Справа № 457/1336/20 Головуючий у 1 інстанції: Марчук В.І.
Провадження № 22-ц/811/3676/21 Доповідач в 2-й інстанції: Крайник Н. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2022 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ в складі:

головуючої: Н.П. Крайник

суддів: О.М. Ванівського, О.Я. Мельничук

при секретарі: Х.Б. Назар

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Трускавецького міського суду Львівської області від 13 вересня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Трускавецької міської ради про відшкодування моральної шкоди, -

в с т а н о в и в:

05.11.2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Виконавчого комітету Трускавецької міської ради про відшкодування моральної шкоди.

Позовні вимоги обгрунтовувала тим, що 28.04.2020 року вона звернулася до відповідача з запитом про надання публічної інформації про наявність на території м. Трускавець вільних земельних ділянок, що можуть бути використані під забудову жилого будинку, господарських будівель і споруд з місцями (орієнтирами) розташування. Відповідач не надав відповідь на зазначений запит на отримання інформації. Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 07 вересня 2020 року у справі № 380/3954/2020 визнано протиправною бездіяльність Виконавчого комітету Трускавецької міської ради Львівської області щодо ненадання ОСОБА_1 відповіді на запит, а також зобов`язано виконавчий комітет Трускавецької міської ради розглянути та надати відповідь на запит ОСОБА_1 . Протиправними діями Виконавчого комітету Трускавецької міської ради Львівської області їй було завдано моральну шкоду, яка полягає у стражданнях та приниженні, яких вона зазнала внаслідок протиправних дій відповідача. Порушення її прав з боку суб`єкта владних повноважень викликало у неї негативні емоції, що спричинило погане самопочуття та пригнічений настрій. Завдана моральна шкода полягає у душевних стражданнях та приниженні честі та гідності, їй довелося присвятити багато свого часу, творчої енергії та сил на захист порушеного права, оскільки їй притаманні особливо розвинуте емоційне сприйняття дійсності та почуття справедливості, а тому нехтування відповідачем вимогами чинного законодавств України під час здійснення розгляду її запиту порушило її законні права та сприймалося нею як прояв образи зі сторони відповідача, що призвело до сильного психологічного дискомфорту, погіршення самочуття, емоційного хвилювання. Внаслідок протиправних дій відповідача було порушено стан душевної рівноваги, для відновлення якого їй доводилося докладати додаткових вольових та психологічних зусиль. Внаслідок неправомірних дій відповідача були порушені її нормальні життєві зв`язки з партнерами, друзями, сім`єю та родичами. Розрахунок моральної шкоди позивачка здійснила наступним чином: кожен місяць порушеного права на соціальний захист вона оцінила у розмірі мінімальної заробітної плати. Відповідач повинен був надати інформацію у квітні 2020 року. Станом на серпень 2020 року минуло 5 місяців. Відповідач не забезпечив їй доступ до публічної інформації. Таким чином, з квітня 2020 року по серпень 2020 року минуло 5 місяців, а тому розмір моральної шкоди, який підлягає стягненню з відповідача становить 23615 грн (5 місяців * 4723 грн). Просила позов задоволити.

Оскаржуваним рішенням у задоволенні позову ОСОБА_1 до виконавчого комітету Трускавецької міської ради про відшкодування моральної шкоди - відмовлено.

Рішення суду оскаржила ОСОБА_1 .

Вважає оскаржуване рішення суду незаконним, необґрунтованим, таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права та з невідповідністю висновків суду обставинам справи.

Зазначає, що, вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції не врахував, що протиправними діями виконавчого комітету Трускавецької міської ради, їй була завдана моральна шкода, яка полягає у стражданні та приниженні, яких вона зазнала внаслідок протиправних дій відповідача. Порушення її прав з боку суб`єкта владних повноважень викликало у неї негативні емоції, що спричинило погане самопочуття та пригнічений настрій. Завдана моральна шкода полягає у душевних стражданнях та приниженні честі та гідності, їй довелося присвятити багато свого часу, творчої енергії та сил на захист порушеного права. Зазначає, що їй притаманні особливо розвинуте емоційне сприйняття дійсності та почуття справедливості, а тому нехтування відповідачем під час здійснення розгляду її запиту законних прав сприймалося нею як прояв образи з боку відповідача, що призвело до сильного психологічного дискомфорту, погіршення самочуття, емоційного хвилювання. Внаслідок неправомірних дій відповідача, було порушено її нормальні життєві зв`язки з партнерами, друзями, яким вона змушена додатково пояснювати чому стала менш привітною. Також зазначає, що вона є інвалідом війни II групи та мала законні очікування на отримання інформації для першочергового оформлення земельної ділянки. Вважає, що, постановляючи оскаржуване рішення, судом не було враховано практику Європейського суду з прав людини. Зокрема, згідно п.37 рішення у справі «Недайборщ проти Російської Федерації» заявнику не може бути пред`явлено вимогу про надання будь-якого підтвердження моральної шкоди, яку він поніс, що означає, що при наявності встановленого факту порушення прав заявника моральна шкода наявна та констатується судом. Крім того, суд першої інстанції не врахував аналогічну практику судів при вирішенні спорів у схожих правовідносинах. Суд не взяв до уваги сукупність характеру правопорушення, глибину фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей позивача, позбавлення її можливості реалізації права на отримання земельної ділянки та ступінь вини відповідача.

