Справа № 758/7258/21
У Х В А Л А

31 серпня 2022 року м. Київ

Подільський районний суд м. Києва у складі

головуючого судді- Якимець О. І.,

за участю секретаря судового засідання Карпишиної К. С.,

учасники справи не викликались,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в місті Києві заяву представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Саюка Н. В. про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Українська пожежна-страхова компанія» про стягнення суми страхового відшкодування,

в с т а н о в и в:

рішенням Подільського районного суду м. Києва від 25 липня 2022 року у справі № 758/7258/21 стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Українська пожежна-страхова компанія» на користь ОСОБА_1 відшкодування завданих збитків у розмірі 7075,27 грн. Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Українська пожежна-страхова компанія» в дохід держави судовий збір у сумі 908,00 грн.

10 серпня 2022 року представник позивача подав до суду заяву про ухвалення додаткового рішення у цій справі щодо вирішення питання розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу понесених позивачем у розмірі 10000,00 грн, які просить стягнути з відповідача та таке питання не вирішено судом.

У судове засідання учасники справи не викликались, у зв`язку із відсутністю необхідності, а тому у відповідності до ч. 4 ст. 270 ЦПК України, суд вважає за можливе провести засідання без виклику учасників справи.

Згідно з ч.2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи та з`ясувавши дійсні обставини справи щодо вирішення заявленого питання, суд прийшов наступного.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 Цивільного процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Із матеріалів справи убачається, що 27 травня 2021 року між позивачем (замовник) та адвокатським об`єднанням «ІНДЕКС» (об`єднання) укладено договір про надання правової допомоги № 1/2021 (далі - договір).

Відповідно до п. 4.1 цього договору замовник зобов`язається сплатити об`єднанню вартість правової допомоги (гонорар), що надається, у порядку в строки та на умовах, визначених у додаткових угодах (замовленнях) до договору, які є невід`ємною частиною договору.

Згідно з додатку № 1 до договору зазначено, що сторони узгодили, що у випадку задоволення позовних вимог замовник оплачує об`єднанню 10000,00 грн вартості правової допомоги з підготовки позовної заяви про стягнення коштів.

Оплату послуг заявником на користь об`єднання правової допомоги, згідно з договору №1/2021 від 27 травня 2021 року у розмірі 10000,00 грн, підтверджено квитанцією № 0.0..1 від 10 серпня 2022 року, яка долучена до заяви про ухвалення додаткового рішення.

Сторона позивача у заяві про ухвалення додаткового рішення наводить аргументи про те, що попереднім розрахунок сум судових витрат на професійну правничу допомогу є додаток № 1 до договору.

Однак, такі твердження суд оцінює критично, виходячи з наступних мотивів.

Відповідно до ч. ч. 1 , 2 ст. 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

Згідно з п. 9 ч. 3 ст. 175 цього Кодексу позовна зава повинна містити попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Отже, аналізуючи норми права з цього питання, суд прийшов до переконання про те, що такий розрахунок може бути окремим процесуальним документом або зазначено у змісті позовної заяви.

Попри те, суд не встановив цього у цій справі.

Аналізуючи додаток № 1 до договору суд установив, що такий містить зобов`язання сторін договору щодо оплати вартості (гонорар) надання правової допомоги з підготовки позовної заяви у випадку задоволення позовних вимог. Відтак, суд розцінює додаток № 1 до договору як домовленість про сплату гонорару, що склалися між об`єднанням та клієнтом, в межах правовідносин за договором від 27 травня 2021 року № 1/2021.

У зв`язку із цим, суд прийшов до переконання про те, що додаток № 1 до договору не є попереднім розрахунком суми судових витрат у розумінні ч. ч. 1, 2 ст. 134, п. 9 ч. 3 ст. 175 ЦПК України.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Позивачем подано заяву про розгляд справи у відсутності позивача та її представника. Позовні вимоги підтримує та просить такі задовольнити /арк. спр. 56/.

Із матеріалів справи суд установив, що розгляд справи здійснювався у порядку спрощеного позовного провадження поза межами залу судового засідання.

Стороною позивача не було здійснено заяву про витрати на правничу допомогу, розмір яких буде заявлено протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, не надано орієнтовного розрахунку таких витрат.

З огляду на те, що під час розгляду справи в суді стороною позивача разом із заявою по суті не подано до суду попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, які він очікує понести у зв`язку з розглядом справи та про це не вказано у позовній заяві; не заявлено про намір стягнути судові витрати на професійну правничу допомогу з відповідача у відповідності до п. 9 ст. 141 ЦПК України, а відтак суд прийшов до висновку про відмову у відшкодуванні таких судових витрат.

Аналогічні висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц, від 12 листопада 2019 року у справі №904/4494/18.

У зв`язку із наведеним суд прийшов до переконання про те, що у прийнятті додаткового рішення у цій справі відсутні підстави, а тому в заяві про ухвалення додаткового рішення у цій справі необхідно відмовити.

Керуючись ст. ст. 134, 141, 259, 264, 265, 270, 273, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд

п о с т а н о в и в:

у прийняті додаткового судового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Українська пожежна-страхова компанія» про стягнення суми страхового відшкодування щодо вирішення питання судових витрат понесених на професійну правничу допомогу - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Роз`яснити, що відповідно до пункту 3 розділу ХІІ «Прикінцеві положення» Цивільного процесуального кодексу України, в редакції Закону України від 18 червня 2020 року № 731-ІХ, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання суддею.

Повне судове рішення складено та підписано суддею 31 серпня 2022 року.

Суддя О. І. Якимець