У Х В А Л А

щодо прийняття позовної заяви

05.09.2022 р. м. Жмеринка

Суддя Жмеринського міськрайонного суду

Вінницької області Шепель К.А.,

ознайомившись з позовною заявою ОСОБА_1 до ТОВ "Енера Вінниця" про "визнання навмисного знущання відповідача в своїй відповіді від 13 липня 2022 року над законами України та стягнення за це шкоди", -

у с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 18 серпня 2022 року звертається до суду з позовною заявою, в якій просить :

- 1) у судовому засіданні ознайомитись з оригіналом письмового договору;

- 2) на підставі його клопотання витребувати з суду справи;

- 3) визнати, що його договір укладений на підставі вимог статті 639 ЦК України;

- 4) зобов`язати відповідача припинити дії, які порушують його право на укладання договору на підставі статті 639 ЦК України, на виконання ним вимог статті 629 ЦК України про обов`язковість виконання укладених договорів;

- 5) визнати його право на укладення договору згідно зі статтею 639 ЦК України;

- 6) стягнути з відповідача матеріальну шкоду в сумі 50000 грн, яка вказана в його відповіді;

- 7) стягнути з відповідача моральну шкоду в сумі 250000 грн за знущання в його відповіді.

До заяви додає копію позову, клопотання про витребування справ, копію ухвали Жмеринського міськрайонного суду від 12 жовтня 2021 року у справі № 130/2481/21, копію відповіді ТОВ "Енера Вінниця" Вещунову І.С. № 16.1.16-4879 від 13 липня 2022 року.

Ухвалою судді від 22 серпня 2022 року позовну заяву залишено без руху через її невідповідність вимогам закону.

Так, найменування суду першої інстанції, до якого подається заява, позивачем визначено як "Жмеринский міскрайсуд Виницкой обл", тоді як правильне найменування суду "Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області".

У своїй заяві позивач просить стягнути з відповідача 50000 грн матеріальної шкоди та 250000 грн моральної шкоди. При цьому ціну позову у позовній заяві не зазначає, розрахунок цих сум не обгрунтовує.

В описовій частині своєї заяви позивач просить визнати навмисним знущанням відповідача над законами України у своїй відповіді в його адресу та стягнення за це шкоди. (Над якими саме законами? Чому знущання? - не зазначає). А у резолютивній частині свого позову він же просить визнати, що його договір укладений на підставі статті 639 ЦК України (пункт 3). Однак, який договір, дата укладення та сторони - не вказує.

Пункт 4). Які саме дії зобов`язати припинити відповідача, як ці дії порушують право позивача на укладення договору, якого договору?

Пункт 5) - визнати моє право на укладання договору згідно зі статтею 639 ЦК України - якого саме договору, між ким, про що (позивачем не вказано).

Суддею наголошувалось на необхідність чіткого викладення своїх думок та вимог, а також що згідно з вимогами статті 175 ЦПК України, позовна заява повинна містити, зокрема, найменування суду першої інстанції, до якого подається заява; зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються; зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Суддею було роз`яснено, що коли позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

1 вересня 2022 року до суду надійшла позовна заява у новій редакції, в якій позивач ОСОБА_1 просить :

- на підставі статті 8 Конституції України про верховенство права визнати, що будь яке рішення місцевого, апеляційного, Верховного суду України не відміняють законів України;

- у судовому засіданні ознайомитись з оригіналом письмового договору;

- зобов`язати відповідача припинити дії своєї брехні у відповіді, що між сторонами укладений публічний договір про постачання електричної енергії від 1 січня 2019 року на підставі пункту 7 постанови НКРЕКП № 312 від 14.03.2018 р., якого на момент укладання письмового оригіналу договору від 1 січня 2019 року, укладеного 2 січня 2019 року - не існувало;

- визнати право позивача на укладання письмового договору від 1 січня 2019 року, укладеного 2 січня 2019 року, згідно вимог ст.639 ЦК України;

- визнати право позивача на виконання умов письмового договору про постачання електричної енергії від 1 січня 2019 року, укладеного 2 січня 2019 року - згідно вимог статті 629 ЦКУ про обов`язковість виконання укладеного договору обома сторонами;

- стягнути з відповідача 50000 грн матеріальної шкоди, розмір якої він вказує у відповіді від 13.07.2022 р. як мій борг перед ним;

- стягнути з відповідача 250000 грн моральної шкоди за постійне знущання над споживачем в його 74-річному віці.

