справа №176/1481/22
провадження №2/176/623/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2022 р. Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області в складі головуючого судді Крамар О.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ) до Державного підприємства "Східний гірничо-збагачувальний комбінат" (, юридична адреса: Дніпропетровська область, м.Жовті Води, вул.Горького, буд.2) про відшкодування моральної шкоди у зв`язку з ушкодженням здоров`я внаслідок професійного захворювання, -

ВСТАНОВИВ:

03 серпня 2022 року на адресу Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Державного підприємства "Східний гірничо-збагачувальний комбінат" про відшкодування моральної шкоди у зв`язку з ушкодженням здоров`я внаслідок професійного захворювання в розмірі 425000 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що з 23.02.2004 року він працював на ДП «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» на різних посадах з повним робочим днем у підземних умовах. 11 жовтня 2018 року позивача звільнено з роботи.

П. 7 Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання форми П-4 від 07.03.2019 року, затвердженого начальником управління Держпраці у Кіровоградській області, встановлено наявність у позивача професійних захворювань:

-вібраційна хвороба другої стадії від комбінованої дії загальної та локальної вібрації з церебрально-периферичним ангіодистонічним синдромом, у поєднанні з полірадикулонейропатією (L4, L5, S1, C6, C7), з вираженими порушенням біомеханіки хребта, стійким больовим та м`язово-тонічним синдромами, двобічним плечолопатковим періартрозом (ПФ другого ступеня), остеоартрозом у поєднанні з періартрозом ліктьових та колінних суглобів (ПФ другого ступеня), остеоартрозом дрібних суглобів кистей;

-хронічне обструктивне захворювання легень першої стадії (пиловий бронхіт першої стадії, емфізема легень першої стадії), група «А». Легенева недостатність першого ступеня;

-нейросенсорна приглухуватість першого ступеня (з легким зниженням слуху).

Відповідно до п.16 професійне захворювання виникло за таких обставин: робота в шкідливих та небезпечних умовах праці на Інгульській та Смолінській шахтах ДП «СхідГЗК».

Згідно п.17 зазначеного акту причинами виникнення професійного захворювання є: запиленість повітря робочої зони (концентрація пилу), у тому числі вміст вільного двоокису кремнію: середній 5,1 мг/м3, максимальний 7,8 мг/м3 при нормі 2,0 мг/м3, підвищені та знижені температури, температура поверхні устаткування, матеріалів, повітря робочої зони +11,3 °С при нормі +17 +26 °С, рівень вологості та рухомості повітря вологість 88% при нормі 60-95%, рухомість <0,45 м/с при нормі 0,3-2,0 м/с, рівень шуму 110 дБА при нормі 80 дБА, рівень вібрації загальна категорія 2110 дБ при нормі 101 дБ, загальна технологічна кат. за 103 дБ при нормі 92 дБ, локальна 117 дБ при нормі 12 дБ, рівень фізичного перевантаження, а саме: час перебування в незручній та вимушеній робочій позі 46,8% - 34,7% при нормі до 25; кількість вимушених нахилів корпусу (вимушені більше 30) 202-260 відносяться до ІІІ класу 1 ступеню важкості трудового процесу. За показниками напруженості трудового процесу та нерегулярна змінність роботи з роботою в нічну зміну відносяться до ІІІ класу 2 ступеню напруженості трудового процесу.

Згідно довідки Медико-соціальної експертної комісії від 19 березня 2019 року серія 12 ААА №012010 позивачу первинно встановлено ступінь втрати працездатності на рівні 60%.

Згідно довідки Медико-соціальної експертної комісії від 19 березня 2019 року серія 12 ААБ №73482 позивачу первинно встановлено третю групу інвалідності.

Згідно довідки Медико-соціальної експертної комісії від 17 березня 2020 року серія 12 ААА №085562 позивачу повторно встановлено ступінь втрати працездатності на рівні 60%.

Згідно довідки Медико-соціальної експертної комісії від 17 березня 2020 року серія 12 ААБ №571137 позивачу повторно встановлено третю групу інвалідності.

Згідно довідки Медико-соціальної експертної комісії від 22 березня 2022 року серія 12 ААА №105619 позивачу повторно безтерміново встановлено ступінь втрати працездатності на рівні 60%.

Згідно довідки Медико-соціальної експертної комісії від 22 березня 2022 року серія 12 ААВ №197126 позивачу повторно безтерміново встановлено третю групу інвалідності.

Згідно з випискою №651/149 позивача він скаржиться на біль в шийному і п/кр від хребта, з іррадіацією в праву ногу, біль і обмеження руху в ліктьових, плечових і колінних суглобах, болі і оніміння рук, мерзлякуватість кистей, побіління пальців рук на холоді, загальну слабкість, задишку при незначному фізичному навантаженні, кашель зі слизовим харкотинням, важкість у грудях, головний біль, запаморочення, зниження слуху.

У зв`язку з вказаним хронічним професійним захворюванням порушено нормальні життєві зв`язки позивача, він позбавлений можливості реалізовувати свої звички та бажання. Тривалий процес лікування позбавляє можливості позивача вести повноцінний спосіб життя. З моменту отримання хронічного професійного захворювання, він постійно відчуває фізичні страждання та біль, обгрунтовані важкістю самопочуття та особливостями лікування. Окрім того, внаслідок отриманих хронічних професійних захворювань, що супроводжується значною втратою працездатності у відносно молодому віці, систематичною необхідністю отримання медичної допомоги, він постійно відчуває психологічний дискомфорт, порушення душевної рівноваги, вираженої у почуттях розпачу, тривоги, дратівливості, у почуттях страху, поганому сні на фоні сильних больових відчуттів. Все це постійно і негативно позначалося і позначається сьогодні на душевному та фізичному станах. На даний час його самопочуття не поліпшується, негативні зміни у його житті є незворотними, усвідомлення чого завдає йому душевного болю та страждань. Перелічені негативні явища не можуть не викликати переживання, страждання, стрес, депресію. Отже, факт моральних страждань є очевидним і не потребує доказуванню іншими засобами доказування.

Позивач вважає, що за таких обставин зі сторони відповідача йому має бути відшкодована моральна шкода, яка завдана ушкодженням здоров`я, внаслідок неналежного виконання відповідачем вимог законодавства стосовно створення та підтримання безпечних умов праці, що спричинило виникнення у нього хронічного професійного захворювання.

Позивач вважає виваженим та справедливим розмір відшкодування йому моральної шкоди у розмірі 425000 грн, які він просить стягнути з відповідача.

Ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 04 серпня 2022 року було відкрито провадження по справі та призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням сторін.

Позивач про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін повідомлений належним чином, заперечень щодо розгляду справи без повідомлення сторін не подав.

Представнику відповідача ДП "Східний гірничо-збагачувальний комбінат" відповідно до вимог ЦПК України, було вручено копію позовної заяви та додатків до неї, копію ухвали суду про відкриття провадження у справі, про що свідчить підпис представника відповідача у розносній книзі, копія якої міститься в матеріалах справи. Надано строк для подачі заперечень щодо розгляду справи в порядку спрощеного провадження, відзиву на позовну заяву з наданням суду доказів в обґрунтування свого відзиву. Заперечень щодо розгляду справи у відсутність представника відповідача не надійшло.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Враховуючи, що справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

24 серпня 2022 року до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від ДП "Схід ГЗК" надійшов відзив на позовну заяву, в якому ДП "СхідГЗК" просить у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі. /а.с.29-44/

В обґрунтування своїх заперечень відповідач посилається на те, що дійсно, ОСОБА_1 в період з 23 лютого 2004 року по 11 жовтня 2018 року працював на Смолінській та Інгульській шахті ДП «СхідГЗК» за професіями: підземний гірник, підземний прохідник.

Наказом від 13.08.2021 року №423 о/с ОСОБА_1 було звільнено у зв`язку з виявленою невідповідністю виконуваній роботі внаслідок стану здоров`я, який перешкоджає продовженню даної роботи, п.2 ст. 40 КЗпП України.

ДП «СхідГЗК» заперечує проти доводів позивача, що саме відповідачем позивачу завдано моральну шкоду та вважає що позивачем не доведено вину відповідача у заподіянні шкоди позивачу, наявність протиправних дій відповідача, причинного зв`язку між шкодою і протиправними діями відповідача. ДП «СхідГЗК» вважає, що встановлення причинного зв`язку виникнення професійного захворювання з умовами праці ще не є підставою наявності протиправних дій відповідача.

ДП «СхідГЗК» створено відповідно до постанови Ради Міністрів СРСР від 24.07.1951 р. № 2659-1287 «Про розвиток видобування фосфорних руд на Першотравневому та Жовторічанському родовищах у Кривому Розі та про організацію на базі цих родовищ Комбінату № 9 Другого головного управління при Раді Міністрів СРСР» та наказу Другого головного управління при Раді Міністрів СРСР від 01.08.1951 р. № 3 «Про створення комбінату № 9» і підпорядковане Міністерству енергетики та вугільної промисловості України (Уповноважений орган).

Інгульська шахта є відокремленим структурним підрозділом ДП «СхідГЗК» та підпорядковується генеральному директору підприємства і діє відповідно до Статуту підприємства. Згідно КВЕД 07.21 основним видом діяльності Інгульської шахти є добування уранових і торієвих руд.

