ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.03.2022 року м. Одеса

Єдиний унікальний номер справи №523/20026/20

Апеляційне провадження № 22-ц/813/4892/22

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Колеснікова Г.Я.(суддя-доповідач),

суддів - Вадовської Л.М., Сєвєрової Є.С.,

розглянувши у порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу адвоката Косінцева Костянтина Вікторовича в інтересах ОСОБА_1 на рішення Суворовського районного суду м.Одеси від 30 липня 2021 року, ухвалене під головуванням судді Далеко К. О.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог та відзиву на позов

У грудні 2020 року ОСОБА_2 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітньої дочки ОСОБА_3 , звернулася до суду із позовом до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_4 про відшкодування моральної та майнової шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Зазначала, що 03 серпня 2020 року сталася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю транспортних засобів ГАЗ 7011 р/н НОМЕР_1 , яким керував відповідач, та МАЗДА 323 р/н НОМЕР_2 , законним володільцем якого є вона.

Постановою Херсонського міського суду Херсонської області від 01 жовтня 2020 року винним у вказаному ДТП визнано ОСОБА_1 .

Вказувала, що матеріальні збитки, завдані пошкодженням її автомобіля склали 41 643,14 грн.; що цивільна-правова відповідальність відповідача була застрахована СК «Альфа-Гарант», яка встановила суму страхового відшкодування за страховим випадком в розмірі 23 849,14 грн., яке було їй сплачено у розмірі 21 849,14 грн. (за мінусом франшизи у розмірі 2 000 грн).

Окрім того, зазначила, що у результаті ДТП їй завдані тілесні ушкодження у вигляді забою обличчя, шиї та правого луче-зап`ясного суглобу, а її малолітній доньці ОСОБА_3 - у вигляді забою правої ключиці.

Посилаючись на зазначені обставини, просила стягнути на її користь:

- франшизу в сумі 2 000 грн.;

- різницю між дійсним розміром матеріальних збитків, завданих пошкодженням транспортного засобу та встановленою страховиком сумою страхового відшкодування за страховим випадком, яка становить 17 794 грн;

- вартість послуг за евакуацію автомобіля в розмірі 2 500 грн. та 30 грн. комісію банка;

- послуги зі зберігання автомобіля на спеціальному майданчику в розмірі 600 грн. та 30 грн. комісію банка.

Також просила стягнути з відповідача на свою користь моральну шкоду, завдану:

-пошкодженням автомобіля, законним володільцем якого вона є, у розмірі 10 000 грн.;

-ушкодженням здоров`я її малолітній дитині у розмірі 30 000 грн.

-ушкодженням здоров`я їй (позивачці) у розмірі 14 000 грн.;

-їй (позивачці), які вона зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою відповідача відносно своєї дочки у розмірі 30 000 грн.

Представник відповідача адвокат Лапко Е.М. позов не визнав за його безпідставністю та необґрунтованістю.

Зокрема, посилався на те, що ОСОБА_2 неналежний позивач, оскільки не є власником транспортного засобу. Одночасно, усупереч зазначеному доводу, представник ОСОБА_1 послався на те, що позивач має право вимагати відшкодування майнової шкоди виключно із страхової компанії. При цьому, будь-яких доводів про те, чому не підлягають задоволенню вимоги ОСОБА_2 щодо відшкодування моральної шкоди відзив не містить.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Суворовського районного суду м.Одеси від 30 липня 2021 року позовну заяву задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 моральну шкоду, завдану:

-пошкодження транспортного засобу автомобіля МАЗДА 323 р/н НОМЕР_2 у розмірі 5 000 грн.;

-ушкодженням здоров`я ОСОБА_2 у розмірі 10 000 грн.;

-ушкодженням здоров`я малолітньої ОСОБА_3 у розмірі 10 000 грн.;

- ОСОБА_2 ушкодженням здоров`я ОСОБА_3 у розмірі 3 000 грн.;

а також франшизу у розмірі 2 000 грн.

У задоволенні позову в іншій частині відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 363,53 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 841,48 грн.

Короткий зміст доводів апеляційної скарги та відзиву на скаргу

В апеляційній скарзі представник відповідача адвокат Косінцев К.В. просить рішення суду скасувати і постановити нове рішення про задоволення позову.

Неправильність рішення суду мотивовано порушенням судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Зміст апеляційної скарги містить загальні посилання на норми законодавства; п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди від 31 березня 1995 року, який роз`яснює, що розуміється під моральною шкодою; правовий висновок Великої Палати Верховного Суду у постанові від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц щодо покладення обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, дві справи Європейського суду з прав людини, в яких зазначено про обов`язок суду надавати основним доводам сторін тощо.

