ПОСТАНОВА

Іменем України

16 березня 2022 року м. Кропивницький

справа № 404/7649/21

провадження № 22-ц/4809/473/22

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

Голованя А.М. (головуючий, суддя-доповідач), Карпенка О.Л., Мурашка С.І.,

учасники справи:

позивачі - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

відповідач - Фортечний відділ державної виконавчої служби у місті Кропивницькому Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), Акціонерне товариство «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК»

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - Регіональний сервісний центр ГСЦ Міністерства внутрішніх справ в Кіровоградській області

розглянув у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на ухвалу Кіровського районного суду м. Кіровограда від 22 грудня 2021 року у складі судді Кулінки Л.Д.,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2021 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись до суду з позовом до Фортечного відділу державної виконавчої служби у місті Кропивницькому Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Регіональний сервісний цент ГСЦ Міністерства внутрішніх справ в Кіровоградській області про зняття арешту з рухомого майна.

В обґрунтування позову зазначили, що вони є співвласниками рухомого майна транспортного засобу марки DAEWOO, модель Тісо, рік 1997, двигун № НОМЕР_1 , кузов № НОМЕР_2 , реєстраційний номер НОМЕР_3 згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 07.06.2019р. (зареєстровано в реєстрі№2-263) засвідченого державним нотаріусом Кропивницької міської державної нотаріальної контори №1 Кушнір В.П.

При реєстрації транспортного засобу дізналися, що транспортний засіб перебуває під арештом. Листом від 13.10.2020 Регіональний сервісний центр ГСП, МВС в Кіровоградській області (Філія ГСП, МВС РСЦ МВС в Кіровоградській області) повідомив, що 03 лютого 2009 року накладено арешт Кіровським відділом державної виконавчої служби Кіровоградського МУЮ, оскільки стягнуто на користь ПАТ «Індустріально-експертний банк», борг у сумі 14386,43 гривні.

Позивачі зазначають, що борг, який виник у їх батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 погашений.

Згідно з рішенням Загальних зборів акціонерів Банку від 20 січня 2011 р. (протокол № 1) Банк змінив своє найменування з Публічного акціонерного товариства «ІНДУСТРІАЛЬНО-ЕКСПОРТНИЙ БАНК» на Публічне акціонерне товариство «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» (дата зміни свідоцтва про держану реєстрацію 21.03.2011). Тому позивачі вважають, що відповідачем у справі є також АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК».

Позивачі вказували, що їх права порушуються тим, що вони можу в повній мірі реалізувати своє право власності в порядку спадкування а саме, продати, поміняти, подарувати або вчинити будь-які інші дії з своїм рухомим майном.

Просили скасувати арешт рухомого майна транспортного засобу марки DAEWOO, модель Тісо, 1997 року випуску, двигун № НОМЕР_1 , кузов № НОМЕР_2 накладеного на підставі постанови про арешт майна боржника, винесеної Кіровським відділом державної виконавчої служби Кіровоградського міського управління юстиції правонаступником якої є Фортечний відділ державної виконавчої служби у місті Кропивницький Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) та зареєстрованого у Єдиному державному реєстрі транспортних засобів.

Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 13 жовтня 2021 року позовну заяву залишено без руху, як таку, що не відповідає вимогам ст.ст. 175, 177 ЦПК України та надано позивачам строк для усунення недоліків.

Суд зазначив, що позивачам необхідно визначитись з суб`єктним складом позову, надати докази того, що майно знаходиться на території, що відноситься до юрисдикції Кіровського районного суду міста Кіровограда, а також запропоновано позивачам сплатити судовий збір, кожним позивачем окремим платіжним документом, у розмірі 908,00 грн. кожному, надавши суду оригінал квитанції про сплату судового збору.

22 грудня 2021 року ухвалою судді позовна заява ОСОБА_1 та ОСОБА_2 була повернута позивачам, з посиланням на неповне виконання ними вимог ухвали від 13 жовтня 2021 року про залишення позовної заяви без руху.

При цьому суд вказав, що до поданої в новій редакції позовної заяви не додано доказів, які підтверджують місцезнаходження рухомого майна на території підсудній Кіровському районному суду міста Кіровограда.

Не погоджуючись з ухвалою суду позивачі подали апеляційну скаргу, в якій просили скасувати ухвалу про повернення позову та направити справу для розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норми матеріального права.

Вважають, що норма процесуального права, на яку послався суд першої інстанції - ч.2 ст. 30 ЦПК України, застосовано помилково. Суд порушив норми процесуального права, оскільки на позови про скасування арешту з рухомого майна не поширюються вимоги про виключну підсудність.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду, зазначену в пункті 6 частини першої статті 353 цього Кодексу, а саме ухвала суду першої інстанції щодо повернення заяви позивачеві (заявникові), розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За приписами ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши відповідність оскаржуваної ухвали вимогам цивільного процесуального закону, колегія суддів вважає, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Повертаючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивачами не надано доказів, які підтверджують місцезнаходження рухомого майна на території підсудній Кіровському районному суду міста Кіровограда.

