ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3448/22 Справа № 199/3818/21 Суддя у 1-й інстанції - РУДЕНКО В. В. Суддя у 2-й інстанції - Єлізаренко І. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Єлізаренко І.А.

суддів Красвітної Т.П., Свистунової О.В.

за участю секретаря Паромової О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Карпенко Юлії Павлівни на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 19 жовтня 2021 року у справі за позовом Заступника керівника Дніпропетровської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 про скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно, знесення самочинно збудованого нерухомого майна, -

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2021 року заступник керівника Дніпропетровської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Дніпровської міської ради звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно, знесення самочинно збудованого нерухомого майна.

В обґрунтування позовних вимог заступник керівника Дніпропетровської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Дніпровської міської ради посилався на те, що 20 листопад 2020 року державний реєстратором виконавчого комітету Маломихайлівської сільської ради Покровського району Дніпропетровської області Сучковою Т.Ф. на підставі рішення виконавчого комітету Амур-Нижньодніпровської районної у місті Дніпропетровську ради від 24 січня 2002 року Про дозвіл на розміщення торгівельного павільйону по АДРЕСА_1 зареєстровано право приватної власності за ОСОБА_1 на нежитлову будівлю - магазин, площею 117,5 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101). Зазначений документ, відповідно до положень чинного законодавства у сфері державної реєстрації речових прав, не може слугувати підставою для підтвердження права власності на нерухоме майно, та вказане рішення виконавчим комітетом Амур-Нижньодніпровської районної у місті Дніпропетровську ради не приймалось. Відомості щодо надання у користування та реєстрації дозвільних документів ОСОБА_1 у зв`язку із будівництвом об`єкта нерухомого майна площею 117,5 кв.м., що розташований за адресою: АДРЕСА_1 відсутні. Звернення заступника керівника Дніпропетровської обласної прокуратури до суду з позовом, у даному випадку, є єдиним ефективним засобом захисту порушених інтересів держави, враховуючи, що уповноважений орган самостійно не звернувся до суду з позовною заявою, оскільки лише орган прокуратури є тим суб`єктом, що має процесуальну можливість в даному випадку оскарження самовільного зайняття земельної ділянки та відновлення прав власника земельної ділянки шляхом знесення самочинно збудованого нерухомого майна та демонтажу тимчасових споруд. На підставі викладеного заступник керівника Дніпропетровської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Дніпровської міської ради просив суд зобов`язати ОСОБА_1 знести самочинно збудоване нерухоме майно - нежитлову будівлю (магазин), загальною площею 117,5 кв. м., що розташоване у АДРЕСА_1 , а також скасувати державну реєстрацію права власності на вказану нежитлову будівлю (магазин) за ОСОБА_1 з одночасним припиненням речових прав ОСОБА_1 на вказаний об`єкт нерухомого майна та стягнути на користь Дніпропетровської обласної прокуратури понесені судові витрати.

Рішенням Амур-Нижньодніпровьского районного суду м.Дніпропетровська від 19 жовтня 2021 року задоволено позовні вимоги заступника керівника Дніпропетровської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Дніпровської міської ради. Скасовано державну реєстрацію права власності на нежитлову будівлю (магазин) загальною площею 117,5 кв.м., що розташований по АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ), проведену на підставі рішення державного реєстратора виконавчого комітету Маломихайлівської сільської ради Покровського району Дніпропетровської області Сучкової Т.Ф. (індексний номер рішення 55318808 від 24.11.2020, номер запису про право власності 39350827), та припинено речові права ОСОБА_1 на вказаний об`єкт нерухомого майна (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101). Зобов`язано ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) знести самочинно збудоване нерухоме майно - нежитлову будівлю (магазин) загальною площею 117,5 кв.м., що розташований по АДРЕСА_1 . Стягнуто з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Дніпропетровської обласної прокуратури судові витрати по справі, що складаються з судового збору, в розмірі 4540 грн.

В апеляційній скарзі представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Карпенко Ю.П. просить рішення суду від 19 жовтня 2021 року скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог заступника керівника Дніпропетровської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Дніпровської міської ради у повному обсязі, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин у справі, порушення норм матеріального та процесуального права.

У відзиві на апеляційну скаргу Дніпропетровська обласна прокуратура просить апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Карпенко Ю.П. залишити без задоволення, рішення суду залишити без змін, посилаючись на його законність та обгрунтованість.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Загальними засадами державної реєстрації прав є, зокрема, гарантування державою об`єктивності, достовірності та повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження, внесення відомостей до Державного реєстру прав виключно на підставах та в порядку, визначених цим Законом (п.1,4 ч.1 ст. 3 Закону).

Статтею 5 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень передбачено, що у Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на об`єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: житлові будинки, будівлі, споруди, а також їх окремі частини, квартири, житлові та нежитлові приміщення.

Статтею 328 Цивільного кодексу України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Виключно власник вправі володіти, користуватися та розпоряджається своїм майном на власний розсуд, вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. (ч. 1,2 ст. 319 ЦК України).

Згідно зі ст. 376 Цивільного кодексу України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок.

Стаття 120 Земельного кодексу України не гарантує прав на земельну ділянку у разі самочинного будівництва об`єкта нерухомості на ній та його відповідної реєстрації.

Порядок набуття права власності на новозбудовану річ (нерухоме майно) регулюється законодавством про містобудівну діяльність та відповідними державними будівельними нормами.

Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації (стаття 331 ЦК України).

Право власності на нерухомі речі підлягає державній реєстрації (ч. 1 ст.182 ЦК України).

Реєстрація права власності на самочинне будівництво за особою, яка його здійснила, не змінює правовий режим такого будівництва як самочинного.

Суб`єктами права на землі комунальної власності згідно зі статтею 80 Земельного кодексу України є територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування.

Правовою підставою набуття права власності та права користування на землю згідно зі статтями 116, 118, 123, 124 Земельного кодексу України є рішення органу виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

Дніпровська міська рада є органом, який на даний час наділений правом розпорядження земельними ділянками комунальної власності на території міста Дніпро та здійснення самоврядного контролю за використанням та охороною земель на території міста Дніпро.

Статтею 125 Земельного кодексу України передбачено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Відповідно до ст. 126 Земельного кодексу України, право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

За приписами ст. ст. 187, 188 Земельного кодексу України, контроль за використанням та охороною земель полягає в забезпеченні додержання органами державної влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями і громадянами земельного законодавства України.

За змістом статті 1 Закону України Про державний контроль за використанням та охороною земель самовільним зайняттям земельної ділянки є будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними.

Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Підпунктом 6 п. 2 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що державній реєстрації прав підлягає право постійного користування та право оренди (суборенди) земельної ділянки.

Відповідно до ч. 1 ст. 210 Цивільного кодексу України правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації.

З матеріалів справи вбачається, 24 січня 2002 року рішенням виконавчого комітету Амур-Нижньодніпровської районної у місті Дніпропетровську ради №99 Про дозвіл на розміщення торгівельного павільйону по АДРЕСА_1 було дозволено розміщення торгівельного павільйону ОСОБА_1 по АДРЕСА_1 (а.с.58).

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 20 листопада 2020 року державний реєстратором виконавчого комітету Маломихайлівської сільської ради Покровського району Дніпропетровської області Сучковою Т.Ф., на підставі рішення виконавчого комітету Амур-Нижньодніпровської районної у місті Дніпропетровську ради від 24 січня 2002 року Про дозвіл на розміщення торгівельного павільйону по АДРЕСА_1 , було зареєстровано право приватної власності ОСОБА_1 на нежитлову будівлю - магазин, площею 117,5 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101) (а.с.56, 57).

Відповідно до листа Адміністрації Амур-Нижньодніпровського району Дніпровської міської ради від 05 лютого 2021 року №5/8-22, рішення виконавчим комітетом Амур-Нижньодніпровської районної у місті Дніпропетровську ради від 24 січня 2002 року Про дозвіл на розміщення торгівельного павільйону по АДРЕСА_1 не приймалось (а.с.36).

Слід зазначити, передумовою для державної реєстрації права власності на новозбудований об`єкт нерухомого майна є отримання дозвільних документів у сфері містобудівної діяльності, у тому числі тих, що засвідчують прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта нерухомого майна та речових прав на земельну ділянку.

Доказів щодо надання у користування та реєстрації дозвільних документів ОСОБА_1 у зв`язку із будівництвом об`єкта нерухомого майна - торгівельного павільйону площею 117,5 кв.м., що розташований за адресою: АДРЕСА_1 суду не надано.

Відповідно до листа від 05 березня 2021 року № 10/1-67 Управління державного архітектурно-будівельного контролю Дніпровської міської ради дозвільні документи у сфері містобудування у зв`язку із спорудженням об`єкта нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 в Реєстрі будівельної діяльності відсутні (а.с.27).

Відповідно до листа від 29 січня 2021 року № 12/19-46 Головного архітектурно- планувального управління Дніпровської міської ради, адреса - Донецьке шосе, 8Д жодному об`єкту на території міста не надавалась, відповідні розпорядчі документи про присвоєння або зміну вказаної адреси відсутні. Паспорти прив`язки тимчасових споруд не оформлювались, містобудівні умови та обмеження для проектування та будівництва не надавались (а.с.24).

В матеріалах справи відсутні дозвільні документи на будівництво та введення в експлуатацію зазначеного об`єкта нерухомого майна.

Відповідно до листа від 24 лютого 2021 року № 7/11-377 Дніпровської міської ради земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_1 у користування відповідачу ОСОБА_1 не надавалась (а.с.32).

З акту №03/21/12 від 04 березня 2021 року вбачається, що проведеною, робочою групою з питань самоврядного контролю за використанням та охороною земель на території міста Дніпра департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради, перевіркою з питань дотримання вимог земельного законодавства України при користуванні земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1 встановлено, що земельна ділянка використовується з порушенням вимог ст. ст. 125, 126 Земельного кодексу України, за відсутності правовстановлюючих документів та не має кадастрового номеру (а.с.38-41).

Відповідно до інформації Публічної кадастрової карти України та Державного реєстру речових прав на нерухоме майно встановлено, що відомості про реєстрацію речових прав на спірну земельну ділянку відсутні.

Документи на підтвердження реєстрації права власності чи оренди за відповідачем ОСОБА_1 на вказану земельну ділянку відсутні.

Також відсутні будь-які документи на підтвердження надання Дніпровською міською радою дозволу щодо використання спірної земельної ділянки, будь-які угоди щодо такого використання не укладалися. Законні правові підстави зайняття зазначеної земельної ділянки відповідачем ОСОБА_1 відсутні.

Власник має право вимагати усунення перешкод у користуванні своєю власністю, зокрема земельною ділянкою, шляхом відновлення її до попереднього стану, що узгоджується з висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постановах від 07 квітня 2020 року у справі №916/2791/13, від 23 червня 2020 року у справі №680/214/ 16-ц.

Отже, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог заступника керівника Дніпропетровської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 про скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно, знесення самочинно збудованого нерухомого майна.

Доводи апеляційної скарги про недоведеність позовних вимог позивача, їх безпідставність є необгрунтованими.

Посилання в апеляційній скарзі на порушення судом норм процесуального права щодо

розгляду позовних вимог про знесення самочинно збудованого нерухомого майна, які мають бути розглянуті за правилами адміністративного судочинства є безпідставними з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, заступник керівника Дніпропетровської обласної прокуратури звернувся до суду з позовом в інтересах держави в особі Дніпровської міської ради для захисту права комунальної власності територіальної громади на землю, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що Дніпровська міська рада, діючи як власник земельної ділянки, не приймала рішення про надання ОСОБА_1 в оренду земельної ділянки з цільовим призначенням, що дозволяє здійснювати будівництво на ній.

За змістом частини першої статті 12 ЗК України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить: розпорядження землями територіальних громад; надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу.

Житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

За частиною четвертою статті 376 ЦК України якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво або за її рахунок.

Таким чином, орган місцевого самоврядування, реалізуючи право розпорядження земельною ділянкою, наділений повноваженнями звернутися до суду за захистом своїх порушених прав як власник земельної ділянки, тобто за захистом майнових прав у межах приватноправових відносин.

Спір між власником земельної ділянки (в тому числі органом місцевого самоврядування) щодо захисту майнового права на цю земельну ділянку та особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на цій земельній ділянці, підлягає розгляду за правилами господарського або цивільного судочинства залежно від суб`єктного складу сторін спору.

Така правова позиція викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 11 червня 2019 року у справі №917/375/18.

Таким чином, заявлені заступником керівника Дніпропетровської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Дніпровської міської ради позовні вимоги у цій справі підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства.

Приведені в апеляційній скарзі інші доводи зводяться до тлумачення діючого законодавства, незгоди з рішенням суду, переоцінки висновків рішення суду та не спростовують правильність рішення суду першої інстанції.

Будь-яких інших доказів, що спростовують правильність рішення суду в апеляційній скарзі не наведено, тому рішення суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Карпенко Юлії Павлівни залишити без задоволення.

Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 19 жовтня 2021 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя І.А.Єлізаренко

Судді Т.П.Красвітна

О.В.Свистунова