Разом із тим апеляційна скарга взагалі не містить посилання на те, в чому полягає незаконність і необґрунтованість рішення суду першої інстанції.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просить її залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, посилаючись на те, що доводи скарги не містять доказів, які б підтверджували допущення судом першої інстанції порушень, які можуть слугувати для скасування або зміни рішення суду. Позивачка також просила стягнути з відповідача судові витрати на правничу допомогу у розмірі 2 000 грн., пов`язані з подачею відзиву на скаргу.

Позиція апеляційного суду

Згідно з ч.13ст.7,ч.1ст.369 ЦПК України розгляд справи проведено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Частково задовольняючи вимоги ОСОБА_2 про стягнення з ОСОБА_1 матеріальної та моральної шкоди, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що сторони є належними позивачем та відповідачем, та правильно встановив загальний розмір матеріальної та моральної шкоди, яка завдана ОСОБА_2 , в тому числі ї розмір моральної шкоди завданої її доньці ОСОБА_3 .

Так, суд першої інстанції правильно встановлено та докладно наведено у рішенні суду факти, які підтверджують, що:

-винним у скоєнні ДТП є ОСОБА_1 ;

-законним володільцем транспортному засобу МАЗДА 323 р/н НОМЕР_2 є ОСОБА_2 , що підтвердив не лише власник автомобіля ОСОБА_4 , а і страховик (СК «Альфа-Гарант»), який виплатив страхове відшкодування за пошкоджений ОСОБА_1 автомобіль у розмірі 21 849,14 грн. (за мінусом франшизи у розмірі 2 000 грн.) саме ОСОБА_2 ;

-у результаті ДТП ОСОБА_2 завдані тілесні ушкодження у вигляді забою обличчя, шиї та правого луче-зап`ясного суглобу, а її малолітній доньці ОСОБА_3 - у вигляді забою правої ключиці.

Ураховуючи наведене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що з саме з відповідача, а не страховика, підлягає стягненню франшиза у розмірі 2 000 грн. та моральна шкода у розмірі 5 000 грн., завдана позивачці пошкодженням автомобіля, оскільки внаслідок цього змінився звичайний стан її життя та життя її сім`ї. Так, ОСОБА_2 вимушена була тривалий час витрачати додатковий час на пошук іншого автомобіля та інших засобів пересування.

Разом із тим, правильно встановивши, що загальний розмір відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП ушкодженням здоров`я особисто ОСОБА_2 та її малолітній доньці ОСОБА_3 становить у розмірі по 10 000 грн. кожній, суд першої інстанції не звернув увагу на те, що правом на звернення до страховика із заявою про відшкодування моральної шкоди ОСОБА_2 не скористалася.

Разом із тим, у Законі України від 01 липня 2004 року N1961-IV "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (далі - Закон N1961-IV) детально регламентовано дії як потерпілого, так і страховика.

Питання відшкодування моральної шкоди, заподіяної потерпілому, врегульовано ст.26-1 Закону N1961-IV, згідно з якою, зокрема, страховиком відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.

Ураховуючи те, що позивач до страховика із заявою про відшкодування моральної шкоди не зверталася; що 5 відсотків від страхової виплати (21 849,14 грн., яку отримала ОСОБА_2 ), становить 1092,46 грн., апеляційний суд вважає справедливим змінити рішення суду в частині стягнення з відповідача на користь позивачки та її доньки на відшкодування моральної шкоди з 10 000 грн. кожній на 8 908 грн. кожній (10 000 - 1092,46).

Розмір моральної шкоди, завданої ОСОБА_2 ушкодженням здоров`я її малолітньої дочки ОСОБА_3 у розмірі 3 000 грн., стягнутий на підставі п.2ч.2ст.23 ЦК України, є правильним, оскільки позивачка довела свої душевні страждання за можливі наслідки для здоров`я дитини від отриманих ушкоджень, переживання за дитину, яка перебувала у гіпсі протягом 10 діб.

Відповідно до ч.1ст.376 ЦПК України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Зважаючи на те, що у справі не вимагається збирання або додаткової перевірки чи оцінки доказів, обставини справи встановлені судом першої інстанції повно, але не прийнято до уваги положення ст.26-1 Закону N1961-IV, оскаржуване рішення підлягає зміні в частині стягнення грошових коштів на відшкодування моральної шкоди шляхом зменшення розміру стягнутої з відповідача ОСОБА_1 на користь позивачки ОСОБА_2 та її дочки моральної шкоди, завданої ушкодженням їх здоров`я з 10 000 грн. кожній на 8 908 грн. кожній; а також в частині стягнення судового збору.

