Справа № 344/1204/21
Провадження № 22-ц/4808/321/22
Провадження №22-ц/4808/322/22
Головуючий у 1 інстанції Татарінова О. А.
Суддя-доповідач Фединяк
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2022 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі колегії суддів:

головуючого Фединяка В.Д. ( суддя-доповідач)

суддів: Василишин Л.В., Максюти І.О.

секретаря Максимів Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Івано-Франківського міського суду від 30 листопада 2021 року та ухвалу Івано-Франківського міського суду від 21 грудня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Банк» «Фінанси та Кредит», товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» про визнання недійсним договору відступлення права вимоги від 07 лютого 2018 року №000061-b,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2021 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до публічного акціонерного товариства «Банк» «Фінанси та Кредит», товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» про визнання недійсним договору відступлення права вимоги від 07 лютого 2018 року №000061-b.

Заява мотивована тим, що між Публічним акціонерним товариством "Банк "Фінанси та Кредит" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Кредит-Капітал" укладено договір про відступлення права вимоги від 07 лютого 2018 року №000061-b, згідно якого Публічне акціонерне товариство "Банк "Фінанси та Кредит" відступає Товариству з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Кредит-Капітал" як новому кредитору належні вимоги до позичальників зазначених у Додатку № 1 до даного договору, включаючи права вимоги до правонаступників боржників, спадкоємців боржників або інших осіб до яких перейшли обов`язки боржників, за кредитними договорами (договорами про надання кредиту (овердрафту)), в тому числі несанкціонованими овердрафтами, з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, згідно реєстру у додатку № 1 до цього Договору та розширеного електронного реєстру (п.1 даного Договору). Зокрема, Публічне акціонерне товариство "Банк "Фінанси та Кредит" передало Товариству з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Кредит-Капітал" право вимоги до боржника ОСОБА_1 по заборгованості згідно договору від 17.10.2006р. 1532/06-К16 в сумі 42 510,00 грн, з яких 12 252,50 грн та 30 257,50 грн залишок по комісіям. Вважає, що спірний договір в частині відступлення Товариству з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Кредит-Капітал" права вимоги до позивача як боржника, не відповідає вимогам законодавства та є таким, що порушує його права. Із розрахунку заборгованості по кредитному договору №1532/06-К16 від 17 жовтня 2006 року, вбачається, що сума заборгованості за вказаним договором станом на 11 серпня 2011 року становить 68 383,90 грн, з яких сума по кредиту -12 252, 50 грн, щомісячна комісія - 12 512, 50 грн., нарахована пеня - 43 618,90 грн. Отже, відповідач 1 за спірним договором передав відповідачу 2 право вимоги до позивача не у повному об`ємі, залишивши за собою право вимоги в частині стягнення пені щонайменше в розмірі 43618,90 грн. Вказує, що у позивача перед відповідачем за кредитним договором від 17 жовтня 2006 року №532/06-К16 не було заборгованості по комісії в сумі 30257,50 грн, а лише 12512,50 грн за тілом кредиту. За таких обставин, передане відповідачем за спірним договором право відступлення права вимоги залишає за ним право розпорядження вимогою щодо стягнення з позивача пені в розмірі 43618,90 грн, яка не була передана за спірним договором новому кредитору, а ТзОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», як новому кредитору, дає право стягувати із позивача комісію в сумі 30257,50 грн, якої в останнього перед відповідачем не було. Просить суд визнати недійсним договір про відступлення права вимоги від 07 лютого 2018 року №000061-b в частині відступлення Публічним акціонерним товариством "Банк "Фінанси та Кредит" Товариству з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Кредит-Капітал" права вимоги до ОСОБА_1 (іден.код НОМЕР_1 ) згідно Додатку 1 до даного договору по заборгованості за кредитним договором від 17 жовтня 2006 року №1532/06-К16 в сумі 42510,00 грн, з яких 12252,50 грн. та 30257,50 грн.

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 30 листопада 2021 року в позові ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит», товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» про визнання недійсним договору відступлення права вимоги від 07 лютого 2018 року №000061-b відмовлено.

