Справа № 405/2706/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2022 року м. Кропивницький

Ленінський районний суд м. Кіровограда у складі

головуючого - судді Драного В. В.

при секретарі Дятел О.В.

розглянувши в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, а саме квартири за адресою: АДРЕСА_1 . В обґрунтування позову вказала, що 01.06.2002 року між сторонами було укладено шлюб, від якого вони мають повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . При цьому, 21.09.2002 року в період шлюбу відповідач придбав спірну квартиру, а тому дане нерухоме майно є спільною власністю подружжя. Однак, право власності на цю квартиру було зареєстровано лише за відповідачем. За таких обставин просить в порядку поділу спільного майна подружжя визнати за нею право власності на 1/2 частину вказаної квартири.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 20.06.2022 року відкрито провадження у вказаній справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання, витребувано у ОСОБА_2 та приватного нотаріуса Кропивницького міського нотаріального округу Панчишиної С.С. належним чином завірену копію договору купівлі-продажу від 21.09.2002 року, посвідченого приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу Панчишиною С.С. та зареєстрованого в реєстрі за № 3129, на підставі якого ОСОБА_2 придбав квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою суду від 13.07.2022 року підготовче провадження у справі закрито та призначено розгляд справи по суті.

Позивач у судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялася відповідно до вимог ст.ст. 128-131 ЦПК України, при цьому в позові просить розгляд справи провести без її участі.

Відповідач 22.08.2022 року подав у судове засідання заяву, в якій позовні вимоги визнав та просить розгляд справи провести без його участі.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 01.06.2002 року сторони уклали шлюб, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_1 , виданим 01.06.2002 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Новоукраїнського РУЮ Кіровоградської області (а.с. 6).

21.09.2002 року відповідачем ОСОБА_2 було придбано квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , право власності на яку було зареєстровано за ним, що підтверджується договором купівлі-продажу від 21.09.2002 року, посвідченим приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу Панчишиною С.С. та зареєстрованим в реєстрі за № 3129 та Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 14.06.2022 року № 302649056 (а.с. 7, 24).

Так, спірні правовідносини виникли до 1 січня 2004 року (до набуття чинності Сімейного кодексу України), а тому на них поширюються норми Кодексу про шлюб та сім`ю України, які діяли на час придбання спірної квартири.

Відповідно до ст. 22 КпШС України майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку.

Відповідно до ст. 23 КпШС України при укладенні угод одним з подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя.

Згідно із ст. 28 КпШС України в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними.

Крім того, відповідно до статті 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Положеннями ст. 22 КпШС України, який був чинний на час спірних правовідносин, та ст. 60 СК України, який аналогічним чином урегульовував спірні правовідносини, презюмується спільність майна подружжя, набутого подружжям за час шлюбу.

Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована і один із подружжя може оспорити поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Дана правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.11.2018 року в справі № 372/504/17.

Згідно з частиною третьою статті 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 68, ч. 1 ст. 69, ч. 1 ст. 70 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідно до ст.ст. 355, 356 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Відповідно до ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників є рівними.

Таким чином, аналізуючи зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що квартира за адресою: АДРЕСА_1 , є об`єктом спільної сумісної власності подружжя і частки подружжя у цьому майні є рівними.

Відтак, вимоги позивача про здійснення поділу спільного майна подружжя шляхом визнання за нею права власності на 1/2 частину квартири за адресою: АДРЕСА_1 , є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 4189,38 грн. судового збору.

Керуючись ст. ст. 19, 76, 81, 141, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в порядку поділу спільного майна подружжя право власності на 1/2 частину квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 ) судовий збір у розмірі 4189,38 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його підписання до Кропивницького апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Ленінського районного суду

м. Кіровограда В.В. Драний