Наявність на робочому місці позивача шкідливих та небезпечних факторів зумовлене специфікою діяльності підприємства та можуть бути лише мінімізовані, у тому числі, шляхом запровадження модернізованої технології виробництва. Роботодавець має право встановлювати більш жорсткі вимоги до безпеки та захисту здоров`я працівників, якщо це не суперечить чинному законодавству. Однак, це не означає, що діючі технологічні процеси не відповідають діючим технологічним нормам.

Підприємство здійснює видобуток уранової руди на підставі спеціальних дозволів. Якщо технологічний процес не буде відповідати технологічним вимогам, то діяльність підприємства буде зупинена.

Наявність на робочому місці шкідливих виробничих факторів, які відповідач лише може мінімізувати, є причиною виникнення профзахворювання у позивача.

Порядок і обсяг заходів, спрямованих на створення безпечних і нешкідливих умов праці визначено у Вимогах щодо безпеки та захисту здоров`я працівників видобувних підприємств з підземним і відкритим способами видобування, затверджених наказом Міністерства соціальної політики України 02.07.2018 року №943 та зареєстрованих в МЮУ 27.07.2018 року за №872/32324, які діяли на момент трудових відносин позивача з відповідачем.

Також, ДП «СхідГЗК» відповідно до вимог розділу 7 «Охорона праці» Колективного договору на 2018-2019 роки (діючий на час трудових правовідносин позивача з відповідачем), організував безпечні умови праці, належний стан санітарно-гігієнічних умов на робочих місцях згідно з вимогами Закону України «Про охорону праці», Кодексу законів про працю України, Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», а також актів законодавства СРСР, що не суперечили Конституції, законам України, відповідно до Постанови ВР України від 14.09.1991 р.

ДП «СхідГЗК» в повному обсязі виконувало обов`язки, визначені Вимогами щодо безпеки та захисту здоров`я працівників видобувних підприємств з підземним і відкритим способами видобування, Колективного договору на 2019 рік, що в свою чергу і є належним виконанням вимог ст.43 Конституції України та ст.ст.153,158 КЗпП України.

Відповідно до вимог чинного законодавства та на забезпечення права працівника на здорові й безпечні умови праці при наявності на його робочому місці несприятливих факторів виробничого середовища відповідачем компенсувалося наданням щорічної додаткової оплачуваної відпустки, було встановлено підвищений рівень оплати праці за роботу у важких та шкідливих умовах, скороченою тривалістю робочого часу, забезпеченням засобами індивідуального захисту, спецодягом, забезпеченням безплатним лікувально-профілактичним харчуванням, а з боку державних гарантій призначенням пенсії за віком на пільгових умовах.

Позивачем не надано жодних доказів порушення відповідачем Вимог щодо безпеки та захисту здоров`я працівників видобувних підприємств з підземним і відкритим способами видобування.

Таким чином, під час працевлаштування позивач усвідомлював, що під час роботи у шахті буде піддаватися впливу шкідливих факторів, а за час роботи позивача у шкідливих умовах відповідач виконав законодавчі вимоги з мінімізації наявних на робочому місці шкідливих факторів, які іншими засобами неможливо уникнути.

Позивач працював в умовах впливу шкідливих факторів 14 років, внаслідок чого набув професійне захворювання. Однак, за весь період роботи на шахті позивач жодного разу не заявляв про порушення зі сторони відповідача умов його праці. А тому, факт вини відповідача в порушенні законних прав позивача, визначених ст.43 Конституції України, ст.153, ст.158 КЗпП України, є недоведеним. Таким чином, відсутня умова, за наявності якої наступає відповідальність відповідача.

ДП «СхідГЗК» також звертає увагу суду на те, що у отриманні професійного захворювання не можна виключити і вину самого позивача, адже як вбачається з виписки та медичної карти амбулаторного, стаціонарного хворого ДЗ «Спеціалізована частина №19» перші ознаки погіршення самопочуття у ОСОБА_1 , згідно наданій мед документації зафіксовано у 2008 році.

Позивач, працюючи на підприємстві відповідача, щорічно проходив медичний огляд згідно наказу МОЗ від 21.05.2007 р. №246 Про затвердження порядку проведення медичних оглядів працівників певних категорій, і за висновком комісії був придатним працювати за професією «підземний прохідник».

За таких обставин у відповідача були відсутні підстави розірвання трудового договору з позивачем, а позивач, усвідомлюючи вплив шкідливих факторів на його організм та погіршення стану здоров`я за власною ініціативою продовжував працювати. А тому, ДП «СхідГЗК» вважає, що власні дії позивача стали наслідком погіршення стану його здоров`я, що призвели до втрати професійної працездатності та інвалідності.

Також, ДП «СхідГЗК» звертає увагу суду, що позивачу після визначення йому ступеню втрати професійної працездатності у розмірі 60 % та встановлення третьої групи інвалідності з 18.03.2019 року, була розроблена Індивідуальна програма реабілітації інваліда. Однак, позивач не надав суду документи, які б підтверджували виконання позивачем Індивідуальної програми реабілітації інваліда.

ДП «СхідГЗК» заперечує та вважає, що заявлена позивачем сума моральної шкоди не відповідає принципу розумності, виваженості та справедливості.

Позивач просить стягнути з ДП «СхідГЗК» на його користь 425000 грн. у рахунок відшкодування моральної шкоди, без утримання податку з доходів фізичних осіб та інших обов`язкових платежів.

В обгрунтування розміру моральної шкоди посилається на роз`яснення Пленуму Верховного Суду України, наведені в абзаці 2 п. 9 Постанови від 31 березня 1995 року N 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», зазначаючи про наявність випадків коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні з мінімальним розміром заробітної плати чи неоподаткованим мінімумом доходів громадян.

Однак, позивач не обґрунтовує законність такого посилання і не наводить норму, яка б визначала розмір моральної шкоди, заподіяної профзахворюванням, виходячи з кратного співвідношення з мінімальним розміром заробітної плати.

На думку відповідача, позивач, стверджуючи про заподіяння йому моральної шкоди, не наводить жодних доказів, якими підтверджується факт заподіяння йому моральних страждань. Розмір моральної шкоди є таким, що розрахований без урахування вимог розумності та справедливості та без законодавчо обґрунтованих підстав.

Позивачем в якості факту спричинення моральних страждань помилково прийнятий акт розслідування хронічного професійного захворювання від 07.03.2019 та висновок МСЕК від 19.03.2019 року про встановлення йому ступеня втрати професійної працездатності в розмірі 60% по профзахворюванню. Однак, висновок МСЕК про відсоток втрати професійної працездатності не є підтвердженням факту спричинення моральної шкоди. Висновком медичних органів як підставою для відшкодування моральної шкоди може бути висновок лікаря-психіатра лікувально-профілактичної установи, або медично-консультаційної або медично-соціально експертної комісії про стрес, що зазнав потерпілий в результаті трудового каліцтва чи професійного захворювання, або їх наслідків, про депресію чи інші негативні стани постраждалого.

Відповідач вважає, що в матеріалах цивільної справи відсутні розрахункові документи (касові чеки, квитанції) чи інші документи, які б свідчили про витрати пов`язані з відновленням психологічного стану, стану здоров`я, який був до виникнення ситуації. Зазначені документи є єдиними належними і допустимими доказами, які можуть свідчити про понесення позивачем витрат на лікування та придбання ліків, оскільки розрахунковий документ свідчить про укладання договору роздрібної купівлі-продажу товару, яким є лікарські засоби.

Ті обставини, що позивач перебував під наглядом лікарів, про що він зазначив у позовній заяві, підтверджують, що позивач знав про погіршення стану свого здоров`я, однак при цьому продовжував працювати в умовах впливу шкідливих факторів до дня звільнення, тобто навмисно сприяв розвиненню свого професійного захворювання та збільшенню шкоди для свого здоров`я, у зв`язку з чим допустив порушення ст. 14 Закону України «Про охорону праці».

Працівник несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог.

На підставі вищевикладеного ДП «СхідГЗК» вважає, що позивачем не доведена неправомірність поведінки відповідача, внаслідок якої могла бути спричинена моральна шкода (не доведено склад правопорушення в діях відповідача), наявність вини відповідача у виникненні профзахворювання, а також не наведено законодавчо обгрунтованого, правомірного розрахунку суми шкоди, яку він зазначає у позові.

Таким чином, ДП «Схід ГЗК» вважає, що вимога позивача щодо стягнення з відповідача 425000,00 грн. враховуючи обставини отримання професійного захворювання та ступінь втрати працездатності (60%) є намаганням безпідставно збагатитися, не відповідає вимогам розумності і справедливості та практиці, що склалася в судах.

Також відповідач звертає увагу суду на те, що у зв`язку з фінансово-економічною кризою, нестабільним державним (бюджетним) фінансуванням та затримками у взаєморозрахунках, а також введеним станом в Україні відповідач знаходиться у складному фінансовому становищі, що значно ускладнює виконання рішень суду і не має можливості співпрацювати з іншими підприємствами та вчасно проводити з ними розрахунками.

Станом на 31.03.2022 р. на ДП „СхідГЗК рахується кредиторська заборгованість за товари, роботи, послуги 856304000 грн.