В решті рішення суду першої інстанції, тобто в частині вирішення позовних вимог про стягнення франшизи у розмірі 2 000 грн.; про відшкодування моральної шкоди, завданої ОСОБА_2 пошкодженням її транспортного засобу у розмірі 5 000 грн. та ушкодженням здоров`я її дочки у розмірі 3 000 грн. залишити без змін.

Апеляційний суд також зазначає, що ОСОБА_1 та його представник не повідомили місцевому суду про те, що відповідач є інвалідом 2 групи, а тому суд першої інстанції помилково стягнув з ОСОБА_1 судовий збір.

Встановлено, що ОСОБА_2 , звертаючись до суду з позовом до ОСОБА_1 24 грудня 2020 року (через АТ КБ «ПриватБанк» Відділення ь41 Южного ГРУ,65069,м.Одеса,вул.Семена Палія,90/1) сплатила судовий збір за вимоги майнового та немайнового характеру (22 954 грн. та 84 000 грн. відповідно) по 840,80 грн., а всього у загальному розмірі 1681,60 грн.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно з п.9 ч.1ст.5 закону «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються інваліди I та II груп, законні представники дітей-інвалідів і недієздатних інвалідів I та II груп.

Порядок розподілу та відшкодування судових витрат регламентується ст.141 ЦПК України. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів (ч.6 цієї статті).

Зазначене стосується й випадку, коли рішення ухвалено на користь позивача, а відповідач звільнений від сплати судового збору.

Встановлено, що відповідно довідки до акту огляду МСЕК серії ХАР-07 №020800 від 04 лютого 2019 року ОСОБА_1 є інвалідом II групи безстроково.

Ураховуючи те, що позов ОСОБА_2 задоволено частково, що остаточно з ОСОБА_1 на її користь стягнуто 2 000 грн. майнової шкоди та 25 816 грн. моральної (немайнової) шкоди, позивачці підлягає компенсуванню за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів, 73,23 грн. за позовну вимогу про стягнення майнової шкоди та 258,38 грн. за позовну вимогу про стягнення моральної шкоди, а всього 331,61 грн.

Колегія суддів також зазначає, що позивачка просила стягнути з відповідача на її користь витрати на правничу допомогу адвоката за складання відзиву на апеляційну скаргу у розмірі 2 000 грн., що підтверджено договором про надання правової допомоги від 20 грудня 2021 року, актом прийому - передачі до вказаного договору від 23 грудня 2021 року та квитанцією про оплату з надання правової допомоги у розмірі 2 000 грн. від 23 грудня 2021 року.

Розмір вказаних витрат позивачки відповідачем не спростовано, а тому із вказаними витратами апеляційний суд погоджується.

Керуючись ст.ст.368,374,376,381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Косінцева Костянтина Вікторовича в інтересах ОСОБА_1 на рішення Суворовського районного суду м.Одеси від 30 липня 2021 року задовольнити частково.

Рішення Суворовського районного суду м.Одеси від 30 липня 2021 року змінити, виклавши його резолютивну частину в редакції цієї постанови.

Позовну заяву ОСОБА_2 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітньої дочки ОСОБА_3 , до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_4 , про відшкодування моральної та майнової шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 моральну шкоду, завдану:

-пошкодженням транспортного засобу автомобіля МАЗДА 323 р/н НОМЕР_2 у розмірі 5 000 грн.;

-ушкодженням здоров`я ОСОБА_2 у розмірі 8 908 грн,;

-ушкодженням здоров`я малолітньої ОСОБА_3 у розмірі 8 908 грн,;

- ОСОБА_2 , ушкодженням здоров`я ОСОБА_3 у розмірі 3 000 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суму франшизи у розмірі 2 000 грн.

У задоволенні інших позовних вимог про стягнення майнової шкоди відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на правову допомогу в суді першої інстанції у розмірі 841,48 грн.; в суді апеляційної інстанції - 2 000 грн., а всього у розмірі 2 841,48 грн.

Судовий збір у розмірі 331,61 грн., сплачений ОСОБА_2 за подачу позовної заяви до суду першої інстанції, компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України,

Постанова набирає законної сили негайно з моменту прийняття і оскарженню в касаційному порядку до Верховного Суду не підлягає, крім випадків, передбачених п.2ч.3ст.389 ЦПК України.

Головуючий:

Судді: