12.09.2022 227/5136/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

12 вересня 2022 року м. Добропілля

Добропільський міськрайонний суд Донецької області у складі

Головуючого судді Левченка А. М.,

за участі

секретаря судового засідання Черкасової О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Добропільської міської ради до ОСОБА_1 , третя особа: комунальне підприємство «Добропільська служба єдиного замовника» про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,-

ВСТАНОВИВ

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням.

В обґрунтування заявлених вимог зазначено, що на підставі рішення Добропільської міської ради від 23 вересня 2016 року №7/15-18 «Про прийняття до комунальної власності територіальної громади м. Добропілля об`єктів соціальної інфраструктури - гуртожитків» було прийнято у власність територіальної громади м. Добропілля Донецької області будівлю гуртожитку з майном призначеним для її обслуговування за адресою: АДРЕСА_1 та передано на баланс КП «Добропільська служба єдиного замовника». На дату передачі гуртожитку у власність територіальної громади у кімнаті № 301 був зареєстрований з 28 лютого 2014 року ОСОБА_1 . Ордери на кімнати гуртожитку ТОВ «ДТЕК Добропіллявугілля» «Соцсервіс» не видавав, тобто відповідач вселився у спірну кімнату з порушенням установленого порядку, правом приватизації не скористався, що свідчить про його незацікавленість до збереження за ним права користування спірним житловим приміщенням.

Як зазначає позивач, з 07 липня 2017 року та дотепер, відповідач у гуртожитку не проживає, плату за проживання не здійснює, особисті речі у кімнаті відсутні, кореспонденція на ім`я ОСОБА_2 не надходить, місцезнаходження останнього не відомо. Дані факти свідчать про те, що відповідач тривалий час не проживає за місцем реєстрації без поважних причин, у зв`язку з чим наявні підстави для визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням.

Ухвалою Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 17 серпня 2022 року задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів, витребувано:

з Державної прикордонної служби України інформацію щодо перетину державного кордону України ОСОБА_1 , за останні п`ять років; з Пенсійного фонду України відомості щодо перебування на обліку ОСОБА_1 , як отримувача пенсії на території України, а також індивідуальні відомості про застраховану особу (форма ОК-5), що міститять інформацію про страховий стаж, заробітну плату та сплату страхових внесків; з Національної поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області довідку про наявність судимостей, перебування у місцях позбавлення волі, перебування у розшуку або притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ; з Добропільського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Покровському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції відомості щодо наявності у Державному реєстрі актів цивільного стану інформації щодо наявності актового запису про смерть ОСОБА_1 ; з Державної міграційної служби України відомості про реєстрацію місця проживання та інші персональні дані відносно ОСОБА_1 ; з Державної податкової служби України відомості з державного реєстру фізичних осіб платників податків щодо місця та періоду виплачених доходів та утриманих податків ОСОБА_1 .

Представник позивача у судове засідання не з`явився, звернувся до суду із заявою про розгляд справи за його відсутністю, проти заочного розгляду справи не заперечує.

Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, шляхом надсилання рекомендованим листом судових повісток за адресою реєстрації, які повернулися до суду без вручення з позначкою «адресат відсутній за вказаною адресою» та розміщення оголошення про виклик до суду на офіційному веб-сайті Добропільського міськрайонного суду Донецької області http://dpm.dn.court.gov.ua,Відзив на позовну заяву від відповідача до суду не надходив.

Представник третьої особи, у судове засідання не з`явився, звернувся до суду із заявою про розгляд справи за його відсутністю, проти заочного розгляду справи не заперечує.

Згідно п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності з повідомленням причин неявки, ненадання відповідачем відзиву на позовну заяву, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

У зв`язку з викладеним, враховуючи заяву представника позивача, який не заперечував проти такого вирішення справи, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача на підставі наявних у справі доказів і ухвалити заочне рішення.

Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, розглянувши цивільну справу в межах заявлених вимог, дослідивши матеріали справи і докази в їх сукупності, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Рішенням Добропільської міської ради від 23.09.2016 року №7/15-18 «Про прийняття до комунальної власності територіальної громади м. Добропілля об`єктів соціальної інфраструктури - гуртожитків» на підставі наказів Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 04 березня 2016 року № 145 «Про безоплатну передачу державного майна з балансу ТОВ «ДТЕК Добропіллявугілля» у комунальну власність територіальної громади м. Добропілля Донецької області, від 04 березня 2016 року № 146 «Про безоплатну передачу державного майна з балансу ТОВ «ДТЕК Добропіллявугілля» у комунальну власність територіальної громади м. Добропілля Донецької області», рішення Добропільської міської ради від 16 жовтня 2013 року «Про надання згоди на безоплатну передачу об`єктів соціальної інфраструктури з державної власності у спільну власність територіальних громад міст та селищ, що знаходяться в управлінні Добропільської міської ради» зі змінами та доповненнями, керуючись Законами України «Про місцеве самоврядування в Україні», «Про передачу об`єктів права державної та комунальної власності», міська рада затвердила акт приймання-передачі об`єктів соціальної інфраструктури (гуртожитків) до власності територіальної громади м. Добропілля від 25.07.2016 року. Прийнято у власність територіальної громади м. Добропілля Донецької області будівлю гуртожитку з майном призначеним для її обслуговування за адресою: АДРЕСА_1 та передано на баланс КП «Добропільська служба єдиного замовника».

Згідно довідки комунального підприємства «Добропільська служба єдиного замовника» № 421 від 16.03.2021 року, будівля гуртожитку за адресою: АДРЕСА_1 перебуває на балансі підприємства.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується довідкою відділу реєстрації Добропільської міської ради Донецької області № 16-23/1181 від 28.12.2021 року та копією витягу з домової книги гуртожитку № 1 (запис № 422).

06.07.2020 року між КП «Добропільська служба єдиного замовника» та ФОП ОСОБА_3 було укладено договір №100, про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій будівлі гуртожитку за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно долучених до матеріалів справи актів обстеження ФОП ОСОБА_3 № 4 від 23.09.2019 року, № 4 від 30.01.2020 року, № 4 від 01.06.2021 року ОСОБА_1 , зареєстрований з 28.02.2014 року (за даними будинкової книги) в гуртожитку за адресою: АДРЕСА_2 на момент передачі гуртожитку в утримання ФОП ОСОБА_3 (тобто на 07.07.2017 року) та по теперішній час за даною адресою не проживає, його місцезнаходження невідомо. Під час огляду кімнати № 301 ОСОБА_1 відсутній. У кімнаті знаходяться меблі та інвентар, що перебуває на балансі КП «Добропільська служба єдиного замовника», особисті речі відсутні, кореспонденція на ім`я ОСОБА_1 не поступає.

ОСОБА_1 в період з 07.07.2017 року оплату за проживання в гуртожитку не здійснює, заборгованість станом на 01.06.2021 року становить 19190,65 грн (відповідно до тарифу затвердженому рішенням виконкому Добропільської міської ради № 8 від 13.01.2017 року), що підтверджується довідкою ФОП ОСОБА_3 № 21 від 01.06.2021 року.

Головним центром обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України (ЕП-1623/22вх від 22.08.2022 року) надано інформацію зі змісту якої вбачається, що відомостей про перетинання державного кордону України, лінії розмежування в межах з Донецькою та Луганською областями та тимчасово окупованою територією АР Крим у період з 19.08.2017 року по 09:30 19.08.2022 року (теперішній час) громадянином України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у базі даних не виявлено.

З інформації Добропільського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Покровському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) вбачається, що за даними Державного реєстру актів цивільного стану громадян -актовий запис про смерть не виявлено. (вих. № 513/13/22/22 від 08.09.2022 року).

Згідно інформації управління інформаційно-аналітичної підтримки Національної поліції України Головного управління Національної поліції в Донецькій області вих. 313/24/01-2022 від 25.08.2022 року громадянин ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розшуку не перебуває, до адміністративної відповідальності не притягувався, відомості про знаходження у місцях позбавлення волі відсутні.

Правовідносини щодо користування жилою площею у гуртожитках врегульовані окремою главою 4 розділу ІІІ Житлового кодексу України.

Згідно ст.127 ЖК України для проживання робітників, службовців, студентів, учнів, а також інших громадян у період роботи або навчання можуть використовуватись гуртожитки. Під гуртожитки надаються спеціально споруджені або переобладнані для цієї мети жилі будинки. Жилі будинки реєструються як гуртожитки у виконавчому комітеті районної, міської, районної в місті ради.

Отже, гуртожитком є зареєстрована у виконавчому комітеті районної, міської, районної в місті ради, як гуртожиток жила будівля, що відповідає певним вимогам, в якій особам у зв`язку з трудовими відносинами або навчання в учбовому закладі надається за плату та за ордером, що видається власником гуртожитку, у тимчасове користування жила площа.

Відповідно до ст.128 ЖК України, порядок надання жилої площі в гуртожитках визначається цим Кодексом та іншими актами законодавства України. Жила площа в гуртожитку надається одиноким громадянам і сім`ям, які мають право проживати у гуртожитках, за рішенням адміністрації підприємства, установи, організації або органу місцевого самоврядування, у власності чи управлінні яких перебуває гуртожиток.

Стаття 129 ЖК України передбачає, що на підставі рішення про надання жилої площі в гуртожитку адміністрація підприємства, установи, організації, орган місцевого самоврядування видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу в гуртожитку.

Як роз`яснено у пунктах 10, 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (стаття 71 Житлового кодексу), норми яких розповсюджуються і на гуртожитки, необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. Наймачеві або членові його сім`ї, який був відсутнім понад встановлений законом строк без поважних причин, суд вправі з цих мотивів відмовити в позові про захист порушеного права (вселення, обмін, поділ жилого приміщення тощо). Наймач або член його сім`ї, який вибув на інше постійне місце проживання, втрачає право користування жилим приміщенням з дня вибуття, незалежно від пред`явлення позову про це. На ствердження вибуття суд може брати до уваги будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання (повідомлення про це в листах, розписка, переадресування кореспонденції, утворення сім`ї в іншому місці, перевезення майна в інше жиле приміщення, виїзд в інший населений пункт, укладення трудового договору на невизначений строк тощо).

Жилі будинки і жилі приміщення призначаються для постійного проживання громадян, а також для використання у встановленому порядку як службових жилих приміщень і гуртожитків (стаття 6 ЖК України).

Частиною 4 статті 9 ЖК України визначено, що ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

У постанові від 04.11.2015року по справі №6-1166цс15 Верховний Суд дійшов висновку, що оскільки правовий режим гуртожитків, жилі приміщення яких підлягають приватизації відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», прирівняний до правового режиму жилих приміщень у будинках державного і громадського житлового фонду, то на мешканців таких гуртожитків у разі їх тимчасової відсутності поширюються норми статей 71, 72 ЖК України.

Як зазначено у частинах 1,2 статті 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору судом.

Згідно ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовом порядке.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 24.10.2018 року у справі № 490/12384/16-ц зроблено висновок по застосуванню статей 71,72 ЖК УРСР, який полягає в тому, що особа може бути визнана такою, що втратила право користування жилим приміщенням за двох умов: не проживання особи в жилому приміщенні більше шести місяців та відсутність поважних причин. Початок відліку часу відсутності визначається від дня, коли особа залишила приміщення. Повернення особи до жилого приміщення, яке вона займала, перериває строк тимчасової відсутності. При тимчасовій відсутності за особою продовжує зберігатись намір ставитися до жилого приміщення як до свого постійного місця проживання, тому при розгляді позову про визнання особи такою, що втратила право на жилу площу, суд повинен ретельно дослідити обставини, які мають значення для встановлення причин довготривалої відсутності.

Положенням статті 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод закріплено, що кожен має право на повагу до свого приватного та сімейного життя, до свого житла та кореспонденції.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кривіцька і Кривіцький проти України» («Kryvitska and Kryvitskyy v. Ukraine»), рішення від 02 грудня 2010 року) поняття «житло» не обмежується приміщенням, в якому особа проживає на законних підставах або яке було у законному порядку встановлено, а залежить від фактичних обставин, а саме існування достатніх і тривалих зв`язків з конкретним місцем. Втрата житла будь-якою особою є крайньою формою втручання у право на житло.

Встановлені під час судового розгляду обставини свідчать про втрату у відповідача інтересу до житлового приміщення кімнати АДРЕСА_3 , відсутність потреби у ньому, вказують на наявність іншого постійного житла та відсутність поважних причин не проживання у вказаному житловому приміщенні понад шість місяців, що відповідно до вимог ст. ст. 71, 72 ЖК України є підставою для визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням.

Аналізуючи зібрані докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими і вони підлягають задоволенню.

Згідно ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 71,72 Житлового кодексу України, ст. ст. 10, 12, 13, 27, 80, 141, 206, 211, 258-259, 263, 265, 268, 273, 280-282, 352, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

УХВАЛИВ

Позов Добропільської міської ради до ОСОБА_1 , третя особа: комунальне підприємство «Добропільська служба єдиного замовника» про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_2 .

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь Добропільської міської ради Донецької області, судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2270,00 грн (дві тисячі двісті сімдесят гривень 00 копійок).

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення до Добропільського міськрайонного суду Донецької області.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом 20 днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку позивачем, а також особами, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, повністю або частково безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:

позивач Добропільська міська рада, , юридична адреса: 85000, Донецька область, м. Добропілля, вул. Першотравнева, 83;

відповідач ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_4 ;

третя особа комунальне підприємство «Добропільська служба єдиного замовника», , юридична адреса: 85000, Донецька область, м. Добропілля, вул. Першотравнева, 40.

Повний текст рішення складено 13 вересня 2022 року.

Головуючий суддя А.М. Левченко

12.09.2022