Як видно з позовної заяви у новій редакції, позивач у ній змінює свої вимоги.

Так, у ній вже відсутня вимога визнати, що його договір укладений на підставі вимог статті 639 ЦК України; зобов`язати відповідача припинити дії, які порушують його право на укладання договору на підставі статті 639 ЦК України, на виконання ним вимог статті 629 ЦК України про обов`язковість виконання укладених договорів.

Наразі, є нові вимоги про визнання, що будь яке рішення місцевого, апеляційного, Верховного суду України не відміняють законів України; зобов`язання відповідача припинити дії своєї брехні у відповіді, що між сторонами укладений публічний договір про постачання електричної енергії від 1 січня 2019 року на підставі пункту 7 постанови НКРЕКП № 312 від 14.03.2018 р., якого на момент укладання письмового оригіналу договору від 1 січня 2019 року, укладеного 2 січня 2019 року - не існувало; визнання права позивача на виконання умов письмового договору про постачання електричної енергії від 1 січня 2019 року, укладеного 2 січня 2019 року - згідно вимог статті 629 ЦКУ про обов`язковість виконання укладеного договору обома сторонами.

Отже, позивач у позовній заяві в новій редакції правильно зазначає назву суду, до якого він звертається. На цьому виправлення недоліків позовної заяви позивачем закінчилось.

Сума позову у позовній заяві в новій редакції так і не вказана, розрахунок заявлених сум не обгрунтовується. "50000 грн материальной шкоди, вказаной в відповиди від 13.07.22 р; 250000 моральной шкоди за знущання над спожівачем в його 74 роки" - це не обгрунтування шкоди. Обгрунтування шкоди - це сукупність доказів, фактів, аргументів для переконання в заподіянні шкоди та на її підтвердження. Кінцевою метою будь-якого звернення до суду є відновлення порушеного права та відшкодування шкоди, завданої неправомірними діями. Суддя наголошує, що саме відновлення справедливості та принаймні мінімальну компенсацію за втрати, яких зазнав потерпілий, і можна вважати основною метою суднового процесу та права як соціального регулятора в цілому. Але перед тим, як визначитися із компенсацію, цілком очевидно, треба чітко встановити розмір реально нанесеної шкоди.

Позивач так і не вказав, про який договір йдеться у позові, між ким він укладений.

Що саме він мав на увазі, коли просив зобов`язати відповідача припинити дії своєї брехні у відповіді, що між сторонами укладений публічний договір про постачання електричної енергії.

Позивач в черговий раз не звертає увагу на застереження судді про те, що правильно, грамотно оформлена позовна заява, потужна доказова база це запорука швидкого, повного та всебічного розгляду справи судом.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху суддя посилався на практику Європейського суд з прав людини, який у своїх рішеннях неодноразово наголошував, що держава має право встановити певні обмеження права осіб на доступ до суду; такі обмеження мають переслідувати легітимну мету, не порушувати самої сутності цього права, а між цією метою і запровадженими заходами має існувати пропорційне співвідношення (пункт 57 Рішення від 28 травня 1985 року у справі «Ашингдейн проти Сполученого Королівства», пункт 96 Рішення від 13 лютого 2001 року у справі «Кромбах проти Франції»).

Згідно з частиною третьою статті 185 ЦПК України, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Отже, суддя вважає, що позовну заяву слід визнати неподаною і повернути позивачеві.

Керуючись статтями 175, 185 ЦПК України, суддя

п о с т а н о в и в :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ТОВ "Енера Вінниця" про "визнання навмисного знущання відповідача в своїй відповіді від 13 липня 2022 року над законами України та стягнення за це шкоди" вважати неподаною і повернути позивачеві.

На ухвалу може бути подана апеляція до Вінницького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її винесення.

Суддя Костянтин ШЕПЕЛЬ