Справа № 715/1176/22
Провадження № 2/715/293/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2022 року смт. Глибока

Глибоцький районний Чернівецької області у складі:

головуючого судді Цуркана В.В.

секретаря судового засідання Ткач О.М.

за участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

третьої особи ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Луковицького опорного закладу загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів Чагорської сільської ради Чернівецького району Чернівецької області ім. Дмитра Макогона, третя особа на стороні відповідача без самостійних вимог директор Луковицького ОЗЗСО І-ІІІ ступенів Чагорської сільської ради Чернівецького району Чернівецької області ім. ОСОБА_5 про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди, суд -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до суду з вищевказаним позовом та свої вимоги обґрунтовує тим, що відповідно до Наказу директора Луковицької ЗОШ-ІІІ ст. № 216-К від 30.08.2013 року її було прийнято на посаду медичної сестри вказаного начального закладу. За рішенням Чагорської сільської ради від 08.07.2021 року № 126-6/2021 Луковицьку ЗОШ -ІІІ ст. було перейменовано на Луковицький опорний заклад загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів Чагорської сільської ради Глибоцького району Чернівецької області імені Дмитра Макогона. 11 квітня 2022 року директором Луковицького ОЗЗСО І-ІІІ ст. було видано Наказ за № 6/к/т від 11.04.2022 року за яким її було звільнено з займаної посади згідно п. 3 ч. 1 ст. 41 КЗПП України, п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗПП України, ст. ст. 147-149 КЗПП України. Вказаний наказ як і її звільнення, вважає незаконним та таким, що вчинено з грубим порушенням її трудових прав, за поновленням яких, вона вимушена звертатись із вказаним позовом до суду. В якості підстав для її звільнення з ініціативи роботодавця в наказі про звільнення було зазначено, рішення загальних зборів трудового колективу від 30.03.2022 року, оформлене протоколом від 30.03.2022 року та акт № 2 «Про відсутність працівника на робочому місці» від 01.04.2022 року. Відповідно до наказу про її звільнення № 6/к/т від 11.04.2022 року, її було звільнено за п. 3 ч.1 ст. 41 КЗПП України та за п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗПП України, а саме: за порушення трудової дисципліни, вчинення аморального проступку несумісного з продовженням даної роботи, а також відсутності 01.04.2022 року на роботі більше трьох годин протягом робочого дня, без поважних причин. Проте, вказує, що реальною підставою її звільнення стали особисті мотиви директора ОСОБА_4 , зокрема, його неприязне відношення до неї, також на фоні конфлікту який виник ще 23 березня 2022 року в трудовому колективі школи з приводу збору та направлення гуманітарної допомоги в зону ведення бойових дій. Вона та ОСОБА_6 наполягали, щоб речі та товари, призначені в якості гуманітарної допомоги переселенцям та військовим, які було зібрано за участю педпрацівників закладу і односельчан (протягом 07.03. 2022 року -18.03.2022 року) та, які зберігались в приміщенні закладу (волонтерському пункті), були якнайшвидше направлені за призначенням в зону ведення бойових дій, а директор ОСОБА_4 , поводив себе дивним чином, заперечуючи їм з надуманих підстав, на кшталт, -«потрібна вказівка керівництва, поспішати не можна, тощо». Їхніми доводами було те, що подальше зберігання м`ясних консерв, у шкільному підвалі закладу призведе до порчі продуктів, в той час як, вони особисто, разом з іншими працівниками закладу та їхніми односельчанами витратили так багато ресурсів та зусиль для їх створення. Гуманітарний вантаж, теплі речі та продукти харчування терміново потребували військові в зоні ведення бойових дій і переселенці.Їхнє спілкування перейшло на особистості та взаємні звинувачення, але педпрацівники закладу підтримали їх і директор, послухавши їх, організував транспорт з Чагорської сільради і відправка гуманітарного вантажу оперативно відбулася саме в той день, 23 березня і через декілька днів дісталася м. Харкова та Харківської області.

