Провадження № 2/582/126/22
Справа № 582/178/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" серпня 2022 р.

Недригайлівський районний суд Сумської області у складі: головуючого судді Жмурченка В.Д., за участю секретаря судового засідання Коваль В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в смт Недригайлів цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "КОМБІ", про визнання недійсними пунктів договору,

У С Т А Н О В И В :

01 квітня 2022 року представник позивача ОСОБА_1 , адвокат Мачула А. А., звернулася до суду з цим позовом, в якому просить визнати недійсними п. 1.4, п. 1.5, п. 1.6, п. 1.7, п. 1.7.1, п. 1.7.2, п. 1.8, п. 1.10, п. 2.1.9, п. 2.1.10 Договору про надання кредиту № -112770 від 04.01.2022, укладеного між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю "КОМБІ" ().

На обгрунтування позову зазначено, що 04.01.2022 ОСОБА_1 уклала договір про надання кредиту № -112770 з ТОВ "Фінансова компанія "КОМБІ", за яким кредитодавець надає позичальникові кредит у розмірі 2000,00 грн строком на 14 днів, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити нараховані кредитодавцем проценти за користування кредитом та інші платежі, нараховані відповідно до умов цього договору. За користування кредитом клієнт зобов`язаний сплатити товариству індивідуальну процентну ставку у розмірі 1,84075. При цьому, базова процентна ставка становить 1,99 %. Клієнт зобов`язується повністю повернути кредит та сплатити нараховані відсотки до 17.01.2022 шляхом перерахування відповідної суми на банківський рахунок товариства. З наступного дня після закінчення Узгодженого періоду позичальник зобов`язується щоденно сплачувати товариству проценти з розрахунку 1456,35 грн орієнтовних процентів річних, що становить 3,99 процентів в день від суми кредиту за кожний день користування ним.

Представник позивача вважає, що пункти п. 1.4, п. 1.5, п. 1.6, п. 1.7, п. 1.7.1, п. 1.7.2, п. 1.8, п. 1.10, п. 2.1.9, п. 2.1.10 кредитного договору підлягають визнанню недійсними, оскільки встановлена в договорі процентна ставка перевищує розумну межу відповідальності за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання, є явно завищеною, не відповідає вимогам п. 5 частини третьої статті 18 Закону України "Про захист прав споживачів" і засадам справедливості, добросовісності, розумності, що як наслідок свідчить про непропорційність великої суми компенсації у разі невиконання позивачем зобов`язань за цим договором. Тому, з посиланням на відповідні положення ЦК України, Закону України «Про захист прав споживачів», просить визнати вказані пункти договору недійсними.

У судове засідання представник позивача, адвокат Мачула А.А., не прибула, подала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала повністю з підстав, викладених у позові, та просила суд їх задовольнити.

Представник ТОВ "КОМБІ", відповідача у справі, у судове засідання не прибув, подав суду відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги не визнав, вважає їх безпідставними, необгрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають. Зазначив, що 04.01.2022 між ОСОБА_1 , позивачем, та ТОВ "КОМБІ" було укладено Договір про надання кредиту № -112770. Вказав, що відповідач виконав свій обов`язок щодо надання кредиту у повному обсязі. Натомість, позивач свій обов`язок щодо повернення кредиту та сплати відсотків не виконала, більше того не здійснила жодного платежу на виконання умов Договору. На підтвердження надав розрахунок заборгованості за кредитним договором, згідно якого станом на 16.05.2022 заборгованість відповідача становить 5508,85 грн і складається з 2000,00 грн кредиту та 3509,85 грн відсотків за користування кредиту.

Також зазначив, що договір про надання кредиту було укладено між сторонами у чіткій відповідності з нормами чинного законодавства України, в тому числі у відповідності із Законом України "Про захист прав споживачів" та вважає, що відсутні підстави для визнання пунктів договору недійсними, оскільки позивачем не доведено переконливих та істотних доводів щодо недійсності пунктів і взагалі не надано жодного доказу на підтвердження своїх доводів. У зв`язку з чим у позові просив відмовити повністю, розгляд справи просив провести без його участі.

Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, справу розглянуто без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 04 січня 2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "КОМБІ" та ОСОБА_1 за допомогою веб-сайту шляхом ідентифікації останньої і використання нею електронного цифрового підпису одноразовим ідентифікатором, укладений договір про надання кредиту № -112770, відповідно до умов якого Товариство з обмеженою відповідальністю "КОМБІ" надало ОСОБА_1 кредит у розмірі 2000,00 грн, а вона, у свою чергу, зобов`язалася повністю повернути кредит та сплатити нараховані відсотки до 17.01.2022 шляхом перерахування відповідної суми на банківський рахунок товариства. Цей період є Узгодженим у розумінні Правил і може бути продовжений (пролонгований) Сторонами відповідно до Правил та розділу 4 Договору.

Відповідач, на виконання п.п. 1.1, 1.2 Договору, перерахував грошові кошти на банківський рахунок позивача у розмірі 2000,00 грн.

Позивач визнає факт укладення Договору про надання кредиту № -112770 від 04.01.2022, так само як і визнає факт отримання грошових коштів.

При цьому, вважає пункти п. 1.4, п. 1.5, п. 1.6, п. 1.7, п. 1.7.1, п. 1.7.2, п. 1.8, п. 1.10, п. 2.1.9, п. 2.1.10 кредитного договору несправедливими та такими, що підлягають визнанню недійсними, оскільки всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача.

Так, згідно п. 1.4 Договору про надання кредиту № -112770 від 04.01.2022, укладеного між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю "КОМБІ", базова процентна ставка становить 1,99 процентів в день від суми Кредиту за кожен день користування ним, та складає 726,35 (сімсот двадцять шість) процентів річних.

Згідно п. 1.5 Договору Індивідуальна процентна ставка становить 1,84075 процентів в день від суми Кредиту за кожен день користування ним, що є орієнтовними 671,87375 (шістсот сімдесят одна) процентів річних. Орієнтовна реальна процентна ставка, розрахована згідно методики Національного банку України, складає 62432,87% річних. Загальна вартість кредиту та реальна річна процентна ставка за Кредитом розраховується Товариством у відповідності до Правил розрахунку небанківськими фінансовими установами України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки, затвердженої Постановою Правління Національного банку України 11.02.2021р. за № 16 та визначається у Додатку 1 до цього Договору. Загальна вартість Кредиту складається із розміру Суми Кредиту, тобто суми коштів, яка надана Позичальнику згідно п.1.2 цього Договору та загальних витрат за договором, тобто витрати Позичальника, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням Суми Кредиту, включаючи проценти за користування, комісії та інші обов`язкові платежі за супровідні послуги, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням Суми Кредиту, які сплачуються Позичальником згідно умов цього Договору. Орієнтовна загальна вартість Кредиту складається із розміру Суми Кредиту, тобто суми коштів, яка надана Позичальнику згідно п.1.2 цього Договору та загальних витрат за договором, тобто витрати Позичальника, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням Суми Кредиту, включаючи проценти за користування, комісії та інші обов`язкові платежі за супровідні послуги, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням Суми Кредиту, які сплачуються Позичальником згідно умов цього Договору.

Згідно п. 1.6 Договору за користування Кредитом протягом Узгодженого періоду, Позичальник зобов`язаний сплачувати Товариству проценти, нарахування яких здійснюється за Індивідуальною процентною ставкою. Позичальник зобов`язаний повернути Товариству Кредит та нараховані проценти не пізніше терміну передбаченого Договором. Проценти, в розмірі визначеному пунктами 1.5 Договору, нараховуються за кожен день користування Кредитом починаючи з першого дня надання Кредиту та до дня фактичного повернення суми Кредиту Позичальником, в межах Узгодженого періоду.