У грудні 2021 року ОСОБА_1 надіслав до суду клопотання про стягнення судових витрат, в якому просив стягнути з відповідачів на його користь судові витрати пов`язані з наданням правової допомони в розмірі 10 200, 00 грн.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 21 грудня 2021 року відмовлено ОСОБА_1 в ухваленні додаткового рішення про стягнення на його користь судові витрати пов`язані з наданням правової допомони в розмірі 10 200, 00 грн у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Банк» «Фінанси та Кредит», товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» про визнання недійсним договору відступлення права вимоги від 07 лютого 2018 року №000061-b.

Не погоджуючись із рішенням та ухвалою суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій ставиться питання про скасування оскаржуваного рішення та ухвали з постановленням нового яким задовольнити позов ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Банк» «Фінанси та Кредит», товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» про визнання недійсним договору відступлення права вимоги від 07 лютого 2018 року №000061-b, в повному обсязі, стягнути з відповідачів на його користь судові витрати пов`язані з наданням правничої допомоги у цій справі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Зокрема, апелянт вказує на те, що заборгованість за кредитним договором від 17.10.2006 року №1532/06П16 підлягала стягненню у солідарному порядку, а відповідач за спірним договором придбав лише частину боргу, що в даному випадку суперечить п.2 спірного договору. Разом з тим, у зв`язку із зміною кредитора в зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб`єктний склад у частині кредитора.

22 березня 2022 року представник АТ «Банк «Фінанси та Кредит» подав додаткові пояснення у справі. Враховуючи, що позивач був позичальником АТ «Банк «Фінанси та Кредит» та не виконував належним чином зобов`язання, що передбачені кредитними договорами, Фонд гарантування вкладів фізичних осіб та АТ «Банк «Фінанси та Кредит» на виконання вимог Закону «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» здійснили організацію та продаж права вимоги за договором кредиту, та договором іпотеки з метою отримання грошових коштів від реалізації даного майна банку, яке впливає на формування ліквідаційної маси АТ «Банк «Фінанси та Кредит» за рахунок якої задовольняються вимоги вкладників /кредиторів банку. Разом з тим, зазначає, що позовні вимоги ОСОБА_1 є безпідставними і задоволенню не підлягають, оскільки мотивування позову про визнання правочинів не дійсними через невідповідність заборгованості за кредитним договором, не є вірним, так як жодною нормою матеріального права не встановлено норм підстав недійсності договору щодо відступлення права вимоги у разі передачі вимоги за зобов`язанням із розміром якого сторони не погоджуються. Зокрема, достовірне з`ясування розміру заборгованості за кредитним договором не є предметом позову ОСОБА_1 про визнання недійсними договорів про відступлення прав вимоги та не входять до предмета доказування у цій справі, а підлягає дослідженню в межах спору про стягнення заборгованості. А тому посилання позивача на відмінність обсягу заборгованості проданого активу, зазначеного в інформації про його продаж є безпідставні.

Відзив на апеляційну скаргу у встановлений апеляційним судом строк не надходив.

Відповідно до ч.3 ст.360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Сторони у встановленому законом порядку повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, проте в судове засідання не з`явились, що відповідно ч.2 ст.372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи у їх відсутності.

Розгляд справи за відсутності сторін та учасників справи, щодо яких наявні відомості про вручення повістки про явку в суд не є порушенням статті 129 Конституції України та статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод про доступ до правосуддя.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи та перевіривши відповідно до ст. 367 ЦПК України наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку про залишення без задоволення апеляційної скарги з таких підстав.

Згідно вимог статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність і допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Постановляючи рішення про відмову ОСОБА_1 у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що під час укладення між Публічним акціонерним товариством "Банк "Фінанси та Кредит" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Кредит-Капітал" договору про відступлення права вимоги від 07 лютого 2018 року №000061-b,, відповідно до положень статей 512, 513, 514 ЦК України сторони дійшли згоди щодо укладання договору на зазначених у ньому умовах, а отже з власної ініціативи визначили для себе правила подальшої поведінки. Відповідачами під час укладання оспорюваного договору про відступлення права вимоги дотримані вимоги цивільного законодавства щодо змісту та форми вчиненого правочину, їх воля була спрямована на реальне настання правових наслідків, що обумовлені договором. Позивач не є стороною зазначеного договору, за умовами якого відбулося відступлення права вимоги від первісного кредитора до нового кредитора, і згода боржника на укладення такого договору законодавством не передбачена. Належних та допустимих доказів на підтвердження того, що внаслідок укладення договору про відступлення права вимоги порушені його права, позивач не надав, а тому суд дійшов висновку, що в задоволенні позову слід відмовити.

Також відмовляючи в прийнятті додаткового рішення, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки в задоволенні позову ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Банк» «Фінанси та Кредит», товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» про визнання недійсним договору відступлення права вимоги від 07 лютого 2018 року №000061-b, відмовлено, то відсутні підстави для відшкодування позивачу судових витрат на правничу допомогу відповідно до ст.141 ЦПУ України.

Ухвалені судом першої інстанції рішення відповідають вимогам закону та матеріалам справи.

Відповідно до частини першої статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи і встановлено судом, що 17.10.2006 року між ПАТ Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №1532/06-К16 згідно якого Банк надав позичальнику в тимчасове користування на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності Кредитні ресурси в сумі 13 000,00 грн. з оплатою по процентній ставці 0,0001% (п.2.1 Договору), з терміном повернення до 17.10.2009 року (п.3.2 Договору).

Окрім того сторонами в договорі погоджено порядок дострокового повернення кредитних ресурсів (Розділ 3), нарахування, сплата процентів та комісійної винагороди (Розділ 4), умови забезпечення кредиту та фінансовий стан позичальника (Розділ 5), а також відповідальність позичальника (Розділ 6).

Згідно розрахунку заборгованості по кредиту, наданому ОСОБА_1 згідно кредитного договору №1532/06-К16 від 17.10.2006 року станом на 11.08.2011 року у ОСОБА_1 наявна заборгованість по кредитному договору №1532/06-К16 від 17.10.2006 року в розмірі 68 383,90 грн та яка складається із заборгованості по кредиту в розмірі 12 252,50 грн, нарахованої комісії в розмірі 12 512,50 грн, нарахованої пені в розмірі 43 618,90 грн.

17.01.2018 року через електронний майданчик Систему державних закупівель - PROZORRO) проведені публічні електронні тоги (аукціон) з продажу лоту F07GL1950, за наслідком яких сформовано Протокол електронних торгів № UA-ЕА-2017-12-21-000061-b, в якому визначено переможцем ТОВ «ФК «Кредит-Капітал».

Із зазначеного протоколу вбачається, що лот складається із кредитного портфелю №3, у кількості 6 102 шт. з продажу прав вимоги за кредитними договорами фізичних осіб.

07.02.2018 року між Публічним акціонерним товариством "Банк "Фінанси та Кредит" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Кредит-Капітал" відповідно до результатів відкритих торгів (аукціону), оформлених протоколом електронних торгів № UA-ЕА-2017-12-21-000061-b від 17.01.2018 року укладено договір про відступлення права вимоги №000061-b, згідно якого Банк відступає новому кредитору належні Банку, а новий кредитор набуває права вимоги Банку до позичальників зазначених у Додатку №1 до цього договору, включаючи права вимоги до правонаступників боржників, спадкоємців Боржників або інших осіб, до яких перейшли обов`язки Боржників за кредитними договорами (договорами про надання кредиту (овердрафту)), в тому числі несанкціонованими овердрафтами, з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, згідно реєстру у додатку № 1 до цього Договору та розширеного електронного реєстру. Новий кредитор сплачує банку за права вимоги грошові кошти у сумі та у порядку, визначених цим договором.

Згідно п.2 договору про відступлення права вимоги №000061-b від 07.02.2018 року за цим договором Новий кредитор в день укладення цього договору, але в будь якому випадку не раніше моменту отримання Банком у повному обсязі коштів, відповідно до пункту 4 цього Договору, набуває усі права кредитора за Основними договорами, включаючи: право вимагати належного виконання Боржниками зобов`язань за Основними договорами, сплати Боржниками грошових коштів, сплати процентів, вказаних у Додатку №1 до цього Договору та сплати штрафних санкцій у розмірах, передбачених Основними договорами. Розмір прав вимоги, які переходять до Нового кредитора, вказаний у Додатку №1 до цього Договору. Права кредитора за Основними договорами переходять до Нового кредитора у повному обсязі та на умовах, які існують на момент відступлення Права вимоги, за виключенням права на здійснення договірного списання коштів з рахунку/рахунків Боржників, що надане Банку відповідно до умов Основних Договорів.

Відповідно до 2.1 сторони погодили, що Реєстр Прав вимог за формою встановленою у Додатку №1 до даного договору передається Банком Новому кредитору в день укладання Договору та містить актуальну інформацію станом на дату укладення Договору. Розширений електронний реєстр передається Банком Новому Кредитору потягом 5 (п`яти ) календарних днів з дати укладення Договору у електронному вигляді, та містить інформацію станом на дату укладення цього Договору.

Як вбачається з Реєстру Додатку № 1 до договору про відступлення права вимоги від 07 лютого 2018 року №000061-b ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» передав ТзОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» право вимоги до боржника ОСОБА_1 по заборгованості згідно договору 1532/06-К16 в сумі 42 510,00 грн, з яких 12 252,50 грн та 30 257,50 грн залишок по комісіям.

З оглянутого в судовому засіданні оригіналу договору про відступлення права вимоги від 07.02.2018 року №000061-b та додатків до нього встановлено, що заборгованість позивача ОСОБА_1 відступлена новому кредитору за вказаним договором складає 42510,00 грн, в тому числі 12252,50 грн залишок по тілу кредиту у валюті кредиту та 30257,50 грн залишок по комісії.

В п.2 договору про відступлення права вимоги від 07.02.2018р. №000061-b зазначається, що права кредитора за основними договорами переходять до Нового Кредитора у повному обсязі та на умовах, які існують на момент відступлення права вимоги, за виключенням права на здійснення договірного списання коштів з рахунку/рахунків Боржників, що надає Банку відповідно до Основних договорів. Як вбачається з листа АТ «Банк «Фінанси та Кредит» від 09.06.2021р. №083- 1022/21, заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором від 17.10.2006р. №1532/06-К16 станом на 07.02.2018р. складала: за комісією (прострочена заборгованість) - 30257,50грн.; за тілом кредиту (прострочена заборгованість) 12 252,50 грн та пеня - 809 102,14 грн. Наведене підтверджує, що відповідач ТОВ «Фінансова компанія «Кредит Капітал» придбав у АТ «Банк «Фінанси та Кредит» згідно протоколу прилюдних торгів від 17.01.2018р., лот №F07GL1950, не лише заборгованість якої не існувало, а ще й не у повному об`ємі (обсязі), яка існувала на момент переходу прав, що також суперечить п.2 самого договору про відступлення права вимоги від 07.02.2018р. №000061-b. З огляду на те, відповідачем ТОВ «Фінансова компанія «Кредит Капітал» придбано у АТ «Банк «Фінанси та Кредит» згідно протоколу прилюдних торгів від 17.01.2018р. №F07GL1950 заборгованість якої частково не існувало та не у тому обсязі, яка існувала на момент переходу таких прав, то такий договір про відступлення права вимоги в частині, що стосується позивача, є незаконним, і таким, що підлягає визнанню недійсним в судовому порядку.

22.02.2019 року керівник відділу інформаційного та документального забезпечення і контролю ТзОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» було направлено ОСОБА_1 відповідь на його запит, з якого вбачається, що ОСОБА_1 роз`яснено про те, що ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» керуючись ст. 512 ЦК України та Договору відступлення права вимоги №000061-b від 07 лютого 2018 р., укладеного із ПАТ «ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ», набуло статусу Нового Кредитора та отримало право грошової вимоги за Договором № 1532/06-К16 від 17.10.2006 р. Відповідно, всі грошові зобов`язання Позичальника, зокрема заборгованість за основною сумою боргу, пеня, а також будь-які інші суми які підлягають виплаті, які існували перед ПАТ «ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ», переходять до ТОВ «ФК «Кредит-Капітал».

Із зазначеного листа також вбачається, що ОСОБА_1 надіслано копію Договору № 1532/06-К16 від 17.10.2006 р., витяг з Договору відступлення вимоги №000061-b від 07 лютого 2018 р. та витяг з реєстру боржників. Станом на 22.02.2019 р. сума заборгованості за Договором становить 45 193,43 грн: тіло - 12 252.50 грн.; відсотки - 0.00 грн.; комісія - 30 257.50 грн.; штрафи - 0.00 грн.; віндикаційні витрати - 2 683.43 грн.

Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 03.03.2020 року заочне рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 13 лютого 2012 року змінено в частині стягнення суми заборгованості за кредитом. Ухвалено нове рішення, яким стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» заборгованість по кредиту станом на 17 жовтня 2009 року у розмірі 12 252, 50 грн та пені у розмірі 12 252, 50 грн, а всього 24 505 грн (двадцять чотири тисячі п`ятсот п`ять гривень). В іншій частині рішення суду залишено без змін.

07.12.2020 року Головним державним виконавцем Івано-Франківського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) Батогом В.В. винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, по виконавчому провадженню №6295190 з виконання виконавчого листа №0907/2-7050/2011 року від 04.05.2020 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТзОВ Фінансова компанія «Кредит-Капітал» 25 309 грн заборгованості.

Згідно довідки ДП «Виробниче об`єднання Карпати» №118 від 11.02.2021 року ОСОБА_1 працює в ДП «ВО «Карпати» з 19.04.2013 року. Дохід з 01.08.2020 року по 31.01.2021 року склав 43 819,76 грн. У грудні 2020 року утримано по виконавчих листах 1 966,90 грн, у січні 2020 року утримано по виконавчих листах 1298,43 грн.

Зобов`язання виникають з підстав, передбачених статтею 11 ЦК України, зокрема, із договорів.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1054 ЦК України).

Разом з тим, відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Сторонами в зобов`язанні є боржник і кредитор (частина перша статті 510 ЦК України).

Законодавство також передбачає порядок та підстави заміни сторони (боржника чи кредитора) в зобов`язанні.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відступлення права вимоги за суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.

За загальним правилом наявність згоди боржника на заміну кредитора в зобов`язанні не вимагається, якщо інше не встановлено договором або законом.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша статті 514 ЦК України).

При цьому слід враховувати, що у зв`язку із заміною кредитора в зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб`єктний склад у частині кредитора.

Тобто, якщо існує будь-яке боргове зобов`язання, то придбавати право вимоги, що міститься в ньому, дозволено лише в тому об`ємі (обсязі) і на тих самих умовах, які існують на момент, коли відбувається заміна сторони в зобов`язанні.

Установлено, що апелянт зазначає, що відповідно до Договору про відступлення прав вимог №000061-b від 07.02.2018 року укладеного між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ТОВ «Фінансова Компанія» Кредит Капітал» у відповідача право вимоги до ОСОБА_1 передано не у повному обсязі.

Разом з тим, посилання апелянта на розрахунок заборгованості станом на 11.08.2011 року є недоречним, оскільки відповідно до умов кредитного договору та норм чинного законодавства, зокрема, згідно ст. 611 ЦК України та ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 ЦК України.

На момент укладення договору про відступлення прав вимоги №000061-b від 07.02.2018 року сума заборгованості згідно з реєстром Договорів права вимоги за якими відступаються, та боржників за такими договорами становила 42 510,00 грн.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції що позивач не є стороною зазначеного договору, за умовами якого відбулося відступлення права вимоги від первісного кредитора до нового кредитора, і згода боржника на укладення такого договору законодавством не передбачена. Належних та допустимих доказів на підтвердження того, що внаслідок укладення договору про відступлення права вимоги порушені його права, позивач не надав.

Отже, позивачем не доведено, що умовами укладеного 07.02.2018 року між Публічним акціонерним товариством "Банк "Фінанси та Кредит" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Кредит-Капітал" договору про відступлення права вимоги порушені його права.

Відповідає також вимогам закону ухвала Івано-Франківського міського суду від 21 грудня 2021 року, якою відмовлено ОСОБА_1 в ухваленні додаткового рішення про стягнення на його користь судові витрати пов`язані з наданням правової допомони в розмірі 10 200, 00 грн у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Банк» «Фінанси та Кредит», товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» про визнання недійсним договору відступлення права вимоги від 07 лютого 2018 року №000061-b, оскільки відповідно п.2ч.2 ст.141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на відповідача у разі задоволення позову.

Суд відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що заборгованість за кредитним договором від 17.10.2006 року №1532/06П16 підлягала стягненню у солідарному порядку, оскільки відповідно ч.3 ст.559 ЦК України порука припиняється у разі переведення боргу на іншу особу, якщо поручитель не погодився забезпечувати виконання зобов`язання іншим боржником у договорі поруки чи при переведенні боргу.

У матеріалах справи відсутні докази, що поручитель погодився забезпечувати виконання зобов`язання іншим боржником у договорі поруки чи при переведенні боргу.

Також суд відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що відповідач за спірним договором придбав лише частину боргу, так як обставини, пов`язані з фактичним виконанням чи невиконанням, чи частковим виконанням зобов`язань за відповідним договором не визначаються нормами матеріального права як підстава для визнання недійсним правочину щодо відступлення права вимоги за такими договорами (договору цесії). Питання про належне чи неналежне виконання сторонами зобов`язань за договором кредиту, право вимоги за яким передавалося за оспорюваним договором, підлягає дослідженню у межах спору про стягнення заборгованості та не впливає на правомірність та дійсність договору про відступлення права вимоги.

Сам по собі факт укладення договору відступлення права вимоги не створює для позичальника безумовного обов`язку сплатити борг саме у такому розмірі, який зазначено в оспорюваному договорі під час його виконання. У разі отримання відповідної вимоги від нового кредитора, боржник не позбавлений права висловлювати свої заперечення проти такої вимоги на підставі наявних у нього доказів за основним зобов`язанням, що виникло на підставі кредитного договору", - йшлося в постанові Касаційного цивільного суду в складі Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №639/4836/17.

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 16.10.2018 у справі № 914/2567/17, від 19.11.2019 у справі № 924/1014/18, від 28.01.2020 у справі № 924/1208/18, від 10.04.2020 у справі № 346/2447/17, від 07.06.2021 у справі № 648/3596/19 (провадження № 61-12225св20).

Також 28.07.2021 колегія суддів Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду ухвалила постанову у справі №761/33403/17 у подібних правовідносинах, в якій зазначила, що "позивач фактично оспорює дійсність переданої грошової вимоги лише у контексті характеру та розміру заборгованості за кредитним договором, яка відступлена попереднім кредитором новому кредитору за оспорюваним договором. Проте наведені обставини є предметом доказування та встановлення у справі за позовом нового кредитора про стягнення заборгованості за кредитним договором, а не у справі про визнання недійсним договору про відступлення права вимоги".

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (справа "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року).

Інші доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції стосовно установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який їх обґрунтовано спростував.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі "Проніна проти України", N 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

За змістом статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскаржуване рішення відповідає вимогам закону, ґрунтується на засадах верховенства права, принципах справедливості, добросовісності та розумності, підстави для його скасування відсутні.

Частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України передбачено, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки апеляційний суд не змінює судове рішення та не ухвалює нове, то в такому разі розподіл судових витрат не проводиться.

Керуючись ст. 374, 375, 382-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Івано-Франківського міського суду від 30 листопада 2021 року та ухвалу Івано-Франківського міського суду від 21 грудня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з часу складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 31 березня 2022 року.

Судді: В.Д.Фединяк

І.О.Максюта

Л.В. Василишин