25 березня 2022 року, у п`ятницю, в кабінеті директора закладу між працівниками закладу, жителями села та директором виникла суперечка про його поведінку щодо гальмування відправки гуманітарного вантажу, в ході якої спілкування відбувалось на підвищених тонах. При цьому, були присутні: директор ОСОБА_4 , вона, тобто медична сестра навчального закладу ОСОБА_1 , жителі села ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , староста села ОСОБА_10 , вчитель фізичної культури ОСОБА_11 . Зазначає, що вказана суперечка відбувалась в усному порядку, в формі спору, ні одна з сторін не дозволяла собі нецензурних висловлювань або рукоприкладства, жодної шкоди ані майну, ані здоров`ю людей завдано не було. У вівторок 29.03.2022 року у Вайбер групі «Класні керівники» директор розмістив оголошення щодо скликання позачергових загальних зборів трудового колективу на 30.03.2022 року на 14:30 годин, без повідомлення порядку денного зборів.

30.03.2022 року на скликаних вищенаведеним чином загальних зборах трудового колективу закладу, директор привселюдно звинуватив її у наклепі на нього особисто та вчиненні нею аморального поступку, який, як вона зрозуміла з його слів, полягав у тому, що вона 25.03.2022 року допустила критичні висловлення на його адресу. ОСОБА_4 фактично заставляв її колег інших членів трудового колективу присутніх на зборах ствердно голосувати з питання щодо її звільнення. Не дочекавшись цього голосування, обурена поведінкою директора та пригнічена, вона залишила збори, за наслідками проведення яких, було вирішено розпочати процедуру її звільнення з посади медичної сестри закладу. В протоколі зборів від 30.03.2022 року було зазначено недостовірну інформацію, про те, що за її звільнення проголосували всі 35 присутніх членів трудового колективу, в той час, як після зборів, деякі колеги говорили їй, що вони взагалі за не голосували за її звільнення. На вказаних зборах також розглядалось питання щодо звільнення її колеги, заступника директора з навчально-виховної роботи ОСОБА_6 за аналогічні дії, які на думку директора, також мали місце з боку ОСОБА_6 . Оскільки, ніякого наклепу та/або аморального проступку вона не вчиняла і була в розпачі від несправедливих звинувачень з боку ОСОБА_4 , на наступний день, в четвер 31.03.2022 року, вона та ОСОБА_6 звернулись на особистий прийом до директора Департаменту освіти та науки Чернівецької обласної військової адміністрації з усною скаргою на неправомірні дії директора Луковицького ОЗЗСО І-ІІІст. Петрика В.В. Директор департаменту Сакрієр О. Л. вислухала їх та порадила написати письмове звернення з цього приводу та подати його на наступний день до Департаменту. Наведені обставини підтверджуються письмовою відповіддю Департамента освіти і науки ЧОВА від 20.04.2022 року. Конфлікт з начальником тривав не перший день, і за цей час, директор ОСОБА_4 в усному порядку неодноразово вимагав від неї, щоб вона написала заяву на звільнення, тому, вона усвідомлювала реальність загрози її звільнення та розуміла, що директор твердо вирішив її звільнити і вона може втратити роботу без будь яких об`єктивних на те причин. З цього приводу, стан її психічного здоров`я суттєво погіршився, вона погана спала, стала дуже нервова і збуджена та потребувала психологічної допомоги лікаря психотерапевта. А тому, 01.04.2022 року близько 13.30 годин вона зателефонувала своєму сімейному лікарю ОСОБА_12 та попросила надати їй направлення на консультацію до психотерапевта. Отримавши таке направлення, вона приблизно о 14.00 разом з ОСОБА_6 поїхали в м. Чернівці, де спочатку вона подала до канцелярії Департамента освіти і науки ЧОВА своє письмове звернення щодо неправомірних дій директора відносно неї, а потім вони поїхали до Чернівецької обласної психіатричної лікарні на прийом до лікаря.Приблизно о 15 годині 01.04.2022 року, її прийняла лікар - психіатр ОСОБА_13 , яка в цей день працювала з 13.00 години. Лікар вислухала її, проконсультувала та виписала відповідне лікування. Наведені обставини підтверджуються направленням сімейного лікаря за № 8010-3554-9262-4205, довідкою сімейного лікаря від 18.04.2022 року, листом Чернівецької ОПЛ від 03.05.2022 року, медичною картою амбулаторного хворого. Вказані документи доводять, що, будь яких порушень трудової дисципліни вона не припускалась, прогулу не вчиняла, і була відсутня в школі 01.04.2022 року після 13.00, з поважних причин.

