Справа № 752/7287/22
Провадження №: 2/752/6412/22
РІШЕННЯ

іменем України

13.09.2022 року Голосіївський районний суд м. Києва

в складі головуючого судді Чередніченко Н.П.

участю секретаря Литвиненко Ю.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в приміщенні суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав, -

в с т а н о в и в:

в червні 2022 року позивач ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до відповідача ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав.

В обґрунтування позову зазначено, що позивач та відповідач перебували в зареєстрованому шлюбі, в період якого у них народилась донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Однак, шлюбне життя не склалось та рішенням суду від 20.08.2013 року шлюб між сторонами було розірвано. В 2015 році відповідач поїхала в невідомому напрямку, та дитина залишилась проживати разом із позивачем. Останній, виховує доньку самостійно, та дитина перебуває на повному утриманні позивача. Позивачем на даний час створені всі умови для проживання та виховання доньки. Відповідач жодним чином не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, не піклується про доньку, та свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками. Посилаючись на зазначене, позивач вимушений звернутись до суду із даним позовом та просить суд позбавити відповідача батьківських прав відносно дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 01.07.2022 року, у справ було відкрито провадження та призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 13.09.2022 року, у справі було закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Позивач в судове засідання подав клопотання про розгляд справи за його відсутності та просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, з підстав викладених в позові .

Відповідач в судове засідання не з`явилась. Судом про розгляд справи повідомлялась належним чином. З будь-якими клопотаннями до суду не зверталась. Відзив на позов до суду не подала.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився. Судом про розгляд справи повідомлявся належним чином. До суду надіслав лист, відповідно до якого просив розглянути справу без його участі, а також просив долучити до матеріалів справи висновок про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав відносно доньки.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Луганськ, що підтверджується копією паспорта, та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_3 народилась ОСОБА_3 , та її батьками зазначено ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

На даний час позивач та відповідач однієї сім`єю не проживають, відповідач виїхала в невідомому напрямку, та їх донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , фактично проживає разом із батьком, яким створені для дитини всі необхідні умови для проживання, навчання та її виховання.

Матір дитини, відповідач у справі, вихованням дитини не займається, матеріальної допомоги на утримання доньки не надає, не цікавиться її станом здоров`я, духовним та фізичним розвитком.

08.09.2022 року органом опіки та піклування Голосіївської районної у м. Києві державної адміністрації зроблено висновок № 100-6695, відповідно до якого Голосіївська районна у м. Києві державна адміністрація, а саме орган опіки та піклування, вважає за доцільне позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З мотивувальної часини зазначеного висновку вбачається, що дитина має емоційний зв`язок із батьком, стосунки із матір`ю емоційно холодні, будь-яка взаємодія відсутня. Дитина має прихильність до батька, та відчуженість до біологічної матері.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що всупереч вимог СК України відповідач вихованням та утриманням доньки не займається, вона не цікавиться місцем її перебування, станом здоров`я, духовним та фізичним розвитком, а відтак наявні підстави для позбавлення відповідача батьківських прав відносно дитини.

Перевіряючи обґрунтованість позовних вимог, суд приймає до уваги те, що відповідно до ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Декларація прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи.

Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки мають право і зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

У відповідності до ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоровя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Відповідно до ст. 164 Сімейного кодексу України, батьки або один з них можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо буде встановлено, що вони, зокрема, ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей.

Пунктом 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Судом встановлено, що донька сторін проживає разом із батьком - позивачем у справі. Дитина знаходиться на повному утриманні позивача, та відповідач вже тривалий час участі в утримання та вихованні дитини не приймає.

Судом в ході розгляду справи достовірно встановлено, що відповідач належним чином не виконує обов`язків щодо піклування про здоров`я, психологічний та фізичний розвиток доньки, та достатніх доказів, які б спростовували доводи позивача з боку відповідача суду надано не було, а тому посилання позивача та третьої особи на ці обставини є слушними.

На переконання суду, встановлені судом обставини є підставою для висновку, що відповідач має бути позбавлена батьківських прав відносно доньки, оскільки, матір не виявляє батьківського піклування, та фактично ухиляється від своїх обов`язків з їх виконання.

Суд відмічає, що інші наведені позивачем доводи в обґрунтування позовних вимог підтверджують наведені висновки суду.

Як зазначає Європейський суд з прав людини в своїй усталеній практиці, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що обґрунтування позовних вимог знайшли своє об`єктивне підтвердження в ході розгляду справи, та стороною відповідача достатніми доказами не спростовано, з метою дотримання якнайкращих прав дитини, суд прийшов до висновку, що наявні підстави для позбавлення відповідача батьківських прав відносно дитини, в зв`язку з чим позовні вимоги є обґрунтованими, законними, та такими, що підлягають задоволенню.

За правилами ст. 141 ЦПК України, судовий збір за позовну вимогу про позбавлення батьківських прав в сумі 992,40 грн., слід стягнути із відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного, та керуючись ст.ст. 3, 4, 10, 11, 12, 13, 76-83, 141, 263-265, 367 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав, - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , - батьківських прав відносно доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути із ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , останнє відоме зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ), - на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , громадянина України, РНОКПП НОМЕР_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ) судовий збір в сумі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) грн. 40 коп.

Рішення суду в частині стягнення аліментів допустити до негайного виконання в межах суми платежів за один місяць.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду через Голосіївський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Головуючий Н.П. Чередніченко