Справа № 203/3023/21
Провадження № 2/0203/236/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

03.10.2022 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська в залі суду в м. Дніпрі у складі:

головуючого судді - Ханієвої Ф.М.,

за участю секретаря судового засідання - Ноторової Є.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи цивільну справу за позовом Центрального управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення незаконно отриманої державної допомоги,

ВСТАНОВИВ:

30.07.2021 року до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська звернулось Центральне управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради (далі - позивач, управління, ЦУСЗН ДМР) з позовом до ОСОБА_1 про стягнення незаконно отриманої державної допомоги, в якому позивач просить суд:

- стягнути з ОСОБА_1 суму незаконно отриманої державної допомоги у розмірі 9828,00 грн на користь Центрального управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради;

- витрати, пов`язані з розглядом справи, покласти на відповідача.

І. Стислий виклад позиції учасників справи.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що 24.11.2006 року до управління (стара назва - Управління праці та соціального захисту населення Центральної районної у місті Дніпрі ради) звернувся ОСОБА_1 із заявою про призначення допомоги особам з інвалідністю з дитинства І групи та надбавки на догляд за інвалідом з дитинства І групи ОСОБА_2 . Управлінням після отримання всіх необхідних документів було призначено відповідачу державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю, надбавку на догляд за особою з інвалідністю з дитинства з 24.11.2006 року, що відображено у протоколі про призначення допомоги від 19.12.2006 року №26323. У жовтні 2020 року управління отримало повідомлення від відділу державної реєстрації актів цивільного стану про громадян, які померли, де значилось, що ОСОБА_2 померла - ІНФОРМАЦІЯ_1 . Проте відповідач не повідомив управління про цей факт, хоча у заяві від 24.11.2006 року зобов`язався повідомити управління про обставини, що призводять до припинення виплати надбавки на догляд за особою з інвалідністю з дитинства. Рішенням управління від 16.11.2020 року було припинено виплату допомоги, у зв`язку зі смертю утриманця ОСОБА_2 . Таким чином, за відповідачем виникла переплата бюджетних коштів в сумі 9828,00 грн за період з 01.08.2020 року по 30.11.2020 року.

У грудні 2020 року позивач звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» із заявою про повернення переплачених державних коштів, проте коштів на рахунку не було. Відповідачу були надіслані листи про необхідність добровільного повернення переплачених бюджетних коштів, проте відповідач не повернув переплату на рахунок управління

Тому позивач звернувся до суду з позовом про стягнення незаконно отриманої суми державної допомоги.

У встановлений судом строк відповідач не подав до суду відзив на позовну заяву.

ІІ. Заяви, клопотання. Інші процесуальні дії у справі.

02.08.2021 року на виконання вимог ч. 6 ст. 187 ЦПК України судом був направлений запит щодо визначення зареєстрованого місця проживання відповідача на адресу Відділу обліку проживання фізичних осіб управління у сфері державної реєстрації Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради та Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУ ДМС України в Дніпропетровській області.

26.08.2021 року та 30.08.2021 року на адресу суду надійшла відповідь про те, що відповідач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , з 13.02.1997 року та по теперішній час.

Ухвалою суду від 23.09.2021 року було залишено без руху позовну заяву та надано позивачу строк для усунення її недоліків.

10.12.2021 року позивач усунув недоліки позовної заяви у повному обсязі та належним чином.

Ухвалою суду від 15.12.2021 року було відкрито провадження в цивільній справі та призначено справу до судового розгляду по суті за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи.

У судові засідання, призначені на 28.02.2022 року, 26.05.2022 року, 26.07.2022 року, 03.10.2022 року, учасники справи не з`явились, належним чином були повідомлені про час, дату та місце розгляду справи.

26.05.2022 року представник позивача подала до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, а також зазначила, що позивач підтримує позовні вимоги у повному обсязі, та просить суд їх задовольнити, не заперечує проти заочного розгляду справи.

Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, не подав до суду відзив на позовну заяву.

Суд на підставі положень ст. ст. 128, 211, 223, ч. 2 ст. 247, ст. ст. 280-283 ЦПК України розглянув справу за відсутності учасників справи за наявними у справі письмовими доказами, та без фіксування судового процесу технічними засобами, в порядку заочного розгляду, про що 03.10.2022 року постановив відповідну ухвалу суду із занесенням до протоколу судового засідання.

Під час судового розгляду справи судом були досліджені письмові докази, наявні в матеріалах справи.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази.

Судом встановлено, що за заявою відповідача від 24.11.2006 року про призначення усіх видів соціальної допомоги №323, а саме допомоги інвалідам з дитинства І групи та надбавки на догляд за інвалідом з дитинства І групи, відповідачу - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , рішенням позивача, відповідно до протоколу №26323 від 19.12.2006 року, була призначена допомога інвалідам з дитинства І групи та надбавка на догляд за інвалідом з дитинства І групи, а саме: з 24.11.2006 року довічно - 366,00 грн, та з 24.11.2006 року довічно - 183,00 грн, відповідно, на загальну суму - 549,00 грн; заявник - піклувальник, утриманець - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , інвалідність 1 групи, інвалідність встановлена з 11.06.1969 року довічно.

Відповідно до довідки про склад сім`ї від 27.11.2006 року, за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровані 2 (дві) особи: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , як уповноважений власник, та його мати - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Відповідно до повідомлення Центрального районного у місті Дніпрі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) на адресу Управління праці та соціального захисту населення Центрального району від 01.06.2020 року за №692/20.20-84 про громадян, які померли за період з 01.05.2020 року по 31.05.2020 року, для зняття з обліку в Єдиному державному автоматизованому реєстрі осіб, які мають право на пільги, позивача було повідомлено про те, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , актовий запис про смерть №234.

Рішенням управлення від 16.11.2020 року було закрито особовий рахунок ОСОБА_1 , у зв`язку зі смертю утриманця ОСОБА_2 , встановлено переплату з 01.08.2020 року по 30.11.2020 року.

Відповідно до повідомлення АТ КБ «ПриватБанк» від 04.12.2020 року, направленого у відповідь на лист позивача від 02.12.2020 року про повернення грошових коштів, зарахованих на рахунок ОСОБА_1 , АТ КБ «ПриватБанк» виконав повернення грошових коштів в межах наявного залишку у розмірі 2,00 грн.

Повідомленнями управління від 05.03.2021 року №58, від 23.04.2021 року №117, від 14.06.2021 року №203, направленими на адресу ОСОБА_1 , останнього було повідомлено про необхідність повернення переплачених бюджетних коштів за період з 01.08.2020 року по 30.11.2020 року у розмірі 9828,00 грн.

Спірні правовідносини між сторонами виникли з приводу стягнення незаконно отриманої суми державної допомоги.

ІV. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Відповідно до ст. 68 Конституції України, кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Згідно з положеннями ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Згідно з положеннями ст. 1215 ЦК України, не підлягають поверненню безпідставно набуті: 1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача; 2) інше майно, якщо це встановлено законом.

Відповідно до пунктів 1.2 розділу 1, 2.1 розділу 2, 3.5, 3.13 розділу 3, 4.11 розділу 4 Порядку надання державної соціальної допомоги інвалідам з дитинства та дітям-інвалідам, затвердженого Наказом Міністерства праці та соціальної політики України, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства фінансів України від 30.04.2002 року №226/293/169, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 31 травня 2002 року за №466/6754 (далі - Порядок №226/293/169, в редакції, чинній станом на момент звернення відповідача із заявою про призначення допомоги), державна соціальна допомога призначається і виплачуєтьс я, зокрема, громадянам України, які постійно проживають на території України.

Державна соціальна допомога інвалідам з дитинства та дітям-інвалідам призначається управліннями праці та соціального захисту населення районних, районних у мм. Києві і Севастополі державних адміністрацій, структурними підрозділами з питань праці та соціального захисту населення виконавчих органів міських, районних у містах (у разі їх створення) рад (далі - органи праці та соціального захисту населення).

Право на державну соціальну допомогу мають інваліди з дитинства та діти-інваліди віком до 18 років.

Причина, група інвалідності, строк, на який встановлюється інвалідність інвалідам з дитинства, визначаються органом медикосоціальної експертизи згідно із законодавством України .

Причина і строк, на який встановлюється інвалідність дітям-інвалідам, визначаються лікарсько-консультативними комісіями дитячих лікувально-профілактичних закладів.

Надбавка на догляд призначається з дня звернення за її призначенням.

У разі виникнення обставин, які призводять до припинення виплати надбавки на догляд, одержувачі зобов`язані повідомити про це органи праці та соціального захисту населення. Зняття надбавки на догляд у таких випадках проводиться з місяця, наступного за тим, в якому виникли ці обставини.

Утримання надмірно виплачених сум державної соціальної допомоги інвалідам з дитинства та дітям-інвалідам проводиться із загального розміру допомоги. При цьому розмір утримання розподіляється за видами виплат пропорційно їх частці у загальному розмірі.

Відповідно до пунктів 6.3, 6.4 розділу 6 Порядку надання державної соціальної допомоги особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю, затвердженого Наказом Міністерства праці та соціальної політики України, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства фінансів України від 30.04.2002 №226/293/169, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 31 травня 2002 року за №466/6754 (далі - Порядок №226/293/169, в редакції, чинній станом на момент прийняття рішення про закриття особового рахунку), суми державної соціальної допомоги та надбавки на догляд, якщо остання призначена, надміру виплачені одержувачу внаслідок зловживань з його боку (внаслідок подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі сім`ї тощо), стягуються на підставі рішення структурного підрозділу з питань соціального захисту населення.

Відрахування на підставі рішень структурного підрозділу з питань соціального захисту населення щомісячно провадяться в розмірі не більше 25 відсотків державної соціальної допомоги з надбавкою на догляд, якщо остання призначена, понад відрахування з інших підстав.

Призначені суми державної соціальної допомоги з надбавкою на догляд, які належали особі з інвалідністю з дитинства і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які згідно із законодавством належать до кола осіб, забезпечуваних пенсією у зв`язку із втратою годувальника. Однак батьки і чоловік (дружина), а також родичі, які проживали разом з особою з інвалідністю з дитинства на день його смерті, мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не входять у коло забезпечуваних пенсією у зв`язку із втратою годувальника. Державна соціальна допомога виплачується зазначеним особам за повний місяць, в якому настала смерть особи з інвалідністю з дитинства, незалежно від дати його смерті .

Призначені суми державної соціальної допомоги з надбавкою на догляд, які належали дитині з інвалідністю і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, виплачуються одному з батьків (усиновителів, опікуну, піклувальнику), або одному з членів сім`ї дитини з інвалідністю, які проживали разом з дитиною з інвалідністю на день його смерті. Ця державна соціальна допомога виплачується за повний місяць, в якому настала смерть дитини з інвалідністю.

Зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшли не пізніше 6 місяців після смерті особи з інвалідністю з дитинства або дитини з інвалідністю.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами , зокрема, письмовими, речовими і електронними доказами.

Відповідно до положень статей 77, 78 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до частин 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до частин 1, 2, 3 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Аналіз викладеного вище вказує, що у разі виникнення обставин, які призводять до припинення виплати надбавки на догляд, одержувачі зобов`язані повідомити про це органи праці та соціального захисту населення. Призначені суми державної соціальної допомоги з надбавкою на догляд, які належали дитині з інвалідністю і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, виплачуються, зокрема, одному з членів сім`ї дитини з інвалідністю, які проживали разом з дитиною з інвалідністю на день його смерті. Ця державна соціальна допомога виплачується за повний місяць, в якому настала смерть дитини з інвалідністю. При цьому закон встановлює два виключення із цього правила: по-перше, якщо виплата платежів є результатом рахункової помилки з боку особи, яка проводила цю виплату, а по-друге, у разі відсутності недобросовісності з боку набувача виплат.

Так, у ході судового розгляду справи судом було встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , яка є дитиною з інвалідністю та була утриманцем відповідача, який отримував державну соціальну допомогу з надбавкою на догляд, які належали особі з інвалідністю з дитинства, з 24.11.2006 року. Проте у встановленому законом порядку відповідач своєчасно не повідомив позивача про смерть утриманця та безпідставно продовжував отримувати державну соціальну допомогу. При цьому з боку позивача не було допущено рахункової помилки, а відповідач діяв недобросовісно.

Тому позивач визначив надміру виплачені кошти державної соціальної допомоги дитині з інвалідністю у загальному розмірі 9828,00 грн за період з 01.08.2020 року по 30.11.2020 року, та повідомив відповідача про необхідність їх повернення. Проте відповідач спірні грошові кошти не повернув позивачу.

З огляду на викладене вище, позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

З приводу вирішення питання про розподіл судових витрат, суд зазначає таке.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Тому з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2270,00 грн.

V. Висновки суду за результатами розгляду справи та вирішення питання про розподіл судових витрат.

З огляду на викладене вище, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, та відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2270,00 грн.

Керуючись статтями 5, 7, 10-13, 19, 23, 76-81, 89, 133, 137, 141, 209, 210, 213, 228, 229, 258, 259, 263-265, 274, 275, 279, 280-283, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов Центрального управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення незаконно отриманої державної допомоги - задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ; адреса місця проживання: АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Центрального управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради (адреса зареєстрованого місцезнаходження: вул. Василя Жуковського, 39/41, м. Дніпро, 49005; адреса фактичного місцезнаходження: вул. Володимира Антоновича, 30/32, м. Дніпро, 49101; ) суму незаконно отриманої державної допомоги у розмірі 9828,00 грн (дев`ять тисяч вісімсот двадцять вісім гривень 00 копійок).

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ; адреса місця проживання: АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Центрального управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради (адреса зареєстрованого місцезнаходження: вул. Василя Жуковського, 39/41, м. Дніпро, 49005; адреса фактичного місцезнаходження: вул. Володимира Антоновича, 30/32, м. Дніпро, 49101; ) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2270,00 грн (дві тисячі двісті сімдесят гривень 00 копійок).

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини заочного рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється від дня складення повного судового рішення. Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом вказаних строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Ф.М. Ханієва