04.04.2022 року, ОСОБА_4 сказав їй, щоб вона написала пояснювальну записку з приводу причин її відсутності на робочому місці в п`ятницю 01.04.2022 року після обіду. На наступний день, 05.04.2022 року, вона надала директору пояснювальну записку, де вказала, що в цей день та час вона була в департаменті освіти і науки ЧОВА та на прийомі у лікаря психотерапевта. Інформація, викладена в Акті від 01.04.2022 року щодо її відсутності на роботі з 13.00 до 16:30 (протягом 3, 5 годин) є суперечливою, оскільки, її робочий день в п`ятницю закінчується о 16.00 годині, відповідно до затвердженогодиректором графіку, який був розміщений на дверях її кабінету. Отже, обставини, викладені в оскаржуваному наказі, про її відсутність на робочому місці щодо її відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня, без поважних причин, не відповідають дійсності та свідчать про незаконність такого наказу та необхідність його скасування в судовому порядку. Крім цього, враховуючи вимоги трудового законодавства та правові позиція Верховного суду в аналогічних справах, у відповідача були відсутні правові підстави для звільнення її за пунктами 3), 4) частини 1 статті 40 КЗПП України.

Вказує, що ситуація щодо звільнення її з роботи прогул та аморальний проступок, яких вона не вчиняла та супутні звільненню обставини, приниження її перед трудовим колективом, агресивна поведінка директора по відношенню до неї заподіяли їй моральної шкоди, зокрема призвели до значного погіршення її психоемоційного стану та моральних страждань. Протягом всього часу конфлікту, вона не могла спати вночі, а вдень перебувала в пригніченому настрої, колеги почали уникати спілкування з нею, вона стала вигнанцем в колективі, її честь та гідність було принижено, її життєві та соціальні зв`язки було втрачено з вини відповідача. Беручи до уваги зухвалу та агресивну поведінку ОСОБА_4 по відношенню до неї та як наслідок її незаконне звільнення відповідачем, яке завдало їй моральних страждань, їй було завдано значної моральної шкоди.

Крім цього, у зв`язку із незаконним звільненням її з займаної посади, вона вимушена просити суд стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 12.04.2022 року до дня ухвалення рішення у справі. На підставі викладеного, просить суд визнати незаконним та скасувати наказ директора Луковицького опорного закладу загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів Чагорської сільської ради Чернівецького району Чернівецької області ім. Дмитра Макогона від 11 квітня 2022 року за № 6 к/т щодо звільнення ОСОБА_1 з посади медичної сестри згідно п.3 ч. 1 ст. 41 КЗпП України, п.4 ч.1 ст. 40 КЗпП України; поновити ОСОБА_1 на посаді медичної сестри Луковицького опорного закладу загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів Чагорської сільської ради Чернівецького району Чернівецької області ім. Дмитра Макогона; стягнути з Луковицького опорного закладу загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів Чагорської сільської ради Чернівецького району Чернівецької області ім. ОСОБА_5 на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 375,18 гривень за кожен робочий день, починаючи з 12.04.2022 року до дня ухвалення рішення у справі; стягнути з Луковицького опорного закладу загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів Чагорської сільської ради Чернівецького району Чернівецької області ім. ОСОБА_5 на її користь моральну шкоду у сумі 5000 гривень, а також стягнути з відповідача судові витрати.

