ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2022 року

м. Хмельницький

Справа № 682/2563/21

Провадження № 22-ц/4820/492/22

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії

суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Ярмолюка О.І. (суддя-доповідач), Грох Л.М., Янчук Т.О.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Технобазальт-Інвест», Акціонерного товариства «Комерційний банк «Земельний Капітал», ОСОБА_2 про визнання правочинів недійсними за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 21 грудня 2021 року про передачу справи на розгляд іншого суду,

встановив:

1.Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У листопаді 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Технобазальт-Інвест» (далі - ТОВ «Технобазальт-Інвест»), Акціонерного товариства «Комерційний банк «Земельний Капітал» (далі - АТ «КБ «Земельний Капітал»), ОСОБА_2 про визнання правочинів недійсними.

ОСОБА_1 зазначила, що між нею і ТОВ «Технобазальт-Інвест» укладено договори позички №05/12 від 23 грудня 2019 року та №03/01 від 20 січня 2020 року, за умовами яких вона надала ТОВ «Технобазальт-Інвест» тимчасову поворотну фінансову допомогу на суму 900 000 грн.

Водночас ТОВ «Технобазальт-Інвест» вчинило дії, спрямовані на ухилення від виконання зобов`язання з повернення позички, зокрема, уклало ряд фраудаторних правочинів з метою виведення активів та обтяження майна.

Так, 27 січня 2020 року АТ «КБ «Земельний Капітал» і ТОВ «Технобазальт-Інвест» уклали кредитний договір №002-2020, за яким останнє отримало кредит у розмірі 15 000 000 грн.

Згідно договору іпотеки від 27 січня 2020 року №002-2020-1-І ТОВ «Технобазальт-Інвест» у забезпечення виконання свого зобов`язання за кредитним договором передало АТ «КБ «Земельний Капітал» у заставу нерухоме майно - нежитлові будівлі у м. Славуті, Хмельницької області: будівлю адмінбудинку загальною площею 512,3 кв.м по АДРЕСА_1 ; приміщення корпусу паперової машини загальною площею 1137,5 кв.м по АДРЕСА_2 ; будівлю РПО загальною площею 2749,3 кв.м по АДРЕСА_3 ; розмелювальний відділ загальною площею 257,4 кв.м по АДРЕСА_4 ; будівлю механічної майстерні, клубу, складів загальною площею 1073,3 кв.м по АДРЕСА_5 ; котельню загальною площею 553,5 кв.м по АДРЕСА_6 ; будівлю КНС загальною площею 24,7 кв.м по АДРЕСА_7 ; будівлю очисних споруд загальною площею 213,1 кв.м по АДРЕСА_8 ; приміщення гаражів загальною площею 255,2 кв.м по АДРЕСА_9 ; будівлю насосної станції загальною площею 84,2 кв.м по АДРЕСА_10 ; будівлю загальною площею 514,6 кв.м по АДРЕСА_11 ; будівлю ганчірного цеху загальною площею 1778,1 кв.м по АДРЕСА_12 .

Крім того, виконання зобов`язання ТОВ «Технобазальт-Інвест» за кредитним договором забезпечено порукою ОСОБА_2 за договором поруки №002-2020-1-П від 27 січня 2020 року.

ТОВ «Технобазальт-Інвест» вчинило вказані правочини після настання у нього зобов`язання з погашення заборгованості перед кредитором, а тому його дії є недобросовісними. До того ж, усупереч ч. 3 ст. 238 ЦК України ОСОБА_2 уклав договір поруки від імені ТОВ «Технобазальт-Інвест» у своїх інтересах. Оскаржувані правочини порушують цивільні права та законні інтереси позивачки, не відповідають вимогам закону та є недійсними в силу ст. 215 ЦК України.

За таких обставин ОСОБА_1 просила суд визнати недійсними:

кредитний договір №002-2020 від 27 січня 2020 року, укладений між АТ «КБ «Земельний Капітал» і ТОВ «Технобазальт-Інвест»;

іпотечний договір №002-2020-1-І від 27 січня 2020 року, укладений між АТ «КБ «Земельний Капітал» і ТОВ «Технобазальт-Інвест»;

договір поруки №002-2020-1-П від 27 січня 2020 року, укладений між АТ «КБ «Земельний Капітал», ТОВ «Технобазальт-Інвест» і ОСОБА_2 .

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 21 грудня 2021 року справу передано за підсудністю до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська.

Суд першої інстанції виходив з того, що справа не належить до його територіальної юрисдикції, оскільки в силу ч. 7 ст. 30 ЦПК України (виключна підсудність) спір має розглядатися судом за місцезнаходженням АТ «КБ «Земельний Капітал» (49101, Дніпропетровська область, м. Дніпро, пр. Пушкіна, 15), який є стороною основного зобов`язання.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу для продовження розгляду до Славутського міськрайонного суду Хмельницької області посилаючись на порушення норм процесуального права.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга мотивована тим, що позов виник із приводу нерухомого майна, яке знаходиться у м. Славуті, Хмельницької області, а ТОВ «Технобазальт-Інвест» як один із відповідачів зареєстрований у цьому місті, тому згідно правил виключної підсудності справа підсудна Славутському міськрайонному суду Хмельницької області.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

ТОВ «Технобазальт-Інвест», АТ «КБ «Земельний Капітал» і ОСОБА_2 не подали відзив на апеляційну скаргу.

2.Мотивувальна частина

Позиція суду апеляційної інстанції

Частинами 1, 2, 5 статті 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване судове рішення не відповідає.

Дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити.

Суд першої інстанції не дотримався норм ст. 30 ЦПК України, внаслідок чого оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Встановлені судами першої та апеляційної інстанції обставини

За іпотечним договором №002-2020-1-І від 27 січня 2020 року, укладеним між АТ «КБ «Земельний Капітал» і ТОВ «Технобазальт-Інвест», посвідченим приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Вакуленко С.О., ТОВ «Технобазальт-Інвест» передало банку в іпотеку нежитлові приміщення, розташовані по АДРЕСА_13 , з метою забезпечення виконання свого зобов`язання за кредитним договором №002-2020 від 27 січня 2020 року.

Також виконання зобов`язання ТОВ «Технобазальт-Інвест» за кредитним договором забезпечено порукою ОСОБА_2 за договором поруки №002-2020-1-П від 27 січня 2020 року.

ОСОБА_1 пред`явила до Славутського міськрайонного суду Хмельницької області позов про визнання цих правочинів недійсними.

Застосовані норми та джерела права

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 12 жовтня 1978 року у справі «Leo Zand v. Austria» вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з <…> питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів <…>». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

За загальним правилом, якщо інше не встановлено процесуальним законом, позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом. Позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (ст. 27 ЦПК України).

В силу ч. 1 ст. 30 ЦПК України позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Згідно з ч. 1 ст. 181 ЦК України до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції

Процесуальний закон визначає територіальну юрисдикцію цивільної справи виходячи із зареєстрованого місця проживання чи перебування фізичної особи та зареєстрованого місцезнаходження юридичної особи (відповідачів), якщо інше не передбачено правилами альтернативної чи виключної підсудності.

Правила виключної підсудності застосовуються до будь-яких спорів з приводу нерухомого майна, тобто спорів, що виникають у зв`язку зі створенням та зміною об`єктів нерухомості, їх цивільним обігом, виникненням, зміною, припиненням та виконанням зобов`язань, які пов`язані з таким майном.

Як роз`яснив пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у пунктах 41, 42 постанови від 1 березня 2013 року №3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», перелік позовів, для яких визначено виключну підсудність ?...? є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. Місцезнаходження нерухомого майна має бути підтверджено документально. У разі конкуренції правил підсудності (наприклад, при об`єднанні позовів, на один з яких поширюється дія правила про виключну підсудність) мають застосовуватися правила виключної підсудності.

В иключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна ?...?. Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 ЦК); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Пленум Верховного Суду України у пункті 27 постанови від 6 листопада 2009 року №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» роз`яснив, що позови про визнання недійсними правочинів щодо нерухомого майна та застосування наслідків недійсності пред`являються відповідно до ?...? ЦПК за місцезнаходженням майна або основної його частини. Кваліфікація об`єктів як нерухомого майна здійснюється відповідно до статей 181, 190 та 191 ЦК. При цьому за місцезнаходженням нерухомого майна повинні пред`являтися також позови про визнання недійсними правочинів щодо нерухомого майна, яке буде створено в майбутньому (щодо інвестиційних договорів про будівництво нерухомого майна, договорів про участь у фонді фінансування будівництва тощо).

Позов у справі про визнання недійсними правочинів щодо нерухомого майна, в тому числі предметів іпотеки, має пред`являтися за місцезнаходженням об`єктів нерухомого майна за правилами виключної підсудності (див. постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 11 липня 2019 року у справі №462/7217/18 і від 25 травня 2020 року у справі №643/4648/18).

Предметом спору у справі, яка переглядається судом апеляційної інстанції, є, серед іншого, іпотечний договір №002-2020-1-І від 27 січня 2020 року, за яким ТОВ «Технобазальт-Інвест» передало в іпотеку нежитлові приміщення, розташовані в м. Славуті, Хмельницької області.

Даний спір стосується виконання зобов`язання, пов`язаного з нерухомістю, та на нього поширюються правила виключної підсудності, передбачені ч. 1 ст. 30 ЦПК України, а тому ОСОБА_1 правомірно пред`явила позов до Славутського міськрайонного суду Хмельницької області.

Отже, у суду першої інстанції були відсутні підстави для передачі справи за позовом ОСОБА_1 на розгляд іншого суду. При цьому суд помилково керувався приписами ч. 7 ст. 30 ЦПК України щодо розгляду справи судом за місцезнаходженням відповідача, який є стороною основного зобов`язання.

3.Висновки суду апеляційної інстанції

Ухвала суду першої інстанції не відповідає вимогам процесуального закону та перешкоджає подальшому провадженню у справі, тому в силу ч. 1 ст. 379 ЦПК України вона підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Щодо судових витрат

Відповідно до ст. 141 ЦПК України питання щодо понесених ОСОБА_1 судових витрат за подання апеляційної скарги має бути вирішено судом першої інстанції при ухваленні рішення по суті спору (п. 37 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року №10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах»).

Керуючись ст.ст. 374, 379, 381, 382, 384, 389 ЦПК України,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 21 грудня 2021 року про передачу справи на розгляд іншого суду скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Судді: О.І. Ярмолюк

Л.М. Грох

Т.О. Янчук

Головуючий у першій інстанції - Маршал І.М.

Доповідач - Ярмолюк О.І. Категорія 27