Просить рішення суду скасувати та постановити нове рішення, яким позов задовольнити.

Сторони в судове засідання не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, ОСОБА_1 та представник Виконавчого комітету Трускавецької міської ради подали до суду клопотання про розгляд справи без їхньої участі, тому суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутності сторін по наявних матеріалах справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних мотивів.

Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно положень ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до положень статей ст.ст. 76,77,78 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 4, 5 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно ст. 89 ЦПК України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Статтею 56 Конституції України гарантовано право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної чи моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Згідно ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Згідно роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, наданих у п.3, 9 Постанови №4 від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду у справі № 464/3789/17 від 10.04.2019 та Великої Палати Верховного Суду у справі № 180/1560/16-а від 08.04.2020, порушення прав людини чи погане поводження із нею з боку суб`єктів владних повноважень завжди викликають негативні емоції. Проте, не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду. Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки та, у деяких випадках, стать, вік та стан здоров`я потерпілого.

У справах про відшкодування моральної шкоди, завданої органом державної влади або органом місцевого самоврядування, суд, оцінивши обставин справи, повинен встановити чи мали дії (рішення, бездіяльність) відповідача негативний вплив, чи досягли негативні емоції позивача рівня страждання або приниження, встановити причинно-наслідковий зв`язок та визначити співмірність розміру відшкодування спричиненим негативним наслідкам.

Наявність цих умов в межах розгляду цивільної справи має довести позивач, який звернувся з позовом про стягнення шкоди на підставі ст.ст. 1173,1174 ЦК України.

Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод принципу справедливості розгляду справи судом.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про інформацію» інформація це будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді.

Стаття 2 Закону України «Про інформацію» визначає, що основними принципами інформаційних відносин є: гарантованість права на інформацію; відкритість, доступність інформації, свобода обміну інформацією; достовірність і повнота інформації; свобода вираження поглядів і переконань; правомірність одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації; захищеність особи від втручання в її особисте та сімейне життя.

Згідно із ст. 31 Закону України «Про інформацію» у разі, якщо порушенням права на свободу інформації особі завдано матеріальної чи моральної шкоди, вона має право на її відшкодування за рішенням суду.

Відповідно до ст. 20 Закону України «Про доступ до публічної інформації» розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.

Статтею 22 Закону України «Про доступ до публічної інформації» встановлено, що розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту.

Частиною 2 статті 24 Закону України «Про доступ до публічної інформації» передбачено, що особи на думку яких їхні права та законні інтереси порушені розпорядниками інформації, мають право на відшкодування матеріальної та моральної шкоди в порядку, визначеному законом.

Встановлено, що 28.04.2020 ОСОБА_1 звернулася до ВК Трускавецької МР із запитом на отримання публічної інформації, в якому просила надати інформацію про наявність на території м. Трускавець вільних земельних ділянок, що можуть бути використані під забудову жилого будинку, господарських будівель і споруд з місцями (орієнтирами) розташування.

Зазначений запит було направлено на адресу відповідача поштовим відправленням - рекомендованим листом 28.04.2020 та отримано останнім 05.05.2020, що підтверджується штампом вхідної кореспонденції на запиті ОСОБА_1 про отримання публічної інформації від 28.04.2020 року (а.с. 94).

Вважаючи, що відповідач у встановленому законом порядку та строк не надав відповіді на запит, тобто допустив протиправну бездіяльність, ОСОБА_1 звернулася до адміністративного суду з позовом до Виконавчого комітету Трускавецької міської ради про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити дії.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 07 вересня 2021 року у адміністративній справі №380/3954/20 за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Трускавецької міської ради Львівської області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання до вчинення дій адміністративний позов задоволено частково, визнано протиправною бездіяльність Виконавчого комітету Трускавецької міської ради Львівської області щодо ненадання ОСОБА_1 відповіді на запит від 28 квітня 2020 року; зобов`язано Виконавчий комітет Трускавецької міської ради розглянути запит ОСОБА_2 про надання публічної інформації від 28 квітня 2021 року, оскільки відповідачем не надано доказів надіслання відповіді на запит ОСОБА_1 .

Судом встановлено, що на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 07 вересня 2020 року у справі № 380/3954/20, відповідачем повторно надіслано копію відповіді від 07 травня 2020 року на запит ОСОБА_1 . Зазначений лист було повернуто на адресу адресанта, оскільки позивач змінила адресу з м. Бахмут Донецької області на м. Черкаси.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що позивачкою не було надано суду належних, допустимих та достатніх доказів, які б підтверджували, що діями відповідача їй заподіяно моральну шкоду. Сам лише факт порушення прав позивача не може слугувати виключною підставою для стягнення моральної шкоди. Крім того, визнання судом протиправною бездіяльності відповідача стосується виключно меж застосування законодавства про надання публічної інформації, у той час як завдання моральної шкоди має бути обов`язково підтверджене належними та допустимими доказами. Крім того, визначаючи розмір моральної шкоди в сумі 23615 грн., ОСОБА_1 виходила з розміру мінімальної заробітної плати, що передбачено ст.13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», та не підлягає застосуванню у даних правовідносинах.

З таким висновком суду колегія суддів погоджується повністю, оскільки неналежне оформлення відповідачем відповіді на запит позивача у зв`язку з відсутністю належних доказів надсилання такого листа само по собі не є підставою для стягнення моральної шкоди, що відповідає правовій позиції, викладеній у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 квітня 2020 року у справі № 180/1560/16-а.

Доводи апеляційної скарги щодо неврахування судом першої інстанції рішень інших судів, якими стягнуто із органу місцевого самоврядування моральну шкоду, зокрема, рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 09 жовтня 2020 року у справі № 750/7355/20, Рівненського міського суду Рівненської області від 28 жовтня 2020 року у справі № 569/14945/20, Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 05 лютого 2021 року у справі № 623/4/21, Обухівського районного суду Київської області від 02 березня 2021 року у справі № 372/185/21, Рівненського міського суду Рівненської області від 02 березня 2021 року у справі № 569/16473/20, Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 30 березня 2021 року у справі № 149/30/21, Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 20 травня 2021 року у справі № 937/6976/20, Ленінського районного суду м. Кіровограда від 27 травня 2021 року у справі № 405/1823/21, Ічнянського районного суду Чернігівської області від 01 червня 2021 року у справі № 733/494/21, Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 16 червня 2021 року у справі № 577/2133/21, Ічнянського районного суду Чернігівської області від 09 серпня 2021 року у справі № 733/675/21, Кузнецовського міського суду Рівненської області від 13 серпня 2021 року у справі № 565/850/21, Ічнянського районного суду Чернігівської області від 13 серпня 2021 року у справі №733/726/21, Херсонського міського суду Херсонської області від 16.08.2021 року у справі № 766/3386/21, Полтавського апеляційного суду від 19.08.2021 року у справі № 554/10292/20, Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 13.09.2021 року у справі № 740/3386/21, не беруться колегією суддів до уваги, оскільки зазначені вище судові рішення при вирішенні даного спору не мають для суду преюдиційного значення.

Посилання в апеляційній скарзі на незастосування судом першої інстанції до спірних правовідносин законодавства у сфері захисту прав осіб з інвалідністю, колегією суддів також не беруться до уваги, оскільки підставою звернення ОСОБА_1 до суду є завдання останній моральної шкоди у зв`язку з ненаданням їй відповіді на поданий запит про надання публічної інформації, що не пов`язано з порушенням її права, як особи з інвалідністю (2 група).

Рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права. Наведені в апеляційній скарзі доводи правильних висновків суду не спростовують. Підстав для скасування рішення суду колегія суддів не вбачає.

Згідно ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Повний текст постанови складено - 05 вересня 2022 року.

Керуючись ч. 5 ст. 268, ст. 367, ст. 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 381, ст. 382, ст. 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Трускавецького міського суду Львівської області від 13 вересня 2021 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 05 вересня 2022 року.

Головуючий: Н.П. Крайник

Судді: О.М. Ванівський

О.Я. Мельничук