Справа № 154/114/21 Головуючий у 1 інстанції: Лутай А. М.
Провадження № 22-ц/802/849/22 Категорія: 70 Доповідач: Шевчук Л. Я.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 вересня 2022 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Шевчук Л. Я.,

суддів Данилюк В. А., Киці С. І.,

секретар с/з Савчук Т. Ф.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_2 на рішення Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 04 липня 2022 року,

В С Т А Н О В И В:

У січні 2021 року ОСОБА_1 звернулася в суд із зазначеними позовними вимогами, які обґрунтувала тим, що відповідач у цій справі є її батьком, який за рішенням суду виплачував аліменти на її утримання до досягнення нею повноліття. Зазначає, що вона несе витрати, пов`язані з навчанням, включаючи плату за навчання, оскільки навчається у Федеральній державній автономній освітній установівищої освіти «Національний дослідницький університет «Вища школа економіки», повна вартість освітніх послуг становить 759304 доларів США, ймовірний строк закінчення навчання 30 червня 2021 рік. Також вона навчається в Автономній некомерційній організації додаткової освіти «Російсько-японський навчальний центр» у Російській Федерації, вартість навчання в якій за один семестр становить 45000 рублів, що на момент звернення складало 17032,2 грн.

Позивачка також зазначала, що відповідач є працевлаштований, матеріальної допомоги в добровільному порядку не надає, аліменти за іншими виконавчими листами не сплачує. Вона не в змозі самостійно себе забезпечувати у зв`язку з тим, що їй необхідні додаткові кошти на оплату навчання, проїзд, проживання, одяг, харчування, підручники тощо.

Посилаючись на зазначені обставини, позивачка просила суд стягнути з ОСОБА_2 в її користь аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 32000 грн щомісячно з дня подання позовної заяви і до закінчення нею навчання.

Рішенням Володимир-Волинського районного суду Волинської області від 04 липня 2022 року у цій справі позов задоволено частково.

Ухвалено стягнути з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 РНОКПП НОМЕР_1 аліменти в користь повнолітньої дочки ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 РНОКПП НОМЕР_2 у розмірі 2000 грн щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви 11 січня 2021 року і до закінчення нею навчання, але не довше, ніж до досягнення нею 23-річного віку.

Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допущено до негайного виконання.

Стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в розмірі 908 грн.

Не погоджуючись із постановленим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Відзив на апеляційну скаргу не подавався.

Відповідно до частини 1 статті 369 ЦПК України апеляційний суд розглянув справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Як передбачено частинами 4, 5 статті 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Апеляційну скаргу відповідача слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін з таких підстав.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_1 , суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачка потребує матеріальної допомоги, а відповідач є працездатним і може надавати матеріальну допомогу дочці, яка продовжує навчання.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду, оскільки вони відповідають встановленим обставинам справи і зроблені з дотриманням вимог закону.

Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з частиною 1 статті 10, частиною 3 статті 12, частиною 1 статті 13 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За матеріалами справи судом установлено, що відповідач ОСОБА_2 є батьком позивачки ОСОБА_1 (а. с. 13).

Судом також встановлено, що 17 вересня 2019 року між Федеральною державною автономною освітньою установою вищої освіти «Національний дослідницький університет «Вища школа економіки» і ОСОБА_1 укладений договір про навчання № 971-2019-КД, форма навчання денна, освітня програма «Дизайн», повна вартість освітніх послуг становить 759304 доларів США, строк навчання становить 4 роки, починаючи з 17 вересня 2019 року (а. с. 15-18).

Згідно з довідками Федеральної державної автономної освітньої установи вищої освіти «Національний дослідницький університет «Вища школа економіки» від 23 січня 2018 року, 11 лютого 2020 року та 27 жовтня 2020 року позивачка ОСОБА_1 з 01 вересня 2017 року навчається на денній формі навчання цього учбового закладу. Орієнтовний термін закінчення навчання до 30 червня 2021 рік (а. с. 19-21).

Крім того, 15 серпня 2020 року між Автономною некомерційною організацією додаткової освіти «Російсько-японський навчальний центр» і ОСОБА_3 (замовник) був укладений договір про підготовку ОСОБА_1 (слухач) договір № 01/18/я/новий, предметом якого є підготовка ОСОБА_1 з японської мови, вартість навчання за один семестр складає 49000 рублів (а. с. 22).

Згідно зі статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до частини 1, 3 статті 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Згідно з статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Як передбачено частиною 1 статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

У пункті 20 своєї постанови № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» Пленум Верховного Суду України роз`яснив, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Аналіз статей 199, 200 СК України дає підстави для висновку, що законодавець пов`язує обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, коли батьки можуть надавати таку матеріальну допомогу.

СК України ґрунтується на принципі рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина.

Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.

За матеріалами справи судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 навчається на денній формі навчання, не працює, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги, оскільки на даний час не спроможна себе забезпечити. Відповідач ОСОБА_2 на теперішній час офіційно не працевлаштований, доходів і соціальних виплат як безробітна особа не отримує, будь-якого нерухомого майна у власності не має.

Суд першої інстанції правильно не взяв до уваги доводи позивачки про те, що відповідач працює за трудовим договором на території Республіка Польща, оскільки строк дозволу типу А № 06684/18 на працю іноземця на території Республіки Польща, на який позивачка посилається як на підтвердження працевлаштування відповідача та отримання ним заробітної плати, закінчився ще 10 червня 2020 року (а. с. 23, 24).

При ухваленні рішення суд першої інстанції врахував матеріальне становище повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, і платника аліментів, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, рівність обов`язку батьків щодо утримання дитини, яка продовжує навчання, а тому дійшов обгрунтованого висновку про стягнення з відповідача в користь позивачки аліменти на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, у розмірі 2000 грн.

Колегія суддів не бере до уваги доводи апеляційної скарги про те, що відповідач на даний час не працює, не отримує доходів і соціальних виплат як безробітна особа, оскільки при постановленні рішення дана обставина врахована, у зв`язку з чим ухвалено стягувати аліменти у твердій грошовій сумі.

В апеляційній скарзі відповідач посилаючись на норми статей 9, 95 ЦПК України зазначає, що надані позивачкою письмові докази є неналежними та недопустимими, оскільки зазначені документи не перекладені на українську мову.

Колегія суддів відхиляє такі доводи апеляційної скарги, оскільки норми на які посилається відповідач визначають українську мову як державну мову та встановлюють мову процесуальних документів, які мають складатися українською мовою (заяви, апеляційні, касаційні скарги, які подаються учасниками справи до суду). Проте вказані законодавчі вимоги не поширюються на ті документи, які подаються учасниками справи на підтвердження тих обставин, на які вони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з частиною 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частини 1, 6 статті 81 ЦПК України).

Всупереч вищевказаних правових норм відповідач не надав належних та допустимих доказів того, що він позбавлений можливості надавати допомогу на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не впливають на правильність рішення суду першої інстанції, яке постановлено з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстав для його скасування чи зміни колегія суддів не вбачає.

Керуючись статтями 367, 368, 369, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 04 липня 2022 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених у пункті 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий

Судді