставі заяви особи, що займається похованням.

Обчислення розміру орендної плати на землю здійснюється з урахуванням коефіцієнтів індексації вартості землі, без врахування індексів інфляції. Орендна плата видається у строк до 31 грудня поточного року. Видача грошей, продукції та надання послуг в рахунок орендної плати оформляється відомістю на видачу грошей, продукції та послуг. Розмір орендної плати переглядається 1 раз на 2 роки за взаємною згодою сторін.

Згідно п. 37 договору оренди він набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації.

12 грудня 2014 року державний реєстратор Реєстраційної служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області Юхно Н.В. прийняла рішення про державну реєстрацію прав, яким зареєструвала право оренди на земельну ділянку з кадастровим номером :04:002:0034 за ПОСП «Сидори» ( а.с. 21, т. 1)

28 лютого 2018 року ОСОБА_1 та інші особи звернулись до Міністерства юстиції України зі скаргою на рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав (відповідно до ч. 2 ст. 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).

15 березня 2018 року за результатами розгляду даної скарги Міністерством юстиції України було прийнято наказ №728/5 про задоволення скарги та скасування рішень щодо державної реєстрації прав та їх обтяжень, скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 12.12.2014 року №17938566, прийняте державним реєстратором реєстраційної служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області Юхно Н.В.( а.с. 25-33,34, т. 1).

В серпні 2018 року ПОСП «Сидори» звернулося до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовною заявою до ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Еліта-2010», Державного реєстратора Комунального підприємства Великодимерської селищної ради «Комунальна служба реєстрації речових прав» Мироненко Юлії Юріївни, про визнання недійсним договору оренди землі № 83 від 05 березня 2018 року, укладеного між ОСОБА_1 та ТОВ «Еліта-2010» щодо земельної ділянки площею 3,127 га з кадастровим номером :04:002:0034; скасування рішення про державну реєстрацію речового права на нерухоме майно, яка відповідно до ухвали від 19.10.2018 року Білоцерківського міськрайонного суду Київської області, була прийнята до провадження суду ( а.с. 35-41, т. 1).

З відповіді на запит Головного управління Держгеокадастру у Київській області встановлено, що згідно із Національною кадастровою системою, земельна ділянка зазначена у запиті, була перенесена до архівного шару. В результаті чого земельна ділянка з кадастровим номером :04:002:0034 була поділена згідно документації із землеустрою щодо поділу, яка надійшла по онлайн сервісу з присвоєнням кадастрових номерів: :04:002:0045 та :04:002:0044. ( а.с. 42, т.1),

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 02.07.2019 року №172345780, 27.11.2018 року приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області Дуднік І.В. був посвідчений договір поділу земельної ділянки, що є власністю ОСОБА_1 , з кадастровим номером: :04:002:0034, зареєстрований за реєстровим № 3078.

На підставі договору про поділ земельної ділянки 07.12.2018 року державним кадастровим реєстратором Відділу у Білоцерківському районі Міськрайонного управління у Білоцерківському районі та м. Білій Церкві ГУ Держгеокадастру у Київській області були прийняті рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером :04:002:0034 шляхом закриття Поземельної книги і скасування кадастрового номера цієї земельної ділянки за допомогою програмного забезпечення Державного земельного кадастру та проведено державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером :04:002:0045 загальною площею 1,5635 га та земельної ділянки з кадастровим номером :04:002:0044 загальною площею 1,5635 га, які утворились внаслідок поділу.

12 грудня 2018 року державним реєстратором Малоєрчиківської сільської ради Сквирського району Київської області Ілюшиною М.О. були прийнятті рішення про державну реєстрацію права власності на сформовані внаслідок поділу земельні ділянки за ОСОБА_1 : на земельну ділянку з кадастровим номером :04:002:0045 загальною площею 1,5635 га та на земельну ділянку з кадастровим номером :04:002:0044 загальною площею 1,5635 га ( а.с. 43-46, т. 1).

10 грудня 2018 року між ОСОБА_1 та Фермерським господарством «Пролісок» був укладений договір оренди землі №6С, відповідно до якого в оренду передається земельна ділянка з кадастровим номером: :04:002:0045, загальною площею 1,5635 га, строком на 10 років, з правом пролонгації, орендна плата вноситься Орендарем у грошовій формі у розмірі 5 000,00 грн. на рік за 1,00 га земельної ділянки, що становить 7817,50 грн.

14 грудня 2018 року даний договір на земельну ділянку був зареєстрований відповідно до рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №44603767 державним реєстратором прав на нерухоме майно Малоєрчиківської сільської ради Сквирського району Київської області Іллюшиною М.О. (т. 1 , а.с. 45-46, 124-125).

10 грудня 2018 року між ОСОБА_1 та Фермерським господарством «Дари Ланів» був укладений договір оренди землі №6С, відповідно до якого в оренду передається земельна ділянка з кадастровим номером: :04:002:0044, загальною площею 1,5635 га, строком на 10 років, з правом пролонгації, орендна плата вноситься Орендарем у грошовій формі у розмірі 5 000,00 грн. на рік за 1,00 га земельної ділянки, що становить 7817,50 грн.

14 грудня 2018 року даний договір на земельну ділянку був зареєстрований відповідно до рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №44603508 державним реєстратором прав на нерухоме мано Малоєрчиківської сільської ради Сквирського району Київської області Іллюшиною М.О. (т. 1 а.с. 43-44, 122-123, 126).

19 квітня 2019 року ПОСП «Сидори» звернулось до ОСОБА_1 шляхом направлення засобами поштового зв`язку пропозиції (оферти) про внесення змін до Договору оренди землі №б/н від 12.09.2014 року (Т. 1 а.с. 48-56).

26 липня 2019 року між ОСОБА_1 та ТОВ «ЕЛІТА-2010» було укладено договір міни земельних ділянок, посвідчений приватним нотаріусом Білоцерківського районного нотаріального округу Київської області Дерун К.А. за реєстровим № 2210 (т. 1 а.с. 181-182), згідно умов якого ТОВ «ЕЛІТА-2010» зобов`язується передати ОСОБА_1 у власність належну йому земельну ділянку, а ОСОБА_1 взамін зобов`язується також передати ТОВ «ЕЛІТА-2010» у власність земельну ділянку, а саме обмінятися земельним ділянками, що розташовані на єдиному масиві Сидорівської сільської ради Білоцерківського району.

Міна проводиться без грошової доплати. У власність ТОВ «ЕЛІТА-2010» поступає земельна ділянка розміром 1,5635 га кадастровий номер :04:002:0045, що розташована на території Сидорівської сільської ради Білоцерківського району, а у власність ОСОБА_1 поступає земельна ділянка розміром 0,01 га кадастровий номер :04:006:0069, що знаходиться на території Сидорівської сільської ради Білоцерківського району.

26 липня 2019 року приватним нотаріусом Білоцерківського районного нотаріального округу Київської області Дерун К.А. було прийнято рішення про державну реєстрацію права власності за ТОВ «ЕЛІТА-2010» на вказану земельну ділянку кадастровий номер :04:002:0045, індексний номер: 47975175 (т. 1 а.с. 185).

26 липня 2019 року між ОСОБА_1 та ТОВ «ЕЛІТА-2010» було укладено договір міни земельних ділянок, посвідчений приватним нотаріусом Білоцерківського районного нотаріального округу Київської області Дерун К.А. за реєстровим № 2208 (т. 1 а.с. 183-184), згідно умов якого ТОВ «ЕЛІТА-2010» зобов`язується передати ОСОБА_1 у власність належну йому земельну ділянку, а ОСОБА_1 взамін зобов`язується також передати ТОВ «ЕЛІТА-2010» у власність земельну ділянку, а саме обмінятися земельним ділянками, що розташовані на єдиному масиві Сидорівської сільської ради Білоцерківського району. Міна проводиться без грошової доплати.

У власність ТОВ «ЕЛІТА-2010» поступає земельна ділянка розміром 1,5635 га кадастровий номер :04:002:0044, що розташована на території Сидорівської сільської ради Білоцерківського району, а у власність ОСОБА_1 поступає земельна ділянка розміром 0,01 га кадастровий номер :04:006:0068, що знаходиться на території Сидорівської сільської ради Білоцерківського району.

26 липня 2019 року приватним нотаріусом Білоцерківського районного нотаріального округу Київської області Дерун К.А. було прийнято рішення про державну реєстрацію права власності за ТОВ «ЕЛІТА-2010» на вказану земельну ділянку кадастровий номер :04:002:0044, індексний номер: 47974594 (т. 1 а.с. 186).

Відповідно до частин першої, другої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Отже, правом на звернення до суду за захистом наділена особа у разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен встановити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси особи, і залежно від встановленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або про відмову в їх задоволенні.

Згідно з частиною першою статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до частин першої-п`ятої статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно з частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами (частина третя статті 6 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Положення статті 3 ЦК України презюмують свободу договору разом із рівністю учасників цивільних відносин, а також справедливість, добросовісність та розумність як загальні засади цивільного законодавства.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 638 ЦК України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до частини четвертої статті 124 ЗК України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. Підставою для укладення договору оренди може бути цивільно-правовий договір про відчуження права оренди.

Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом (частина друга статті 792 ЦК України).

Спеціальним законом, яким регулюються відносини, пов`язані з орендою землі, є Закон України № 161-XIV«Про оренду землі»

Відповідно до статті 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Укладення договору оренди земельної ділянки із земель приватної власності здійснюється за згодою орендодавця та особи, яка згідно із законом вправі набувати право оренди на таку земельну ділянку (частина перша статті 16 Закону № 161-XIV).

Відповідно пункту 2 частини першої статті 208 ЦК України у письмовій формі належить вчиняти правочини між фізичною та юридичною особою.

Договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально (частина перша статті 14 Закону № 161-XIV).

Згідно з частиною першою статті 210 ЦК України правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації.

Право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону (частина п`ята статті 6 Закону № 161-XIV).

Згідно зі статтями 125, 126 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України № 1952- IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 2 Закону України № 1952- IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (у редакції, чинній на час укладення між ПОСП «Сидори» та ОСОБА_1 договору оренди землі від 12 вересня 2014 року) державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно з частинами другою-четвертою статті 3 Закону № 1952-IV речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Будь-які дії особи, спрямовані на набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, можуть вчинятися, якщо речові права на таке майно зареєстровані згідно із вимогами цього Закону, крім випадків, коли речові права на нерухоме майно, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними згідно з частиною третьою цієї статті, та у випадках, визначених статтею 28 цього Закону.

Відповідно до статті 28 Закону № 1952-IV рішення органів державної влади або органів місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки у власність або користування (постійне користування, оренду, користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), сервітут) можуть прийматися за відсутності державної реєстрації права власності держави чи територіальної громади на таку земельну ділянку в Державному реєстрі прав. Під час проведення державної реєстрації права користування (постійне користування, оренда, користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), сервітут) земельними ділянками державної чи комунальної власності, право власності на які не зареєстровано в Державному реєстрі прав, державний реєстратор одночасно з проведенням такої реєстрації проводить також державну реєстрацію права власності на такі земельні ділянки без подання відповідної заяви органами, які згідно із статтею 122 Земельного кодексу України передають земельні ділянки у власність або у користування. Державна реєстрація права власності на земельні ділянки державної чи комунальної власності проводиться з обов`язковим урахуванням пунктів 3 та 4 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності».

У постанові Верховного Суду України від 13 червня 2016 року у справі

№ 6-643цс16 зазначено, що учасники правочину, дійшовши згоди щодо всіх істотних умов договору оренди землі, складають і підписують відповідний письмовий документ, надаючи згоді встановленої форми. Разом з тим цивільні права та обов`язки, на досягнення яких було спрямоване волевиявлення сторін під час укладення договорів оренди, набуваються після відповідної державної реєстрації. Виходячи з положень статті 638 ЦК України, статей 125, 126 ЗК України договір оренди землі набуває чинності з дня проведення його державної реєстрації.

З урахуванням наведеного для визначення початку перебігу та закінчення строку дії договору оренди землі має значення не момент його підписання, а момент вчинення реєстраційних дій, тобто внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень як єдиної державної інформаційної системи, яка містить відомості про речові права на нерухоме майно, їх обтяження, суб`єктів речових прав, технічні характеристики об`єктів нерухомого майна (будівель, споруд тощо), кадастровий план земельної ділянки, а також відомості про правочини, вчинені щодо таких об`єктів нерухомого майна, з якими закон пов`язує набрання чинності договору, а саме можливість реалізації сторонами своїх суб`єктивних прав та обов`язків.

Як встановлено судом у даній справі, в пункті 37 договору оренди землі від 12 вересня 2014 року між ОСОБА_1 та ПОСТ «Сидори» сторони визначили, що цей договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації.

В ухвалі Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14 лютого 2022 року у справі № 357/8104/19 (провадження № 61-399сво21) за позовом ПОСП «Сидори» до ОСОБА_1, ФГ «Пролісок», ФГ «Дари ланів», державного реєстратора Ілюшиної М. О. про визнання недійсними договорів оренди землі, скасування рішень про державну реєстрацію речового права на нерухоме майно, витребування земельних ділянок із чужого незаконного володіння, зазначено, що у пункті 37 договору оренди землі, укладеного 11 листопада 2014 року між ОСОБА_1 та ПОСП «Сидори», закріплено, що цей договір набирає чинності після його підписання сторонами та його державної реєстрації. Тобто момент набрання чинності вказаного договору оренди землі сторони визначили та пов`язали з моментом його державної реєстрації.

Отже, момент набрання чинності вказаного договору оренди землі сторони : ОСОБА_1 та ПОСП «Сидори» визначили та пов`язали з моментом його державної реєстрації.

Право оренди земельної ділянки з кадастровим номером :04:002:0034 за ПОСП «Сидори» на підставі договору оренди землі від 12 вересня 2014 року було зареєстроване державним реєстратором Реєстраційної служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області Юхно Н.В. 12 грудня 2014 року.

Однак, зазначене рішення державного реєстратора було скасоване наказом Міністерства юстиції України від 15 березня 2018 року № 728/5 як таке, що прийняте з порушенням вимог чинного законодавства. В цей же день до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно було внесено відомості про скасування державної реєстрації права оренди земельної ділянки за ПОСП «Сидори».

На час розгляду справи судом зазначений наказ у встановленому законом порядку не скасований.

Відповідно до правового висновку, викладеного Верховним Судом у постановах від 01 квітня 2020 року у справі № 357/8110/18, від 30 липня 2020 року у справі № 357/7734/18, від 08 квітня 2021 року у справі № 357/7886/18, від 12 квітня 2021 року у справі № 357/8107/18, від 11 травня 2021 року у справі № 357/7999/18, зі скасуванням рішення державного реєстратора про реєстрацію за позивачем речового права на нерухоме майно - права оренди на спірну земельну ділянку та внесенням відповідних відомостей до Реєстру втрачаються ті правові наслідки, які з них випливають, а саме - скасовується державна реєстрація речового права і особа у відповідності до частини другої статті 3 Закону № 1952-IV, статті 125 ЗК України вважається такою, що не набула відповідного речового права.

Встановивши, що на час державної реєстрації права оренди земельних ділянок за ФГ «Дари Ланів» та ФГ «Пролісок» таке право в ПОСП «Сидори» було відсутнє внаслідок скасування наказом Міністерства юстиції України від 15 березня 2018 року № 728/5 рішення про державну реєстрацію права оренди спірної земельної ділянки за позивачем, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що права та інтереси позивача не були порушені відповідачами і відмовив у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до висновку Верховного Суду у постанові від 15 вересня 2021 року у справі № 357/8095/19 та постанові від 12 травня 2022 року у справі № 357/8242/19, що виникли з аналогічних правовідносин, та обставина, що договір оренди землі між ПОСП «Сидори» та Особою-1 укладений 11 грудня 2013 року, тобто після 01 січня 2013 року, коли законодавство передбачало реєстрацію права оренди земельної ділянки, а не договору оренди землі, не може бути підставою для скасування правильних по суті судових рішень у цій справі, оскільки у позивача відсутнє суб`єктивне право, за захистом якого він звернувся до суду.

Отже, суд першої інстанції правильно керувався положеннями Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» № 1952-IV та нормами статей 125, 126 ЗК України. Та обставина, що договір оренди землі між ПОСП «Сидори» та ОСОБА_1 укладений 12 вересня 2014 року, тобто після 01 січня 2013 року, коли законодавство передбачало реєстрацію права оренди земельної ділянки, а не договору оренди землі, не може бути підставою для скасування правильного судового рішенння, оскільки у позивача відсутнє суб`єктивне право, за захистом якого він звернувся до суду.

Зі скасуванням рішення державного реєстратора про реєстрацію за позивачем речового права на нерухоме майно - права оренди на земельну ділянку та внесенням відповідних відомостей до Реєстру втрачаються ті правові наслідки, які з них випливають, а саме - скасовується державна реєстрація речового права і особа у відповідності до ч. 2 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та ст. 125 ЗК України вважається такою, що не набула відповідного речового права.

Отже, встановивши, що державна реєстрація речового права позивача на спірну земельну ділянку була скасована 15 березня 2018 року, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, оскільки на момент початку перебігу строку дії укладених 10.12.2018 договорів оренди землі, відлік яких обраховується з 14.12.2018 - часу здійснення державної реєстрації речового права за ФГ «Пролісок» та ФГ «Дари Ланів», права та інтереси позивача порушені не були, оскільки права на вказаний об`єкт нерухомого майна у нього були відсутні.

Викладене узгоджується з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, наведеними в постанові від 19 лютого 2020 року у справі №387/515/18, постанові Верховного Суду від 01 квітня 2020 року у справі № 357/8110/18.

Тобто, укладення оскаржених договорів оренди не порушує прав та охоронюваних законом інтересів позивача у реалізації права користування тією самою земельною ділянкою, що виключає наявність підстав для визнання договорів оренди землі від 10.12.2018 недійсними.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що оскільки державна реєстрація права оренди земельної ділянки з кадастровим номером :04:002:0034 за позивачем ПОСП «Сидори» була скасована, що свідчить про відсутність у позивача права оренди і як наслідок відсутність порушення його прав оспорюваними договорами оренди, як на момент реєстрації зазначених договорів, так і на момент пред`явлення позову.

Доводи апеляційної скарги позивача щодо неправомірності поділу земельної ділянки з кадастровим номером :04:011:0034 на дві нові сформовані ділянки, спростовуються тією обставиною, що її поділ у встановленому законом порядку не скасовано, а відомості з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вважаються правильними, доки не доведено протилежне.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови в задоволенні решти позовних вимог, окрім зазначених вище підстав, також виходячи з того, що заходи щодо поділу земельної ділянки, яка була предметом договору оренди, та формування земельних ділянок з кадастровими номерами :04:011:0044 та :04:011:0045, є чинними, внаслідок цього об`єктивно відбулась зміна меж земельної ділянки та її площі, припинилося існування цієї земельної ділянки в дійсних межах, що унеможливлює ефективний захист прав позивача шляхом внесення змін до договору оренди землі від 12 вересня 2014 року, шляхом викладення його в новій редакції.

Відповідно до висновку Верховного Суду у постанові від 18 грудня 2018 у справі № 912/1616/18, у зв`язку з поділом земельної ділянки, яка була предметом договору оренди, та формуванням інших земельних ділянок, яким присвоєно кадастрові номери, об`єктивно відбулась зміна меж земельної ділянки та її площі, припинилось існування цієї земельної ділянки у дійсних межах, що унеможливлює ефективний захист прав позивача шляхом внесення змін до договору оренди, укладення додаткової угоди про поновлення договору оренди.

Встановивши, що у позивача ПОСП «Сидори» відсутнє право чи інтерес, яке підлягає захисту, суд першої інстанції також дійшов вірного висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог про визнання недійсними договорів міни, оскільки права позивача договорами міни земельних ділянок між ОСОБА_1 та ТОВ «ЕЛІТА-2010» не порушені.

Доводи апеляційної скарги позивача щодо укладення оспорюваних договір міни порушенням вимог закону - підп. б п.15 Перехідних положень ЗК України , вищевказаних висновків суду не спростовують, оскільки відповідно до статей 215 та 216 ЦК України вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності, а також вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину, тоді як позивач не має чинного права оренди ні на земельну ділянку з кадастровим номером :04:002:0034, яка належала ОСОБА_1 , ні на земельні ділянки з кадастровими номерами :04:002:0045 площею 1,5635 га, :04:002:0044 площею 1,5635 га, які належать ОСОБА_1 та які є предметом договорів міни земельних ділянок між ОСОБА_1 та ТОВ «ЕЛІТА-2010».

Крім того, встановивши, що спір у даній справі виник між ПОСП «Сидори», ОСОБА_1 , ФГ «Пролісок», ФГ «Дари Ланів», ТОВ «Еліта-2010», а державний реєстратор Малоєрчиківської сільської ради Сквирського району Київської області Ілюшина М.О. є неналежним відповідачем у даній справі, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ПОСП «Сидори» до Державного реєстратора Малоєрчиківської сільської ради Сквирського району Київської області Ілюшиної М.О. із зазначеної підстави.

У постанові Великої Палати Верховного Суду 01 квітня 2020 року в справі № 520/13067/17 зроблено висновок, що «зміст і характер відносин між учасниками справи, встановлені судами попередніх інстанцій обставини справи підтверджують, що спір у позивачки є саме з ТзОВ «Кей-Колект» з приводу порушення ним права власності позивачки на квартиру внаслідок дій ТзОВ «Кей-Колект» щодо реєстрації за ним такого права. Фізична особа, яка досягла повноліття, у цивільному процесі може бути стороною саме як така особа, а не як нотаріус, державний реєстратор тощо. Отже позовна вимога про визнання незаконною та скасування державної реєстрації права власності на квартиру не може бути звернена до приватного нотаріуса, яку позивачка визначила співвідповідачем. Державний реєстратор, зокрема і приватний нотаріус, зобов`язаний виконати рішення суду щодо скасування державної реєстрації речового права або його обтяження незалежно від того, чи був цей реєстратор залучений до участі у справі третьою особою, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, чи не був залучений. Встановивши, що позов заявлений до неналежного відповідача та відсутні визначені процесуальним законом підстави для заміни неналежного відповідача належним, суд відмовляє у позові до такого відповідача.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 вересня 2018 року у справі № 823/2042/16 (провадження № 11-377апп18) зроблено висновок, що «спір про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації речового права на нерухоме майно чи обтяження такого права за іншою особою у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно є цивільно-правовим. А тому вирішення таких спорів здійснюється за правилами цивільного або господарського судочинства залежно від суб`єктного складу сторін. Належним відповідачем у справах за позовом про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації права чи обтяження має бути особа, право чи обтяження якої зареєстровано.

Доводи апеляційної скарги позивача про те, що судом не було враховано правові висновки Верховного Суду у справах № 912/3294/18, № 291/422/17, № 291/426/17, № 291/421/17, № 704/1551/16 № 696/1693/15-ц колегія суддів також відхиляє, оскільки на відміну від указаних справ, у даній справі судом встановлено, що у пункті 37 договору оренди землі від 12 вересня 2014 року сторони визначили, що цей договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації. Оскільки речове право на спірну земельну ділянку за ПОСП «Сидори» було скасовано наказом Міністерства юстиції України від 15 березня 2018 року № 728/5, про що в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно було внесено відповідні відомості, то на час укладення оспорюваних договорів, позивач не мав речового права на спірну земельну ділянку. Крім того, оскаржувані судові рішення не суперечать правовим висновкам, наведеним в зазначених постановах Верховного Суду.

Доводи апеляційної скарги позивача про те, що суд першої інстанції був зобов`язаний зупинити провадження на підставі п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 357/3844/20, у межах якої оскаржується вказаний наказ Міністерства юстиції України, колегія суддів відхиляє, оскільки наявність у суді справи № 357/3844/20, у межах якої оскаржується наказ Міністерства юстиції України від 15 березня 2018 року № 728/5, не може бути перешкодою для розгляду цієї справи, адже зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду у даній справі.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим. Судом було правильно застосовано норми матеріального та процесуального права, дана вірна оцінка наявним у матеріалах справи доказам, доводи апеляційної скарги позивача висновків суду не спростовують, а тому підстав для скасування оскаржуваного рішення судом апеляційної інстанції не вбачається.

За правилами ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги представника позивача щодо необхідності скасування додаткового рішення, яким з позивача на користь ТОВ «Еліта - 2010» стягнуто судові витрати на правову допомогу в сумі 10 000 грн., колегія суддів також відхиляє.

Так, при ухваленні додаткового рішення судом першої інстанції було встановлено, що представник відповідача ТОВ «Еліта-2010» адвокат Марценюк Л.А. на підтвердження стягнення судових витрат надала копію договору про надання правової допомоги №10/20 від 01.12.2020 року, копію додатку № 1 до договору про надання правової допомоги №10/20 від 01.12.2020 року, копію акту виконаних робіт (наданих послуг) №1 від 06.07.2021 року, детальний опис наданих послуг від 09.07.2021 року, платіжне доручення №18 від 08.07.2021 року на суму 10 000 грн.

Відповідно до п. 4.1 договору про надання правової допомоги №10/20 від 01.12.2020 року, за надання послуг клієнт сплачує адвокату винагороду в гривнях в готівковій формі або шляхом безготівкового перерахунку коштів на розрахунковий рахунок адвоката відповідно до вартості послуг, визначених у додатку 1 до даного договору.

Відповідно до п. 4.2. у разі, якщо буде досягнуто мету представництва клієнта в судах України (прийнято судове рішення на користь клієнта), клієнт додатково сплачує адвокату гонорар в розмірі 5000 грн. (гонорар успіху).

Відповідачем було здійснено фактичні витрати на правничу допомогу в розмірі 10 000 грн., що підтверджується платіжним дорученням №18 від 08.07.2021 року на суму 10 000 грн., платником коштів є ТОВ «ЕЛІТА - 2010», отримувач Марценюк Л.А. , призначення платежу: оплата за надання правової допомоги згідно договору №10/20 від 01.12.2020 року, у справі № 357/8034/19. Також, представником відповідача подано детальний опис послуг за договором про надання правничої допомоги від 09.07.2021 року та копію акта виконаних робіт (наданих послуг) №1 від 06.07.2021 року.

Доводи апеляційної скарги позивача полягають у тому, що суд першої інстанції залишив поза увагою ту обставину, що ТОВ «ЕЛІТА-2010» своїм правом, наданим ст. 178 ЦПК України, не скористалося, відзив до суду в порядку, передбаченому ст. 191 ЦПК України, не подало. Відтак, відповідачем-4 не подано до суду попереднього розрахунку суми судових витрат, пов`язаних з отриманням професійної правничої допомоги.

Однак такі доводи суд апеляційної інстанції відхиляє, оскільки вони є аналогічними доводам, що були викладені представником позивача у клопотанні про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, що були подані до суду першої інстанції 20.07.2021 року, та яким суд надав належну правову оцінку.

Судом першої інстанції було правильно враховано, що договір між відповідачем ТОВ «ЕЛІТА - 2010» та адвокатом Марценюк Л.А. було укладено лише 01.12.2020 року, тобто після того, як було постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження у справі, тому питання щодо судових витрат відповідача на стадії підготовчого провадження не було вирішено. Першою заявою, яка була подана відповідачем - це письмові пояснення від 10.12.2020 року, в яких було зазначено орієнтовний розрахунок суми судових витрат відповідача ТОВ «ЕЛІТА - 2010» в розмірі 10 000 грн. та було заявлено, що докази витрат у зв`язку з розглядом справи будуть подані протягом 5 днів після ухвалення рішення у справі.

Враховуючи викладене, судом першої інстанції при вирішенні питання про розподіл судових витрат було правильно враховано, що вказані витрати пов`язані з розглядом справи, їх розмір обґрунтований, прийнято до уваги критерій розумності та співмірності їх розміру, конкретні обставини справи, підстав для зменшення суми витрат не встановлено, тому суд дійшов обґрунтованого висновку про стягнення з позивача на користь відповідача ТОВ «Еліта- 2010» судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000 грн.

У відзивах на апеляційні скарги позивача представник відповідача ТОВ «Еліта-2010» - адвокат Марценюк Л.А. просила стягнути з позивача на користь відповідача витрати на правову допомогу в суді апеляційної інстанції на суму 12 500 грн., а також 10 000 грн. щодо складання відзиву на апеляційну скаргу на додаткове рішення суду та участь в апеляційному розгляді апеляційної скарги на додаткове рішення суду.

У відзиві на апеляційну скаргу позивача представник відповідачів ФГ «Пролісок» та ФГ «Дари Ланів» - адвокат Косяк В.М. просив стягнути з позивача витрати на правову допомогу на користь ФГ «Пролісок» - 10 000 грн., на користь ФГ «Дари Ланів» - 10 000 грн.

У клопотанні про зменшення розміру витрат на правничу допомогу представник ПОСП «Сидори - адвокат Цой Д.С. просив зменшити розмір заявлених представником ТОВ «Еліта-2010» витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, до 14 000 грн., а розмір витрат на правничу допомогу, заявлених представником ФГ «Пролісок» та ФГ «Дари Ланів», - зменшити до 2500 грн. на користь кожного, посилаючись на те, що відсутність документального підтвердження витрат, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про їх відшкодування. При цьому розмір витрат на користь ФГ Дари Ланів» та ФГ «Пролісок» є штучно завищеним, оскільки обсяг юридичних послуг є ідентичним, відзив на апеляційну скаргу є спільним.

Відповідно до статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої статті 137 ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача, у разі часткового задоволення - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 та частина восьма статті 141 ЦПК України).

Відповідно до правового висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява № 19336/04).

Представник відповідача ТОВ «Еліта-2010» адвокат Марценюк Л.А. на підтвердження клопотання про стягнення судових витрат надала копію договору про надання правової допомоги №10/20 від 01.12.2020 року, копію додатку № 1 до договору про надання правової допомоги №10/20 від 01.12.2020 року, копію акту виконаних робіт (наданих послуг) №3 від 04 жовтня 2021 року із описом наданих послуг на суму 10 000 грн. та копію акту виконаних робіт ( наданих послуги) № 2 від 04 жовтня 2021 року на суму 12 500 грн.

Відповідно до розрахунку, наведеного в акті виконаних робіт № 2, що доданий до відзиву на апеляційну скаргу на рішення суду від 06 липня 2021 року, час витрачений адвокатом на надання правової допомоги ТОВ «Еліта-2010», складає 10 годин, а правова допомога полягає в наступному: аналіз апеляційної скарги ПОСП «Сидори» та узгодження з клієнтом правової позиції щодо захисту прав та інтересів ( консультація) - 500 грн., складання відзиву на апеляційну скаргу - 5000 грн., участь в апеляційному розгляді - 2000 грн., всього - 7500 грн. За надання послуг клієнт сплачує адвокату винагороду у розмірі 12 500 грн., з яких 7500 грн. - гонорар адвоката за надані послуги, а 5000 грн. - гонорар успіху, відповідно до п.4.2 договору.

Відповідно до розрахунку, наведеного в акті виконаних робіт № 3, що доданий до відзиву на апеляційну скаргу на додаткове рішення суду від 26 липня 2021 року, час витрачений на надання правової допомоги ТОВ «Еліта-2010», складає 6 годин, а правова допомога полягає в наступному: аналіз апеляційної скарги ПОСП «Сидори» та узгодження з клієнтом правової позиції щодо захисту прав та інтересів ( консультація) - 500 грн., складання відзиву на апеляційну скаргу - 2500 грн., участь в апеляційному розгляді - 2000 грн., всього - 5000 грн.

За надання послуг клієнт сплачує адвокату винагороду у розмірі 10 000 грн., з яких 5000 грн. - гонорар адвоката за надані послуги, а 5000 грн. - гонорар успіху, відповідно до п.4.2 договору.

Представник відповідача Фермерського господарства «Пролісок» Косяк В.М. на підтвердження клопотання про стягнення судових витрат надав копію договору про надання правової допомоги № 156 від 30.09.2021 року між ФГ «Пролісок» та Адвокатським об`єднанням «МКБ Груп», відповідно до якого клієнту надається наступна правнича допомога: аналіз судової практики, пов`язаної зі спірними правовідносинами, складення та подання від імені клієнта відзиву на апеляційну скаргу; представництво інтересів клієнта в суді, інша правнича допомога. Пунктом 2.1 договору встановлено гонорар за надання зазначеної правничої допомоги у розмірі 5000 грн., а пунктом 2.2 - додатково гонорар успіху у розмірі 5000 грн.

Відповідно до акту приймання-передачі правничої допомоги від 07 жовтня 2021 року, підписаного головою ФГ «Пролісок» та керуючим партнером АО «МКБ Груп», вищевказана правнича допомога клієнту надана, її вартість становить 5000 грн.

Згідно з платіжним дорученням № 416 від 01 жовтня 2021 року, оплата за надання правничої допомоги в сумі 5000 грн. на користь АО «МКБ Груп» у справі № 357/8034/19 - здійснена.

Представник відповідача Фермерського господарства «Дари Ланів» Косяк В.М. на підтвердження клопотання про стягнення судових витрат надав копію договору про надання правової допомоги № 157 від 30.09.2021 року між ФГ «Дари Ланів» та Адвокатським об`єднанням «МКБ Груп», відповідно до якого клієнту надається наступна правнича допомога: аналіз судової практики, пов`язаної зі спірними правовідносинами, складення та подання від імені клієнта відзиву на апеляційну скаргу; представництво інтересів клієнта в суді, інша правнича допомога. Пунктом 2.1 договору встановлено гонорар за надання зазначеної правничої допомоги у розмірі 5000 грн., а пунктом 2.2 - додатково гонорар успіху у розмірі 5000 грн.

Відповідно до акту приймання-передачі правничої допомоги від 07 жовтня 2021 року, підписаного головою ФГ «Дари Ланів» та керуючим партнером АО «МКБ Груп», вищевказана правнича допомога клієнту надана, її вартість становить 5000 грн.

Згідно з платіжним дорученням № 391 від 01 жовтня 2021 року, оплата за надання правничої допомоги в сумі 5000 грн. на користь АО «МКБ Груп» у справі № 357/8034/19 - здійснена.

У постановах Верховного Суду від 03 лютого 2021 року у справі № 554/2586/16-ц, від 17 лютого 2021 року у справі № 753/1203/18, від 03 березня 2021 року у справі № 640/18964/17 звернуто увагу на те, що при обчисленні гонорару слід керуватися, зокрема умовами укладеного між замовником і адвокатом договору про надання правової допомоги (частина друга статті 137 ЦПК України, частина друга статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

В постанові Верховного Суду від 28 грудня 2020 року у справі № 640/18402/19 зазначено, що розмір винагороди за надання правової допомоги, визначений у договорі у вигляді фіксованої суми, не змінюється в залежності від обсягу послуг та витраченого адвокатом часу. Щодо відсутності детального опису робіт на виконання положень частини четвертої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України, суд звернув увагу на зміст цієї норми, яка запроваджена «для визначення розміру витрат», в той час як в межах цієї справи розмір гонорару адвоката встановлений сторонами договору у фіксованому розмірі, не залежить від обсягу послуг та часу, витраченого представником позивача, а отже є визначеним.

За висновком, викладеним у пункті 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Аналіз зазначеної постанови свідчить про те, що вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд має пересвідчитись що заявлені витрати є співмірними зі складністю справи, а наданий адвокатом обсяг послуг і витрачений час на надання таких послуг відповідають критерію реальності таких витрат. Також суд має врахувати розумність розміру витрат на професійну правничу допомогу та чи не буде їх стягнення становити надмірний тягар для іншої сторони.

У рішенні від 19 жовтня 2000 року у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece, заява № 31107/96) (щодо справедливої сатисфакції) ЄСПЛ вирішував питання обов`язковості для цього суду угоди, укладеної заявником зі своїм адвокатом стосовно плати за надані послуги, що співставна з «гонораром успіху». ЄСПЛ указав, що йдеться про договір, відповідно до якого клієнт погоджується сплатити адвокату як гонорар відповідний відсоток суми, якщо така буде присуджена клієнту судом. Такі угоди, якщо вони є юридично дійсними, можуть підтверджувати, що у заявника дійсно виник обов`язок заплатити відповідну суму гонорару своєму адвокатові. Однак, угоди такого роду, зважаючи на зобов`язання, що виникли лише між адвокатом і клієнтом, не можуть зобов`язувати суд, який має оцінювати судові та інші витрати не лише через те, що вони дійсно понесені, але й ураховуючи також те, чи були вони розумними (§ 55)

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19) також зауважила, що за наявності угод, які передбачають «гонорар успіху», ЄСПЛ керується саме наведеними вище критеріями при присудженні судових та інших витрат. У рішенні від 22 лютого 2005 року у справі «Пакдемірлі проти Туреччини» (Pakdemirli v. Turkey, заява № 35839/97) суд також, незважаючи на укладену між сторонами угоду, яка передбачала «гонорар успіху» у сумі 6672,9,00 євро, однак, на думку суду, визначала зобов`язання лише між заявником та його адвокатом, присудив 3 000,00 євро як компенсацію не лише судових, але й інших витрат (§ 70-72) (пункт 5.43 постанови).

Відповідно до висновку Верховного Суду у постанові від 19 травня 2022 року у справі № 824/152/21, не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату «гонорару успіху», у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, враховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність

Враховуючи наявність заперечень сторони позивача щодо неспівмірності заявлених розмірів витрат на оплату правничої допомоги адвокатів, викладених у клопотанні від 11.11.2021 року, колегія суддів вважає, що розмір заявлених адвокатами Марценюк Л.А. та Косяком В.М. витрат на оплату правової допомоги є завищеним та не співмірним з обсягом наданих послуг.

Так, у акті виконаних робіт № 3 від 04 жовтня 2021 року, доданого до відзиву на апеляційну скаргу на додаткове рішення, вбачається, що до складу витрат адвокатом Марценюк Л.А. включено надання послуг за участь у судовому засіданні - 2 години , вартістю 2000 грн. Аналогічно у акті виконаних № 2 від 04 жовтня 2021 року, доданого до відзиву на апеляційну скаргу на рішення суду від 06 липня 2021 року, вбачається, що до складу витрат включено надання послуг за участь у судовому засіданні - 2 години - 2000 грн.

Разом з тим, розгляд апеляційних скарг позивача на основне та додаткове рішення відбувався одночасно, а тому відсутні підстави для окремого обрахунку оплати за участь в судових засіданнях щодо розгляду апеляційних скарг на основне та додаткове рішення.

Також суд апеляційної інстанції вважає, що витрати відповідача «ТОВ «Еліта-2010» на оплату гонорару успіху, визначеного у договорі та актах виконаних робіт № 2 та №3 у сумі по 5000 грн., тобто на загальну суму 10 000 грн., не можливо визнати розумними та необхідними витратами, особливо щодо «гонорару успіху» у розмірі 5000 грн. при розгляді апеляційної скарги на додаткове рішення, яким з ПОСП «Сидори» на користь ТОВ «Еліта-2010» стягнуто судові витрати на правову допомогу у суді першої інстанції в сумі 10 000 грн.

Отже, вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, колегія суддів вважає, що витрати ТОВ «Еліта-2010» на оплату послуг адвоката Марценюк Л.А. в сумі 22 500 грн. є завищеними та неспівмірними з реальним обсягом такої допомоги, предметом спору та складністю справи, не відповідають критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи. Тому колегія суддів дійшла висновку, враховуючи клопотання представника позивача щодо зменшення розміру витрат на правничу допомогу, про наявність підстав для стягнення з позивача на користь відповідача ТОВ «Еліта-2010» витрат на професійну правничу допомогу на загальну суму 14 000 грн.

Щодо розподілу судових витрат, заявлених до відшкодування представником ФГ «Пролісок» та ФГ «Дари Ланів», то колегія суддів враховує ту обставину, що адвокат Косяк В.М. одночасно надавав правничу допомогу ФГ «Пролісок» та ФГ «Дари Ланів», обсяг юридичних послуг вказаним відповідачам є ідентичним, відзив на апеляційну скаргу є спільним, аналіз та вивчення судової практики і документів стосувався однакових правовідносин та не потребував узгодження позиції щодо захисту прав та інтересів окремо щодо кожного з відповідачів, участь у судовому засіданні приймав один представник. За викладених обставин колегія суддів дійшла висновку, що заявлений представником ФГ «Пролісок» і ФГ «Дари Ланів» - адвокатом Косяком В. М. розмір витрат не є співмірним з наданими послугами та підлягає зменшенню до 4500 грн. на користь кожного з фермерських господарств.

Керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 374-376, 381-383 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційні скарги Приватного орендного сільськогосподарського підприємства «Сидори», які подані представником Тетерею Світланою Ігорівною, - залишити без задоволення.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 06 липня 2021 року - залишити без змін.

Додаткове рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 26 липня 2021 року - залишити без змін.

Клопотання представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Еліта-2010» - адвоката Марценюк Лесі Анатоліївни та представника Фермерського господарства «Пролісок» і Фермерського господарства «Дари Ланів» - адвоката Косяка В`ячеслава Миколайовича про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції - задовольнити частково.

Стягнути з Приватного орендного сільськогосподарського підприємства «Сидори» (ідентифікаційний код 32638083) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Еліта-2010» (ідентифікаційний код 36445897) витрати на професійну правничу допомогу в сумі 14 000 (чотирнадцять тисяч) гривень.

Стягнути з Приватного орендного сільськогосподарського підприємства «Сидори» (ідентифікаційний код 32638083) на користь Фермерського господарства «Пролісок» (ідентифікаційний код 32796608) понесені витрати на правничу допомогу в розмірі 4500 (чотири тисячі п`ятсот) гривень.

Стягнути з Приватного орендного сільськогосподарського підприємства «Сидори» (ідентифікаційний код 32638083) на користь Фермерського господарства «Дари Ланів» (ідентифікаційний код 32796613) понесені витрати на правничу допомогу в розмірі 4500 (чотири тисячі п`ятсот) гривень.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складено 22 серпня 2022 року.

Суддя - доповідач: Ящук Т.І.

Судді: Махлай Л.Д.

Немировська О.В.