Окрім того, відповідач вказує на те, що Наказом №778/к від 01.03.2022 року працівників всіх підрозділів виведено у вимушений тимчасовий простій, викликаний невідворотною силою.

В той же час, незважаючи на всі складнощі, завдяки значним зусиллям, підприємство поступово намагається відновити роботу, однак підприємство не має можливості сплачувати моральну шкоду у розмірі, що заявив позивач.

Відповідач вважає, що у випадку стягнення заявленої суми моральної шкоди у розмірі 425000 грн це призведе до арешту його рахунків та майна, що у свою чергу заблокує його господарську діяльність та унеможливить повне виконання ним боргових зобов`язань перед кредиторами.

ДП «СхідГЗК» вважає, що позивачем не надано жодного доказу того, що йому завдано моральну шкоду діями ДП «СхідГЗК», а тому вимога про стягнення 425000 грн як компенсації моральної шкоди, на думку відповідача, є безпідставною та такою, що не відповідає вимогам розумності та справедливості.

Суд повно, всебічно та об`єктивно дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до трудової книжки серії НОМЕР_1 , виданої на ім`я позивача ОСОБА_1 , останній дійсно працював на ДП «СхідГЗК»: з 11.05.2001 року на шахті «Смолінська» Державного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» на посаді підземного гірника з повним робочим днем у підземних умовах 4 розряду. Починаючи з 20.06.2006 року позивача переведено на тому ж підприємстві на посаду прохідника підземної ділянки шахти з повним робочим днем у підземних умовах по шостому розряду. 01.10.2008 року позивача прийнятий по переводу на Інгульську шахту ДП «СхідГЗК» на посаду підземного прохідника з повним робочим днем на підземних роботах по шостому розряду. 03.11.2008 року переведений підземним прохідником на період роботи на навантажувально-доставній машині та буровій каретці по восьмому розряду, з повним робочим днем у підземних умовах. 11.10.2018 року позивача звільнено з роботи у зв`язку з виявленою невідповідністю працівника виконуваній роботі внаслідок стану здоров`я, що перешкоджає продовженню даної роботи, п.2 ст.40 КЗпП України. /а.с.8-9/

Актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 07 березня 2019 року було встановлено, що професійне захворювання ОСОБА_1 виникло за таких обставин: робота в шкідливих та небезпечних умовах праці на Інгульській та Смолінській шахтах ДП «СхідГЗК». /а.с.10-12/

Згідно з п.14 акту Форми П-4 ОСОБА_1 встановлений діагноз: 1. Вібраційна хвороба другої стадії від комбінованої дії загальної та локальної вібрації з церебрально-периферичним ангіодистонічним синдромом, у поєднанні з полірадикулонейропатією (L4, L 5, S1, C6, C7), з вираженими порушеннями біомеханіки хребта, стійким больовим та м`язово-тонічним синдромами, двобічним плечолопатковим періартрозом (ПФ другого ступеня), остеоартрозом у поєднанні з періартрозом ліктьових та колінних суглобів (ПФ другого ступеня), остеоартрозом дрібних суглобів кистей. 2. Хронічне обструктивне захворювання легень першої стадії (пиловий бронхіт першої стадії, емфізема легенів першої стадії), група А. Легенева недостатність першого ступеня. 3. Нейросенсорна приглухуватість першого ступеня (з легким зниженням слуху).

Відповідно до п.17 акту Форми П-4, причинами виникнення професійного захворювання позивача є: запиленість повітря робочої зони (концентрація пилу), у тому числі вміст вільного двоокису кремнію: середній 5,1 мг/м3, максимальний 7,8 мг/м3 при нормі 2,0 мг/м3, підвищені та знижені температури, температура поверхні устаткування, матеріалів, повітря робочої зони +11,3 °С при нормі +17 +26 °С, рівень вологості та рухомості повітря вологість 88% при нормі 60-95%, рухомість <0,45 м/с при нормі 0,3-2,0 м/с, рівень шуму 110 дБА при нормі 80 дБА, рівень вібрації загальна категорія 2 - 110 дБ при нормі 101 дБ, загальна технологічна кат.3а - 103 дБ при нормі 92 дБ, локальна 117 дБ при нормі 12 дБ, рівень фізичного перевантаження, а саме: час перебування в незручній та вимушеній робочій позі 46,8% - 34,7% при нормі до 25%; кількість вимушених нахилів корпусу (вимушені більше 30) 202-260 відносяться до ІІІ класу 1 ступеню важкості трудового процесу. За показниками напруженості трудового процесу та нерегулярна змінність роботи з роботою в нічну зміну відносяться до ІІІ класу 2 ступеню напруженості трудового процесу.

Відповідно до довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги серії 12 ААА №012010 від 19.03.2019 року ОСОБА_1 було встановлено третю групу інвалідності. Визначено ступінь страти професійної працездатності 60%. Зазначено про потребу в медикаментозному лікуванні, лікуванні в лтз, санлікуванні за терміном. /а.с.13/

Згідно довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААБ №173485 від 19.03.2019 року ОСОБА_1 було встановлено третю групу інвалідності у зв`язку з професійним захворюванням. Інвалідність встановлена на строк до березня 2020 року. Протипоказана робота в умовах виробничого пилу, шуму, вібрації, підземно. /а.с.13/

Згідно довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААБ №571137 від 17.03.2020 року ОСОБА_1 було повторно встановлено третю групу інвалідності у зв`язку з професійним захворюванням. Інвалідність встановлена на строк до березня 2022 року. Протипоказана робота в умовах виробничого пилу, шуму, вібрації. /а.с.14/

Відповідно до довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги серії 12 ААА №085562 від 17.03.2020 року ОСОБА_1 було повторно встановлено третю групу інвалідності. Визначено ступінь страти професійної працездатності 60%. Зазначено про потребу в амбулаторному лікуванні, стаціонарному лікуванні, санлікуванні 1 раз на 3 роки. /а.с.14/

Згідно довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААВ №197126 від 22.03.2022 року ОСОБА_1 було повторно встановлено третю групу інвалідності у зв`язку з професійним захворюванням. Інвалідність встановлена безтерміново. Протипоказана робота в умовах виробничого шуму, вібрації. /а.с.15/

Відповідно до довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги серії 12 ААА №105619 від 22.03.2022 року ОСОБА_1 було повторно встановлено третю групу інвалідності. Визначено ступінь страти професійної працездатності 60% безтерміново. Зазначено про потребу в амбулаторному лікуванні, стаціонарному лікуванні, санлікуванні 1 раз на 3 роки. /а.с.15/

Відповідно до виписки №651/149 із медичної картки стаціонарного хворого позивач ОСОБА_1 скаржиться на біль в шийному і п/кр від хребта, з іррадіацією в праву ногу, біль і обмеження руху в ліктьових, плечових і колінних суглобах, болі і оніміння рук, мерзлякуватість кистей, побіління пальців рук на холоді, загальну слабкість, задишку при помірному фізичному навантаженні, кашель зі слизовим харкотинням, важкість у грудях, головний біль, запаморочення, зниження слуху. /а.с.16-17/

У зв`язку з вказаним хронічним професійним захворюванням порушено нормальні життєві зв`язки позивача, він позбавлений можливості реалізовувати свої звички та бажання. Тривалий процес лікування позбавляє можливості позивача вести повноцінний спосіб життя. З моменту отримання хронічного професійного захворювання, він постійно відчуває фізичні страждання та біль, обгрунтовані важкістю самопочуття та особливостями лікування. Окрім того, внаслідок отриманих хронічних професійних захворювань, що супроводжується значною втратою працездатності у відносно молодому віці, систематичною необхідністю отримання медичної допомоги, він постійно відчуває психологічний дискомфорт, порушення душевної рівноваги, вираженої у почуттях розпачу, тривоги, дратівливості, у почуттях страху, поганому сні на фоні сильних больових відчуттів. Все це постійно і негативно позначалося і позначається сьогодні на душевному та фізичному станах. На даний час його самопочуття не поліпшується, негативні зміни у його житті є незворотними, усвідомлення чого завдає йому душевного болю та страждань. Перелічені негативні явища не можуть не викликати переживання, страждання, стрес, депресію. Отже, факт моральних страждань є очевидним і не потребує доказуванню іншими засобами доказування.

Позивач вважає, що за таких обставин зі сторони відповідача йому має бути відшкодована моральна шкода, яка завдана ушкодженням здоров`я, внаслідок неналежного виконання відповідачем вимог законодавства стосовно створення та підтримання безпечних умов праці, що спричинило виникнення у нього професійного захворювання.

Суд під час розгляду цивільної справи керується та застосовує наступні положення Законів.

Преамбула до Загальної Декларації прав людини закріплює положення про те, що визнання гідності, властивої всім членам людської сім`ї, і рівних та невід`ємних їх прав є основою свободи, справедливості та загального миру. Преамбула до Міжнародного пакту про економічні, соціальні та культурні права проголошує, що всі права людини «випливають із властивої людській особі гідності».

Статтею 3 Конституції України зазначено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Статтею 16 Конвенції Міжнародної організації праці від 22 червня 1981 року № 155 передбачено, що від роботодавців повинно вимагатися настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, забезпечення безпечності робочих місць, механізмів, обладнання та процесів, які перебувають під їхнім контролем, і відсутності загрози здоров`ю з їхнього боку. Від роботодавців повинно вимагатися настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, забезпечення відсутності загрози здоров`ю з боку хімічних, фізичних та біологічних речовин й агентів, які перебувають під їхнім контролем, тоді, коли вжито відповідних захисних заходів. Від роботодавців повинно вимагатися надавати у випадках, коли це є необхідним, відповідні захисні одяг і засоби для недопущення настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, загрози виникнення нещасних випадків або шкідливих наслідків для здоров`я.

Згідно зі ст.4 Закону України «Про охорону праці» державна політика в галузі охорони праці базується, зокрема на принципах пріоритету життя і здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці; соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які потерпіли від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань.

Згідно зі ст. 6 Закону України «Про охорону праці» умови праці на робочому місці, безпека технологічних процесів, машин, механізмів, устаткування та інших засобів виробництва, стан засобів колективного та індивідуального захисту, що використовуються працівником, а також санітарно-побутові умови повинні відповідати вимогам законодавства.

Відповідно до ст.13 Закону України «Про охорону праці» роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці.

Статтею 153 Кодексу законів про працю України встановлено, що забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Враховуючи зазначені положення, відповідач мав створити позивачу, як і іншим працівникам належні безпечні умови праці, за яких факт настання професійних захворювань, нещасних випадків, іншого пошкодження здоров`я чи настання смерті були б неможливими.

Відповідно до вимог статті 173 КЗпП України шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку.

Згідно статті 237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

Як слідує з аналізу норм ч. 2 ст.153, ст.173, ч.1 ст.237-1 КЗпП України, до юридичного складу, який є підставою правовідносин по відшкодуванню моральної шкоди, входять моральні страждання працівника або втрата нормальних життєвих зв`язків, або необхідність для працівника додаткових зусиль для організації свого життя. При цьому, вина власника не названа серед юридичних фактів, які входять до такого юридичного складу.

Відповідно до частини третьої статті 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

У пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (з відповідними змінами) роз`яснено, що суд має врахувати характер та обсяг заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, ступінь вини відповідача у кожному конкретному випадку, а також інші обставини, зокрема, характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках.

У пункті 13 Постанови роз`яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Крім того, згідно з рішенням Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року №2, моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні та фізичні страждання. У випадку каліцтва потерпілий втрачає працездатність і зазнає значно більшої моральної шкоди, ніж заподіяна працівникові, який не втратив професійної працездатності.

Відсутність причинного зв`язку між завданою позивачу шкодою і протиправною поведінкою відповідача, не може бути підставою для відмови у задоволенні позову про відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я на виробництві, оскільки до юридичного складу, який є підставою правовідносин по відшкодуванню моральної шкоди, входять моральні страждання працівника або втрата нормальних життєвих зв`язків, або необхідність для працівника додаткових зусиль для організації свого життя. При цьому, вина власника не названа серед юридичних фактів, які входять до такого юридичного складу.

Отже, закон не перешкоджає стягненню з власника моральної шкоди за відсутності його вини, якщо є юридичні факти, що складають підставу обов`язку власника відшкодувати моральну шкоду.

З огляду на положення ч.1 ст.1167 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до ч.2 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 08.10.2008 року № 20-рп, громадянам надано право на відшкодування моральної шкоди за рахунок власника, або уповноваженого ним органу (роботодавця).

За ст. 1168 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

Відповідно до ст. 1 Гірничого Закону України до особливо небезпечних підземних умов відносяться саме умови в шахтах, пов`язані з дією важкопрогнозованих проявів гірничо-геологічних і газодинамічних факторів, що створюють небезпеку для життя та здоров`я, їх працівників (виділення та вибухи газу та пилу, раптові викиди, гірничі удари, обвалення, самозаймання гірничих порід, затоплення гірничих виробок тощо).

Згідно з ст.38 Гірничого закону України до обов`язків гірничого підприємства відноситься відшкодування шкоди, завданої фізичній особі, безпека гірничих робіт, охорона праці та довкілля, додержання встановлених нормативів у сфері проведення гірничих робіт, правил безпеки, правил технічної експлуатації та єдиних правил безпеки при підривних роботах.

За таких обставин, з огляду на вище зазначені норми Законів, під час судового розгляду доведено, що позивачу спричинено моральну шкоду, у зв`язку з ушкодженням здоров`я, внаслідок неналежного виконання відповідачем вимог законодавства стосовно створення та підтримання безпечних умов праці, що спричинило виникнення у позивача професійного захворювання.

Право на компенсацію за моральну шкоду, виникає у особи з дня встановлення йому стійкої втрати працездатності вперше висновком медико-соціальної експертної комісії (дана правова позиція знайшла своє відображення в постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 11 травня 2016 року по справі № 6-3149цс15).

Таким чином, суд, при визначені розміру моральної шкоди оцінює глибину, характер та тривалість душевних страждань та нервових переживань, істотності недоотриманих благ, втрату 60% професійної працездатності, призначення позивачу третьої групи інвалідності, характер професійних захворювань, їх наслідки для здоров`я позивача та, керуючись принципом розумності, виваженості та справедливості, суд вважає необхідним визначити розмір компенсації в сумі 120 000 грн., що буде відповідати розміру заподіяної моральної шкоди.

Тому посилання позивача щодо спричинення йому моральної шкоди саме власником підприємства є обґрунтованими та заслуговують на увагу.

Надані позивачем докази повною мірою підтверджують, що ушкодження здоров`я ОСОБА_1 і отримання ним професійного захворювання та інвалідності відбулося при виконанні ним трудових обов`язків у шкідливих умовах, що у свою чергу призвело як до фізичних, так і до моральних страждань. Втрата працездатності призвела до обмеження його можливості вести активний спосіб життя, вільно спілкуватися, внаслідок чого останній змушений прикладати додаткові зусилля для організації свого життя.

Соціальний аспект поняття непрацездатності свідчить про нездатність, в даному випадку, позивача, матеріально забезпечити себе та членів своєї сім`ї на рівні, визначеному достатнім для проживання людини (прожиткового мінімуму) в державі, що також завдає моральних страждань позивачу.

Однак, суд вважає, що розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш, ніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її збагачення.

За вищевказаних обставин позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню, проте частково, в розмірі 120 000 грн. В задоволенні решти позовних вимог слід відмовити.

Разом з тим, згідно із законом України № 466-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві», стягнуті кошти в рахунок відшкодування моральної шкоди є доходом, який підлягає оподаткуванню на час виконання рішення суду.

Враховуючи викладене, у разі якщо виплата немайнової (моральної) шкоди за рішенням суду здійснюється податковим агентом на користь фізичної особи платника податків, то сума такої шкоди не включається до загального місячного (річного) оподаткованого доходу платника податку в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня звітного (податкового) року, або в розмірі, визначеному законом.

Отже, з 23 травня 2020 року звільняється від оподаткування податком на доходи фізичних осіб відшкодування моральної шкоди в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня звітного (податкового) року, або в розмірі, визначеному законом.

Оскільки сума стягнення з ДП «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» на користь ОСОБА_1 моральної шкоди складає 120 000 грн., що значно перевищує чотирикратний розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня звітного (податкового) року, як це передбачено законом, тому в даному випадку, підлягає стягненню моральна шкода, з урахуванням податків і зборів фізичних осіб.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Позивача звільнено від сплати судового збору на підставі Закону України «Про судовий збір». Тому судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Згідно ЗУ «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру сплачується судовий збір /фізичною особою/ в розмірі 1 відсотку ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Розмір задоволених позовних вимог становить 120000 грн. Таким чином, з відповідача слід стягнути 1200 грн. судового збору.

На підставі наведеного, керуючись ст.3 Конституції України, ст. ст. 23, 1167-1168 ЦК України, ст. ст. 153, 173, 237-1 КЗпП України, ст.ст. 4, 6, 13 ЗУ «Про охорону праці», ст.ст. 1, 38 Гірничого Закону України, ст.ст. 1, ст.ст. 4, 10, 12, 13,19, 23, 76, 141, 258, 259, 263-265, 268, 274, 275, 279 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Державного підприємства "Східний гірничо-збагачувальний комбінат" про відшкодування моральної шкоди у зв`язку з ушкодженням здоров`я внаслідок професійного захворювання задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат», , розташованого за адресою: Дніпропетровська область, м. Жовті Води, вул. Горького, буд. 2, на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , у відшкодування моральної шкоди, у зв`язку з ушкодженням здоров`я внаслідок професійного захворювання грошові кошти у розмірі 120000 (сто двадцять тисяч) гривень з урахуванням податків з доходів фізичних осіб.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути з Державного підприємства "Східний гірничо-збагачувальний комбінат", , розташованого за адресою: Дніпропетровська область, м.Жовті Води вул.Горького, буд. 2, на користь держави судовий збір в розмірі 1200 грн.00 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Державне підприємство «Східний гірничо-збагачувальний комбінат», , розташоване за адресою: Дніпропетровська область, м.Жовті Води вул.Горького, буд. 12.

Повний текст рішення складено 13 вересня 2022 року.

Суддя