Провадження № 2/537/910/2022
Справа № 537/1353/22
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12.09.2022 Крюківський районний суд міста Кременчука Полтавської області в складі: головуючого судді Дядечко І.І., за участю секретаря СтародубцевоїБавровської Д.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кременчуці Полтавської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третіх осіб: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, згідно вимог якого просить суд ухвалити рішення, яким визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_1 .
В обґрунтування позову зазначено, що позивач є власником квартири АДРЕСА_1 на підставі Свідоцтва про право власності (в порядку приватизації), та свідоцтва про право на спадщину після померлих доньки та батька, інших співвласників цієї квартири, що підтверджується копіями вказаних вище документів, а також витягами з Реєстру прав власності на нерухоме майно, копією технічного паспорту на квартиру, тощо. Донька позивача - ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Її донька, а його онука ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , була ним зареєстрована 04.07.2002 проживаючою в його квартирі, що підтверджується довідкою ТОВ «Керуюча компанія «Будсервіс» від 27.05.2022 №404/32. Цією ж довідкою підтверджено проживання в його квартирі його дружини ОСОБА_3 та сина ОСОБА_4 . Онука ОСОБА_2 в квартирі не проживала, оскільки останню забрав до себе її батько ОСОБА_6 , і у нього онука проживала до досягнення повноліття, а її батько оформив та отримував на утримання дочки після смерті дружини пенсію по втраті годувальника. З 2003 року, онука ОСОБА_2 проживає разом зі своїми дідом та бабою (батьками її батька) за адресою: АДРЕСА_2 . Разом з тим, вона залишається зареєстрованою з липня 2002 року по цей час, в його квартирі, але в ній не проживала та не проживає, в квартирі відсутні речі, предмети вжитку, належні відповідачу, вона не має наміру проживати за місцем реєстрації, про що свідчить тривалість не проживання відповідача за місцем її реєстрації. Факт не проживання відповідача ОСОБА_2 з 2002 року по теперішній час підтверджується актом про її не проживання, складеним 27 травня 2022 року представником ТОВ «Керуюча компанія «Будсервіс» та сусідами. Будучи зареєстрованою в спірній квартирі, відповідач не приймає участь в оплаті комунальних послуг, утриманні квартири. У відповідача відсутній інтерес до проживання в цій квартирі, вона втратила зв`язок з житлом, в якому зареєстрована. Реєстрація відповідача у квартирі створює перепони для позивача, як власника квартири. Він змушений сплачувати зайву частину комунальних послуг з розрахунку на кількість осіб, зареєстрованих у житловому приміщенні, тобто, зайво оплачувати комунальні послуги за зареєстрованого в спірній квартирі відповідача, позивач та зареєстровані в квартирі члени його сім`ї (треті особи) позбавлені можливості отримувати житлові соціальні пільги, не можуть розпорядитися своєю власністю (продати, подарувати); окрім того, його онука постійно бере кредити в банках, та має по них заборгованість, а всі повідомлення щодо заборгованості, листи з погрозами, тощо, приходять на його адресу. Добровільно відповідач знятися з реєстрації не погодилась, хоч ним пропонувався такий варіант вирішення правовідносин, що між ними склалися. За таких обставин позивач змушений звернутися до суду з позовом на захист своїх прав.
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.
Представник позивача адвокат Гольдінова О.В. в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, завчасно подала до суду заяву, в якій просить суд справу розглядати без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась шляхом направлення повісток на адресу реєстрації та фактичного місця проживання, про причини неявки суд не повідомила.
Третя особа ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином.
Третя особа ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.
Відзиву на позов, заяв та будь-яких клопотань до суду від відповідача не надходило, у зв`язку з чим суд, відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України вирішує справу за наявними матеріалами.
Згідно з ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причини або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Враховуючи викладене, а також те, що одночасно існують умови, які передбачені ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд вважає за необхідне провести заочний розгляд даної справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів у відсутність учасників справи.
У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, судом не здійснювалося.
Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив такі обставини та дійшов до таких висновків.
Як вбачається з матеріалів справи та зокрема підтверджується свідоцтвом про право власності на житло, виданим 07.07.1994 Управлінням житлово-комунального господарства, згідно з розпорядженням від 07.07.1994 №4650/1, витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №9745112 від 03.02.2006, свідоцтвом про право на спадщину за законом, посвідченим державним нотаріусом першої кременчуцької державної нотаріальної контори Коваль Н.А. 23.02.2006, зареєстрованим в реєстрі за №2-229, витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №10224981 від 28.03.2006, свідоцтвом про право на спадщину за законом, посвідченим державним нотаріусом пирятинської державної нотаріальної контори Полтавської області Батрак В.Г. 14.03.2006, зареєстрованим в реєстрі за №289, витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №10224919 від 28.03.2006, позивачу ОСОБА_1 на праві власності належить квартира АДРЕСА_1 .
Згідно довідки, наданої ТОВ «Керуюча компанія «Будсервіс» 27.05.2022 за вих.№404/32, за вказаною адресою зареєстровано чотири особи: позивач ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та з 07.12.2001 зареєстрована відповідач ОСОБА_2 .
Актом про не проживання від 27.05.2022, складеного фахівцем відділу по роботі з абонентами ТОВ «Керуюча компанія «Будсервіс» ОСОБА_7 , встановлено, що відповідач ОСОБА_2 не проживає в квартирі АДРЕСА_1 з 2002 року.
Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Статтею 41 Конституції України, статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої України приєдналась 17 липня 1997 року відповідно до закону №175/97-ЕР від 17 липня 1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Частиною 1 ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб.
Згідно з ч. 1 ст. 156 ЖК України передбачено, що члени сім`ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України.
Відповідно до ч. 4 ст. 156 ЖК України до членів сім`ї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сім`ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.
За змістом зазначених норм правом користування житлом, яке знаходиться у власності особи, мають члени сім`ї власника (подружжя, їх діти, батьки) та інші особи, які постійно проживають разом з власником будинку, ведуть з ним спільне господарство, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.
Згідно з ч. 2 ст. 167 ЖК України у разі вибуття наймача та членів його сім`ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім`я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім`ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття.
Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.
Враховуючи викладене, а також те, що як встановлено судом, відповідач ОСОБА_2 не є власником (співвласником) спірної квартири, у вказаній квартирі не проживає більше 19 років, доказів, щоб свідчили про наявність у відповідача права користування спірною квартирою суду не надано та судом не встановлено обставин, за яких за нею зберігається вказане житлове приміщення, то суд дійшов висновку, що позовні вимоги є законними та обґрунтованими і підлягають задоволенню.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - громадяни, віднесені до 1 та 2 категорій постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи.
Згідно з ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Оскільки позов підлягає задоволенню, відповідач згідно посвідчення серії НОМЕР_1 віднесений до 1 категорії постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, відтак відповідно до ЗУ «Про судовий збір» звільнений від оплати судових витрат, то суд вважає за необхідне судовий збір стягнути з відповідача на користь держави.
Керуючись ст. 12, 81, 141, 263-265, 268, 273, 280-283 ЦПК України, ст. 29, 391, 405 ЦК України, ст. 71, 167 ЖК України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третіх осіб: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_1 .
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП не встановлено, місце реєстрації: АДРЕСА_3 , адреса проживання: АДРЕСА_2 ) на користь держави 992 грн 40 коп. (дев`ятсот дев`яносто дві грн 40 коп.) судового збору.
Заочне рішення може бути переглянуто Крюківським районним судом м. Кременчука Полтавської області за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя І.І.Дядечко