Проте, до такого висновку суд дійшов, допустивши порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ст. 12 ч. 3, 4 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ст. 13 ч.1 ЦПК України).

Згідно положень ст. 185 ч. 1-3 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

З матеріалів справи вбачається, що 29.11.2021 на виконання вимог ухвали Кіровського районного суду м. Кіровограда від 13 жовтня 2021 року, позивачами подано позовну заяву в новій редакції з додатками до неї та сплачено судовий збір у встановленому законом порядку. Зі змісту позовної заяви вбачається, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 визначено коло учасників, викладено обставини, якими вони обґрунтовують свої вимоги; зазначено докази на підтвердження викладених обставин.

Відповідно до ч. 2 ст. 30 ЦПК України, позови про зняття арешту з майна пред`являються за місцезнаходженням цього майна або основної його частини.

Виключна підсудність - особливий вид територіальної підсудності. Правила виключної підсудності забороняють застосування при пред`явленні позову норм інших видів територіальної підсудності.

Відповідно до п. 24 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів від 07.09.1998 № 1388, реєстрація (перереєстрація), зняття з обліку транспортних засобів здійснюється за місцем звернення власника або його уповноваженої особи незалежно від місця реєстрації (проживання) фізичної особи чи місцезнаходження юридичної особи. При цьому в реєстраційних документах зазначається місце реєстрації (проживання) фізичної особи (для внутрішньо переміщених осіб - місце проживання на підставі відповідних документів) або місце реєстрації юридичної особи, за якою реєструється транспортний засіб.

Позовні вимоги про зняття арешту стосуються рухомого майна - автомобіля марки DAEWOO, модель Тісо, рік 1997, двигун № НОМЕР_1 , кузов № НОМЕР_2 , реєстраційний номер НОМЕР_3 .

Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 07.06.2019, зареєстрованого в реєстрі за № 2-263, засвідченого державним нотаріусом Кропивницької міської державної нотаріальної контори №1 Кушнір В.П., співвласниками автомобіля є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

З копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, яке міститься в матеріалах справи, вбачається, що власником зазначеного автомобіля є позивач - ОСОБА_1 , яка зареєстрована у АДРЕСА_1 ); співвласником транспортного засобу є позивач ОСОБА_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 . Реєстрація транспортного засобу проводилася ТСЦ 3541.

Отже, в даному випадку, постійним місцем знаходження транспортного засобу є місце його реєстрації. Таким чином, враховуючи предмет позову, беручи до уваги те, що спірні правовідносини допускають застосування виключної підсудності, передбаченої ч. 2 ст. 30 ЦПК України, до спірних правовідносин підлягає застосування саме правила виключної підсудності.

Враховуючи зазначене, колегія суддів не погоджується з висновком суду про ненадання позивачами доказів, які підтверджують місцезнаходження рухомого майна.

Частиною 9 статті 187 ЦПК України передбачено, що якщо за результатами отриманої судом інформації буде встановлено, що справа не підсудна цьому суду, суд надсилає справу за підсудністю в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Згідно роз`яснень пункту 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», подання доказів можливе на наступних стадіях цивільного процесу, тому суд не вправі через неподання доказів при пред`явленні позову залишати заяву без руху та повертати заявнику.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості (ст.ст. 12,13 ЦПК України).

Розглядаючи справу по суті суд оцінює надані докази, на підставі яких приймає судове рішення. Не подання доказів, так само як і не посилання на них у позові не може бути підставою відмови особі у доступі до правосуддя. Так само право ставити питання про поновлення строку звернення до суду або не заявляти відповідного клопотання є правом позивача, що впливає на вирішення справи по суті, й ці обставини оцінюються судом при ухваленні судового рішення.

Отже, висновки суду, зазначені в оскаржуваній ухвалі про неповне виконання позивачами вимог ухвали про залишення без руху позовної заяви не можуть бути підставою для позбавлення позивачів права на звернення в судовому порядку за захистом порушених прав, свобод та інтересів, як складової частини права на справедливий суд, передбаченого статтею 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Крім того, надмірний формалізм у трактуванні національного процесуального законодавства, згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, визнається ним неправомірним обмеженням права на доступ до суду (як елементу права на справедливий суд згідно зі статтею 6 Конвенції).

З огляду на наведене, доводи, викладені в апеляційній скарзі, що ухвала суду першої інстанції про повернення позовної заяви є безпідставною та перешкоджає подальшому провадженню у справі, колегія суддів вважає обґрунтованими.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України порушення норм процесуального права, яке призвело до постановлення помилкової ухвали є підставою для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 379, 382 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Кіровського районного суду м. Кіровограда від 22 грудня 2021 року скасувати, а справу направити до того ж суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя А.М. Головань

Судді О.Л. Карпенко

С.І. Мурашко