Відповідно до п. 1.7 Договору, у випадку користування Кредитом після закінчення Узгодженого періоду без вчинення його продовження (Пролонгації) у порядку, передбаченому розділом 4 даного Договору, починають діяти наступні умови:

п. 1.7.1 умови щодо нарахування процентів за Індивідуальною процентною ставкою за весь строк Узгодженого періоду скасовуються з дати надання Кредиту і до взаємовідносин між Сторонами застосовуються правила нарахування процентів за Базовою процентною ставкою і Позичальник зобов`язується сплатити Товариству різницю між нарахованими процентами за Базовою процентною ставкою та фактично сплаченими процентами за Індивідуальною процентною ставкою за весь строк користування Кредитом протягом Узгодженого періоду. З огляду на вищезазначене та порядку ст.212 Цивільного кодексу України Сторони домовились, що відкладальною обставиною за даним Договором, щодо виникнення у Позичальника зобов`язань по сплаті процентів за Базовою процентною ставкою від дати отримання Кредиту по дату закінчення Узгодженого періоду, є факт продовження користування кредитом понад строк Узгодженого періоду, з урахуванням всіх продовжень строку Узгодженого періоду на умовах розділу 4 цього Договору;

1.7.2 з наступного дня після закінчення Узгодженого періоду Позичальник зобов`язаний щоденно сплачувати Товариству проценти з розрахунку 1456,35 (одна тисяча чотириста п`ятдесят шість) орієнтовних процентів річних, що становить 3,99 процентів в день від суми Кредиту за кожний день користування ним.

Сторони погодили, що факт користування Позичальником сумою наданого кредиту після закінчення Узгодженого періоду є відкладальною обставиною, в розумінні ст. 212 Цивільного кодексу України, яка має наслідком продовження строку користування Кредитом (продовження загального строку дії Договору) на визначених умовах даного пункту Договору.

Зобов`язання щодо повернення основної суми Кредиту переносяться на наступний день після закінчення Узгодженого періоду, однак при не надходженні платежу зобов`язання Позичальника по оплаті основної суми Кредиту знову відкладається кожен раз на один календарний день, але не більше ніж на 90 (дев`яносто) календарних днів від дати закінчення Узгодженого періоду.

Згідно п. 1.8 договору після закінчення узгодженого періоду проценти, в розмірі визначеному пунктами 1.4 та 1.7.2 Договору, нараховуються за кожен день користування Кредитом починаючи з першого дня надання Кредиту та до дня фактичного повернення суми Кредиту Позичальником.

Згідно п. 1.10 договору Сторони погоджуються, що проценти, нараховані після закінчення строку дії цього Договору чи його дострокового розірвання, у розмірі визначеному в п.1.7.2 Договору, є процентами за користування грошовими коштами в розумінні ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України.

Відповідно до п.п. 2.1.9-2.1.10 договору, Товариство відповідно до умов цього Договору та Правил має право укладати договори щодо відступлення/купівлі-продажу права вимоги за договором або договір факторингу з будь-якою третьою особою, без окремої згоди Позичальника з урахуванням вимог законодавства України, та ініціювати договірне списання грошових коштів з банківського (карткового) рахунку Позичальника, з використанням реквізитів Платіжної картки, яка використовується Позичальником для здійснення операцій по цьому рахунку, зазначеної в Особистому кабінеті Позичальника, до повного погашення заборгованості.

Відповідно до статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. (стаття 628 ЦК України).

Статті 6 та 627 ЦК України визначають, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Судом встановлено, що кредитний договір між сторонами укладений в електронній формі.

У статті 3 Закону України "Про електронну комерцію" зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Факт досягнення згоди між Сторонами стосовно всіх умов договору, з якими позивач була попередньо ознайомлена, підтверджується підписанням договору, а отже при укладанні договору позивач вільно та свідомо погодилась виконувати усі зазначені в ньому зобов`язання.

Враховуючи положення чинного законодавства України про принцип свободи договору, позивач мала можливість не вступати у кредитні відносини із відповідачем. Підписавши кредитний договір, ОСОБА_1 засвідчила, що погодилась на отримання у кредит коштів саме на умовах, що визначені договором.

ОСОБА_1 , ознайомившись з умовами кредитного договору, мала реальну можливість відмовитися від укладення останнього та на момент його підписання додаткових вимог щодо спірних умов договору не заявляла, що свідчить про свідоме визнання позивачем умов договору, в тому числі його оспорюваних умов.

Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, визначені статтею 203 ЦК України.

Так, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (частина третя статті 215 ЦК України).

Загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні відповідно до міжнародно-правових стандартів у цій сфері визначає Закон України «Про споживче кредитування».

Стаття 11 Закону України «Про захист прав споживачів» станом на дату укладення кредитного договору містить положення про те, що цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним.

Виходячи з мети законодавчого захисту прав споживача як більш вразливої та незахищеної сторони у договорі (в якому одна сторона є фахівець, а інша - ні), закон має на меті захистити право споживача бути обізнаним з умовами договору, що укладається, на зрозумілій для нього мові, коротко і прозоро, без прихованих невигідних для нього наслідків та умов, з метою уникнення ситуації, коли для належного розуміння договору та його умов споживач мав би детально аналізувати об`ємний матеріал, і з метою уникнення викривлення дійсного волевиявлення позичальника-споживача. Дані вимоги закону не мали на меті надати споживачу формальні підстави для подальшого визнання укладеного договору недійсним. Споживач (позичальник) не звільнений від обов`язку бути добросовісним при укладенні договору, що означає повне з`ясування позичальником умов договору (тобто умов, на яких йому кредитор видасть кредитні кошти, і які наслідки він матиме для себе) до підписання договору і відповідно до отримання позичальником на підставі підписаного договору кредитних коштів, а не навпаки.

Для цілей обчислення реальної річної процентної ставки визначаються загальні витрати за споживчим кредитом, що врегулювано в частині другій статті 8 Закону України «Про споживче кредитування».

Згідно зі статтею 19 Закону України «Про споживче кредитування». у разі недостатності суми здійсненого платежу для виконання зобов`язання за договором про споживчий кредит у повному обсязі ця сума погашає вимоги кредитора у такій черговості: 1) у першу чергу сплачуються прострочена до повернення сума кредиту та прострочені проценти за користування кредитом; 2) у другу чергу сплачуються сума кредиту та проценти за користування кредитом; 3) у третю чергу сплачуються неустойка та інші платежі відповідно до договору про споживчий кредит.

Методика розрахунку загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договорами про споживчий кредит встановлена Правилами розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, затвердженими постановою Правління НБУ від 08 червня 2017 року № 49 (далі - Правила).

Згідно з пунктом 5 Правил банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил.

На момент укладення кредитного договору ОСОБА_1 не зверталась до відповідача із заявою про надання роз`яснень незрозумілих їй умов договору, або за додатковою інформацією щодо умов кредитування, а також з пропозицією про внесення будь-яких змін до запропонованої редакції договору, тим самим фактично погодилась зі всіма умовами такого договору, в тому числі з тими, що оспорює.

Судом досліджено додаток № 1 до договору про надання кредиту № -112770 від 04.01.2022 (Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (графік платежів)), (а.с. 33-36), що дає підстави для висновку про повну обізнаність позивача з умовами договору до його підписання.

Крім того, відповідно до п. 11.1 Договору, укладаючи цей договір, позивач підтвердила, що до укладення цього Договору вона самостійно ознайомилась з розміщеною на офіційному веб-сайті Товариства https://neocredit.com.ua/ інформацією, необхідною для прийняття усвідомленого рішення про отримання Кредиту та отримала від Товариства всю необхідну інформацію про кредит і умови кредитування відповідно до норм чинного законодавства України (в т.ч. відповідно до ч. 2 ст.12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». Закону України «Про захист прав споживачів»), що надана інформація є повною і зрозумілою і надана без нав`язування придбання фінансової послуги Товариства, що Позичальник ознайомлена з Правилами надання коштів у кредит, і з Політикою конфіденційності та Порядком обробки персональних даних, що розміщені на Сайті, а також ознайомлена до моменту укладення Договору про надання кредиту з Примірним Договором про надання кредиту.

Також, згідно пункту 11.5 Договору, невід`ємною частиною цього договору є "Правила надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту ТОВ "Фінансова компанія "КОМБІ". Уклавши цей договір, Позичальник підтвердила, що вона ознайомлена, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись Правил, текст яких розміщений на сайті Позичальника: neocredit.com.ua.

Договір про надання кредиту укладений терміном на 90 календарних днів, за які позивач повинна сплатити проценти, що є платою за користування кредитом до 17.01.2022, а не компенсацією у розумінні ст. 18 Закону України "Про захист прав споживачів". Сторонами також визначено, що плата за користування кредитом складає 1,84075% в день від суми кредиту.

Термін "Компенсація" у відповідності до Закону України "Про захист прав споживачів" має значення захисного механізму у разі невиконання особою зобов`язань за договором. Дане поняття можна співвіднести з поняттям "штрафні санкції".

Договором про надання кредиту не встановлені штрафні санкції за невиконання зобов`язань по Договору, і штрафні санкції за договором відповідачем не нараховувались.

Виходячи з оплатного характеру кредитного договору, відсутні підстави вважати, що умови договору про сплату відсотків за користування кредитом, є несправедливими та призводять до дисбалансу прав та обов`язків сторін договору, оскільки вказаний розмір відсоткової ставки погоджено за домовленістю сторін.

Отже суд, погоджуючись із позицією відповідача, вважає, що твердження позивача про порушення вимог ст. 18 Закону України "Про захист прав споживачів", є безпідставними.

При цьому, пунктом 1.7.2 умов договору встановлено, що з наступного дня після закінчення Узгодженого періоду Позичальник зобов`язаний щоденно сплачувати Товариству проценти з розрахунку 1456,35 (одна тисяча чотириста п`ятдесят шість) орієнтовних процентів річних, що становить 3,99 процентів в день від суми Кредиту за кожний день користування ним, а пунктом 1.10 визначено, що проценти, нараховані після закінчення строку дії цього Договору чи його дострокового розірвання, у розмірі визначеному в п. 1.7.2 Договору є процентами за користування грошовими коштами в розумінні ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України.

Статтею 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Слід зазначити, що нарахування 3% річних входить до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнових прав та інтересів, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора і отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору. Відсотки, передбачені статтею 625 ЦК, за своєю природою є відшкодуванням кредиторові понесених втрат за несвоєчасне повернення коштів, а отже відрізняються від відсотків, що підлягають сплаті за правомірне користування грошовими коштами.

Формулювання статті 625 ЦК України, коли нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів, а тому 3 % річних не є неустойкою у розумінні положень статті 549 цього Кодексу. Отже, за змістом наведеної норми закону нараховані на суму боргу відсотки річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування ним утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові».

Таким чином, у п. 1.10 Договору сторони погодили особливу форму відповідальності позичальника за прострочення повернення кредиту, тобто сплату відсотків після закінчення строку кредитування за користування кредитними коштами, які мають компенсаційну природу.

Встановлення сторонами умови кредитного договору в частині нарахування відсотків у розумінні ч. 2 ст. 625 ЦК України у розмірі 3.99% в день від суми кредиту після закінчення строку кредитного договору, є несправедливою у розумінні ст. 18 Закону України "Про захист прав споживачів", суперечить принципам розумності та добросовісності, є наслідком дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду позичальника, як споживача послуг відповідача, оскільки встановлює вимогу щодо сплати непропорційно високої суми компенсації.

Тому, суд прийшов до висновку, що п.1.10. Договору про надання кредиту № -112770 від 04.01.2022, укладеного між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю "КОМБІ", слід визнати недійсним.

За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною другою статті 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

З урахуванням наведеного, суд на підставі належним чином оцінених доказів дійшов висновку про часткове задоволення позову ОСОБА_1 .

Доказів протилежного матеріали справи не містять, позивачем таких не надано, що в силу положень статей 12, 81 ЦПК України є його процесуальним обов`язком.

Відповідно до Закону України "Про судовий збір", ст. 141 ЦПК України судовий збір компенсується за рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 76, 141, 263-265, 279, ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "КОМБІ" про визнання недійсними пунктів договору, задовольнити частково.

Визнати пункт 1.10. Договору про надання кредиту № -112770 від 04.01.2022, укладеного між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю "КОМБІ" (), недійсним.

В іншій частині відмовити.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення. До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи до Сумського апеляційного суду через Недригайлівський районний суд Сумської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя:підпис З оригіналом згідно

Суддя : В. Д. Жмурченко