20.06.2022 року від ОСОБА_14 . Чагорської сільської ради Чернівецького району Чернівецької області імені Дмитра Макогона до суду надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого директор Луковицького ОЗЗСО І-ІІІ ст. просить суд відмовити повністю в задоволенні позову ОСОБА_1 , оскільки заклад освіти повністю не визнає пред`явлені позовні вимоги, заперечує проти задоволення цього позову і вважає даний позов безпідставним, необґрунтованим, виходячи з наступних підстав. Так, 25.03.2022 р. у очолюваному ним закладі освіти мав місце факт вчинення позивачкою, на той час медичною сестрою закладу ОСОБА_1 , аморального поступку, несумісного з продовженням виконання нею обов`язків у займаній посаді. ОСОБА_1 своїми деструктивними діями порушила норми етики та моралі громадського суспільства та працівника закладу освіти. Зокрема, неприпустимими є дискримінаційні висловлювання, приниження людської гідності, висловлювання щодо дій Збройних сил України у час військової агресії і оголошеного воєнного стану. Висловлювання мали місце з боку позивачки ОСОБА_1 в трудовому педагогічному колективі. Такому розвитку подій передували деструктивні дії ОСОБА_1 , щодо поділу трудового колективу, заколоти, плітки та наклепи, що негативно впливає на репутацію закладу в цілому.З метою обговорення даного випадку у трудовому колективі, 30 березня 2022 р., за ініціативи директора закладу освіти, відбулось засідання загальних зборів трудового колективу, на яких розглядалось питання недопустимої поведінки медичної сестри ОСОБА_1 , що мало місце у закладі освіти 25.03.2022 р. Загальними зборами трудового колективу визнано, що ОСОБА_1 своїми діями вносить розбрат у колективі, а її вчинок є несумісним з перебуванням у займаній посаді. Рішенням загальних зборів трудового колективу у 35 голосів з 37 присутніх було ухвалено розпочати процедуру звільнення ОСОБА_1 з посади медичної сестри закладу. Позивачка ОСОБА_1 була присутня на загальних зборах трудового колективу, але надавати пояснення про свої дії та поведінку відмовилась і покинула збори. Крім цього, позивачка ОСОБА_1 , нехтуючи принципами трудової дисципліни, допускала прогули. Зокрема, відповідно до акту про відсутність працівника на робочому місці від 31.03.2022 р., медична сестра закладу ОСОБА_1 була відсутня на робочому місці протягом робочого дня 31.03.2022 р. з 11.30 до 17.15 годин, а також згідно акту № 2 від 01.04.2022 р. також була відсутня на робочому місці протягом робочого дня 01.04.2022 р. з 13.00 до 16.30 годин. Зазначає, що помилковими є твердження позивачки щодо тривалості її робочого дня п`ятниці 01.04.2022 р. до 16.00 години, як напередодні вихідного. Зокрема, відповідно до пункту 6 наказу директора Луковицького опорного закладу загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів Чагорської сільської ради Чернівецького району Чернівецької області імені Дмитра Макогона від 10.03.2022 р. № 40 «Про організацію освітнього процесу з використанням технологій дистанційного навчання», для медичної сестри закладу, встановлено час початку роботи о 9.00 годин, відповідно завершення робочого дня о 17.15 годині. Графіки роботи працівників Луковицького ОЗЗСО І-ІІІ ступенів на березень та квітень 2022 року погоджені з головою профспілкового комітету ОСОБА_15 .Станом на 01.04.2022 р. в Україні, відповідно до Указу Президента від 24 лютого 2022 року № 64 «Про введення воєнного стану в Україні» та Указу Президента України від 14 березня 2022 року № 133 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» діяв воєнний стан, а отже робочий день 01.04.2022 р. позивачки ОСОБА_1 завершувався о 17.15 годині. Таким чином, допущення працівником прогулу без поважних причин може стати підставою для прийняття роботодавцем рішення про звільнення такого працівника. При цьому, вказує, що прогулом визнається не лише відсутність працівника на роботі протягом усього робочого дня, а й відсутність більше трьох годин безперервно або сумарно протягом робочого дня. А обов`язковою умовою такого звільнення є відсутність у працівника поважної причини невиходу на роботу.Так, відповідно до акту № 6 про відмову надання пояснень від 04.04.2022 р. позивачка ОСОБА_1 відмовилась надати пояснення про відсутність на робочому місці 31.03.2022 р. та 01.04.2022 р., в робочий час, без поважних причин. Акт засвідчений підписами п`ятьох працівників закладу освіти. Водночас, у позовній заяві позивачка ОСОБА_1 зазначає, що 31.03.2022 р. перебувала на особистому прийомі у директора Департаменту освіти і науки Чернівецької обласної військової адміністрації з усною скаргою на неправомірні дії директора закладу освіти, а 01.04.2022 р. проходила за своєю ініціативою консультативне медичне обстеження у медичному закладі, будучи при цьому працездатною, без раптового погіршення фізичного або психічного здоров`я, яке б становило пряму та невідворотну загрозу її життю та здоров`ю та потребувало би проведення невідкладних лікувальних заходів.

Вважається поважною причиною відсутності на роботі через хворобу, навіть якщо працівник перебував у цей час вдома, звертався до лікарів, але листок непрацездатності не отримував. Водночас, якщо працівник у день відсутності на роботі був працездатний і проходив медичне обстеження за своєю ініціативою, його звільнення за прогул буде законним: проходження обстеження не є поважною причиною для неявки на роботу, за винятком випадків, коли працівник зобов`язаний проходити періодичний медичний огляд. Отже, керівництво закладу освіти не вважає поважною причиною відсутності на роботі особистий прийом до Департаменту освіти і науки Чернівецької обласної військової адміністрації, а також медичне обстеження у медичному закладі, за своєю ініціативою, без ургентного стану, тобто раптового погіршення фізичного або психічного здоров`я, яке становить пряму та невідворотну загрозу життю та здоров`ю людини або оточуючих її людей і виникає внаслідок хвороби, травми, отруєння або інших внутрішніх чи зовнішніх причин, що потребує проведення невідкладних лікувальних заходів. До того ж, позивачка ОСОБА_1 , протягом року, допускала порушення трудової дисципліни, пов`язане з нетактовною поведінкою у закладі освіти, спілкуванням з учасниками освітнього процесу у грубій формі, що вкрай негативно вплинуло на імідж закладу освіти. Наказом директора Луковицького опорного закладу загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів Чагорської сільської ради Чернівецького району Чернівецької області імені Дмитра Макогона від 21.12.2022 року за № 61к/тр «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 », позивачці за порушення трудової дисципліни було оголошено догану. Вважаємо, що позивачка ОСОБА_1 своїми діями, що мали місце 25.03.2022 р. у закладі освіти, вчинила аморальний проступок, несумісний з продовженням її роботи у займаній посаді, а також була відсутня на роботі більше трьох годин протягом робочого дня 31.03.2022 р. та 01.04.2022 р. без поважних причин, тобто вчинила прогул. З огляду на викладене, спірний наказ про звільнення позивачки ОСОБА_1 з посади винесений у відповідності до норм діючого законодавства.

28.06.2022 року від представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 до суду надійшла відповідь на відзив, згідно якої доводи та аргументи ОСОБА_4 , який представляє одночасно відповідача та третю особу у справі, вважають безпідставними та необґрунтованими, просять суд не приймати їх до уваги та прийняти рішення про задоволення позовних вимог позивачки в повному обсязі. Посилаючись на те, що медична сестра Луковицького ОЗЗСО І-Ш ст. ОСОБА_1 , в силу закону, не є особою, яка здійснює в цьому закладі виховну функцію, тому, вона не може бути звільнена за п. 3 ч. 1 ст. 41 КЗПП України. Прогулу 31.03.2022 року, який ніби - то допустила ОСОБА_1 і про який йдеться у відзиві, в дійсності, не існувало. Такий документ, як Акт про відсутність працівника на робочому місці без

номеру від 31.03.2022 року носить фіктивний характер, вказаний документ було штучно створено директором та наближеними до нього особами, для забезпечення фіктивних доказів на підтвердження законності звільнення позивачки. В акті № 6 від 04.04.2022 року про відмову надання пояснень, про відсутність ОСОБА_1 на робочому місці, дату «31.03.2022» року також не зазначено. Щодо факту відмови позивача від надання пояснень щодо факту відсутності на робочому місці з 13.00 год. до 17:15 год., необхідно зазначити, що позивач 04.04.2022 року повідомила директора, що напише та оформить такі пояснення належним чином та надасть їх на наступний день 05.04.2022 року, що і було зроблено позивачем. Наведене доводиться аудіозаписом розмови директора та позивача, яку позивач записала на свій телефон. Крім цього, вчителі та інші працівники школи, протягом дії карантинних обмежень, а саме з 14 березня 2022 року відповідно до Наказу третьої особи № 40/од від 10.03.2022 року, мають законне право працювати дистанційно, не перебуваючи фізично на території школи. Доданий до відзиву наказ № 40/од від 10.03.2022 року «Про організацію освітнього процесу з використанням технологій дистанційного навчання» підтверджує, що вказаний заклад станом на 31.03.2022 року здійснював дистанційне навчання. Пункт 6 цього наказу, щодо початку робочого дня з 9.00 год., було винесено до цього наказу вже після звільнення, з метою штучного забезпечення показника прогулу ОСОБА_1 , 01.04.2022 року. В первинній редакції цього наказу пункт 6 із зазначеним змістом був відсутній. Крім цього, пункт 6 наказу № 40/од від 10.03.2022 року не містить часу завершення робочого дня працівників закладу о 17:15 год., як про це вказано у відзиві. Підписи працівників про ознайомлення з вказаним наказом не містять дати такого ознайомлення. Відповідно до листа Міністерства освіти № 1/3463-22 від 15.03.2022 року в разі впровадження дистанційної роботи працівник самостійно визначає робоче місце, несе відповідальність за забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці на обраному ним робочому місці. З урахуванням вимог чинного трудового законодавства щодо здійснення дистанційного навчання в закладах освіти, та змісту наказу № 40/од від 10.03.2022 року в Луковицькому опорному закладі Загальної середньої освіти І-Ш ступенів Чагорської сільської ради Чернівецького району, звільнення працівника через його відсутність на робочому місці на території школи під час режиму дистанційного навчання в навчальному закладі, не ґрунтується на законі. Вказує, що на час дистанційного навчання в закладі було введено чергування адміністраторів Луковицького ОЗЗСО І - III ст. за відповідним письмовим графіком, зміст якого було доведено працівникам закладу у відповідній шкільній Вайбер групі «Класні керівники», де відповідно до вказаного графіку в четвер (31.03.2022 р.) та п`ятницю (01.04.2022 р.) на своїх робочих місцях на території школи повинні були знаходитись черговий адміністратор ОСОБА_16 , вчителі ОСОБА_17 , ОСОБА_18 (1 зміна), ОСОБА_19 , ОСОБА_20 (ІІ зміна), та відповідно адміністратор ОСОБА_21 , вчителя ОСОБА_22 , ОСОБА_23 (І зміна); ОСОБА_21 ОСОБА_11 (II зміна). Медична сестра ОСОБА_1 , за цим графіком чергує в середу в першу зміну. І була присутня в приміщенні школи 01.04.2022 року в п`ятницю зранку, до 13.00 год. виключно на вимогу директора, розміщену у шкільній Вайбер групі «Класні керівники». Графіки роботи працівників Луковицького ОЗЗСО І-Ш ст. на березень та квітень 2022 року було складено директором, заднім числом після дати звільнення. Вказані графіки не містять ані дати їх затвердження, ані відомостей щодо ознайомлення з ними працівників, а тому, ці документи не можуть бути доказами. Факт притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності в 2021 році жодним чином не впливає на її звільнення 11.04.2022 року, посилань на наказ про догану від 21.12.2021 року, оскаржуваний наказ про звільнення не містить, а дисциплінарне стягнення діяло до закінчення 2021 року в якому воно було винесено.

Позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю та просили суд позов задовольнити.

Представник відповідача Луковицького ОЗЗСО І-ІІІ ступенів Чагорської сільської ради Чернівецького району Чернівецької області ім. Дмитра Макогона Фортуна Г.Г. в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог та просив суд відмовити в задоволенні позову.

Третя особа - директор Луковицького ОЗЗСО І-ІІІ ступенів Чагорської сільської ради Чернівецького району Чернівецької області ім. ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог та просив суд відмовити в задоволенні позову.

Суд, заслухавши пояснення сторін, допитавши свідків ОСОБА_24 , ОСОБА_6 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_25 , ОСОБА_21 , ОСОБА_26 та дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково з наступних підстав.

Відповідно до п. 4) ч. 1 ст. 40 КЗПП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадку прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин.

Прогулом визнається відсутність працівника на роботі як протягом усього робочого дня, так і більше трьох годин безперервно або сумарно протягом робочого дня без поважних причин (наприклад, самовільне використання без погодження з власником або уповноваженим ним органом днів відгулів, чергової відпустки, залишення роботи до закінчення строку трудового договору чи строку, який працівник зобов`язаний пропрацювати за призначенням після закінчення вищого чи середнього спеціального учбового закладу).

Отже, визначальним для вирішення питання законності звільнення з роботи за прогул є не тільки встановлення самого факту відсутності працівника на роботі більше трьох годин протягом робочого дня, а й встановлення поважності причин відсутності (правова позиція викладена в Постанові ВСУ від 09 листопада 2021 року у справі N 235/5659/20).

При цьому, визначальним для вирішення питання законності звільнення з роботи за прогул є не тільки встановлення самого факту відсутності працівника на роботі більше трьох годин протягом робочого дня, а й встановлення поважності причин відсутності.

Оскільки, законодавством не визначено перелік поважних причин відсутності на роботі, вирішуючи це питання щодо працівника на роботі, звільненого за пунктом 4 частини першої статті 40 КЗПП України, суд повинен виходити з конкретних обставин і враховувати докази із числа передбачених ЦПК України. Основним критерієм віднесення причин відсутності працівника на роботі до поважних є наявність об`єктивних, незалежних від волі самого працівника обставин, які виключають вину працівника.

В своїй позовній заяві та під час судового розгляду справи, позивач вказувала на те, що вона була відсутні на роботі з поважних причин, а саме у зв`язку з поганим самопочуттям за направлення сімейного лікаря перебувала на прийомі у лікаря психотерапевта.

Наведені обставини підтверджуються наданими суду доказами, а саме направленням № 8010-3554-9262-4205, 01.04.2022 року на 14:24 від сімейного лікаря ОСОБА_12 - позивачу на консультацію психотерапевта, у зв`язку з наявними психологічними симптомами та скаргами, довідкою сімейного лікаря від 18.04.2022 року, медичною картою амбулаторного хворого, з якої вбачається, що ОСОБА_1 був поставлений діагноз гостра реакція на стрес та призначено лікування.

Слід заначити, що відповідно до позиції, яку висловив Верховний суд у Постанові від 11 березня 2020 року у справі № 459/2618/17, відсутність працівника за станом здоров`я може підтверджуватися не тільки листком непрацездатності, а й довідкою медичної установи, показаннями свідків чи іншими доказами. Тимчасова непрацездатність працівника підтверджується листком непрацездатності, проте наявність поважних причин неявки на роботі визнається у разі доведеної непрацездатності працівника, хоча вона і не була підтверджена листком непрацездатності.

Таким чином, судовому засіданні достеменно встановлено, що позивач була відсутні на робочому з поважних причин, а тому позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими.

Крім цього, статтею 147 КЗПП України передбачено, що за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана, звільнення.

Частиною першою статті 148 КЗПП України визначено, що дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення.

Ознакою порушення трудової дисципліни є наявність проступку в діях або бездіяльності працівника.

Дисциплінарний проступок визначається як винне невиконання чи неналежне виконання працівником своїх трудових обов`язків. Складовими дисциплінарного проступку є дії (бездіяльність) працівника; порушення або неналежне виконання покладених на працівника трудових обов`язків; вина працівника; наявність причинного зв`язку між діями (бездіяльністю) і порушенням або неналежним виконанням покладених на працівника трудових обов`язків.

Недоведеність хоча б одного з цих елементів виключає наявність дисциплінарного проступку.

Разом із тим, саме на роботодавця покладається обов`язок доказування фактів винного вчинення працівником дисциплінарного проступку. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати всі обставини, за яких вчинено проступок. Для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності в обов`язковому порядку має бути встановлена вина, як одна із важливих ознак порушення трудової дисципліни. При відсутності вини, працівник не може бути притягнутий до дисциплінарної відповідальності.

Відповідачем не надано суду обґрунтованих доказів вини позивача у вчиненні дисциплінарного проступку, що відповідно призвело до порушення трудової дисципліни.

Не знайшла свого підтвердження в судовому засіданні і зазначена у наказі про звільнення позивача, підстава, як вчинення нею аморального проступку.

Так, статтею 41 КЗПП України визначено додаткові підстави розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу з окремими категоріями працівників за певних умов.

Відповідно до п. 3) ч. 1 ст. 41 КЗПП України крім підстав, передбачених статтею 40 цього Кодексу, трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний також у випадку вчинення працівником, який виконує виховні функції, аморального проступку, не сумісного з продовженням даної роботи.

В своїй постанові від 27 лютого 2019 року у справі № 757/4906/15-ц Верховний суд роз`яснив, кого може бути звільнено за п.3) ч. 1 ст. 41 КЗПП України. Так, серед іншого Верховний суд зазначив, що така підвищена відповідальність працівників обумовлена тим, що вони перебувають в особливому правовому стані та виконують специфічні функції, не властиві іншим категоріям працівників; їхні дії чи бездіяльність можуть призвести до порушення конституційних прав та свобод громадян, завдати значної шкоди суспільним відносинам та авторитету як самої держави, так і суб`єктів господарювання.

До суб`єктів, які можуть бути звільнені за вказаною підставою, належать учасники навчально-виховного процесу, зазначені у статті 50 Закону України «Про світу», а саме: керівні, педагогічні, наукові, науково-педагогічні працівники, спеціалісти.

Отже, звільнення працівника, який виконує виховні функції та який вчинив аморальний проступок, допускається за наявності двох умов: 1) аморальний проступок повинен бути підтверджений фактами; 2) вчинення проступку несумісне з продовженням роботи, що має виховну функцію.

Таке звільнення допускається за вчинення аморального проступку як при виконанні трудових обов`язків, так і не пов`язаного з ними (вчинення такого проступку в громадських місцях або в побуті).

Зокрема, аморальним проступком є винне діяння, що суперечить загальноприйнятим нормам і правилам, порушує моральні устої суспільства, моральні цінності, які склалися в суспільстві, і суперечить змісту трудової функції, тим самим дискредитуючи службово-виховні, посадові повноваження відповідного кола осіб. Так, аморальним проступком слід вважати появу в громадських місцях у нетверезому стані, нецензурну лайку, бійку, поведінку, що принижує людську; гідність тощо.

З пояснень позивача, третьої особи, а також допитаних в судовому засіданні свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_25 , ОСОБА_21 , судом встановлено, що 25 березня 2022 року, в кабінеті директора Луковицького Опорного закладу загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів Чагорської сільської ради Чернівецького району Чернівецької області Петрика В.В. між працівниками закладу, жителями села та директором виник конфлікт щодо гальмування відправки гуманітарного вантажу, при цьому під час даної суперечки спілкування між учасниками відбувалось на підвищених тонах.

Проте доказів того, що під час даної суперечки позивач вчинила аморальний проступок суду не було надано.

Слід зазначити, що саме даний конфлікт став предметом розгляду на загальних зборах трудового колективу від 30.03.2022 року, і був заначений як підстава для звільнення позивача внаслідок вчинення нею аморального проступку.

Відповідно до ч. 1, п. 2) ч.2. ч. 3, 4, 5 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода, серед іншого, полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Порядок відшкодування моральної шкоди у сфері трудових відносин регулюється статтею 237-1 КЗПП України, яка передбачає відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зав`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування шкоди визначається законодавством.

З огляду викладені обставини, враховуючи, що підстави звільнення позивача не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, внаслідок звільнення остання тримала душевні страждання, а тому суд вважає справедливими позовні вимоги про стягнення з відповідача моральної шкоди. Відповідно до ч. 2 ст. 235 КЗПП при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік.

Суд визначає середній заробіток за час вимушеного прогулу згідно Постанови КМУ № 100 від 12.08.02.1995 p. Відповідно до довідки про доходи, щомісячна заробітна плата позивача, за 2 останніх календарних місяці, що передували її звільненню, становить 8066,50 грн.

Тобто, заробітна плата за 1 день, виходячи з встановленого в школі 5 денного робочого тижня становить 375, 18 (8066,50 Х2/43), де 8066,50 це середньомісячна заробітна плата за останні два календарних місяці (лютий, березень), а 43 це кількість робочих днів за ці два місяці.

З огляду на викладене, позовні вимоги знайшли своє підтвердженні в судовому засіданні.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 4-13, 19, 76-81, 259, 264-265, 273 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати незаконним та скаусвати Наказ директора Луковицького Опорного закладу загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів Чагорської сільської ради Чернівецького району Чернівецької області імені Дмитра Макогона від 11 квітня 2022 року за №6 к/т щодо звільнення ОСОБА_1 з посади медичної сестри згідно п.3 ч.1 ст.41 КЗПП України, п.4 ч.1 ст.40 КЗПП України.

Поновити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 РНОКПП НОМЕР_1 , яка проживає по АДРЕСА_1 на посаді медичної сестри Луковицького ОЗЗСО І-ІІІ ступенів Чагорської сільської ради Чернівецького району Чернівецької області ім. ОСОБА_5 .

Стягнути з Луковицького ОЗЗСО І-ІІІ ступенів Чагорської сільської ради Чернівецького району Чернівецької області ім. Дмитра Макогона на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 РНОКПП НОМЕР_1 , яка проживає по АДРЕСА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 375,18 гривень за кожен робочий день починаючи з 12.04.2022 року до ухвалення судом рішення.

Стягнути з Луковицького ОЗЗСО І-ІІІ ступенів Чагорської сільської ради Чернівецького району Чернівецької області ім. Дмитра Макогона на користь ОСОБА_1 задану моральну шкоду у розмірі 2000 (дві тисячі) гривень.

Стягнути з Луковицького ОЗЗСО І-ІІІ ступенів Чагорської сільської ради Чернівецького району Чернівецької області ім. Дмитра Макогона на користь ОСОБА_1 понесені нею судові витрати по сплаті судового збору у загальному розмірі 3473 (три тисячі чотириста сімдесят три) гривні 40 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Чернівецького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається через суд першої інстанції.

Повний текст рішення виготовлений 23.09.2022 року.

СУДДЯ: