Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 вересня 2022 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі: Головуючого судді - Власенко М.Д., за участі секретаря судового засідання Машошиної Ю.О., розглянувши в порядку ст.247 ЦПК України за відсутності учасників справи та без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів,-

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2021 року позивач звернулась до суду із вказаним позовом в якому просила стягнути з відповідача на її користь неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за період з березня 2017 року по травень 2020 року у розмірі 56315,62 грн. В обгрунтування позовних вимог вказала, що за рішенням Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02 червня 2017 року стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти на утримання спільної дитини ОСОБА_3 у розмірі ј частини з усіх видів свого заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи стягнення з 21 березня 2017 року до досягнення дитиною повноліття. 06 вересня 2017 року державним виконавцем Покровського відділу державної виконавчої служби міста Кривого Рогу Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області було відкрито виконавче провадження № 54614605. Згідно розрахунку, у відповідача станом на 01 листопада 2021 року наявна заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 73627,62 грн. У зв`язку із вказаною заборгованістю відповідач має сплатити позивачу неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів, який становить 56315,62 грн.

Ухвалою суду від 06 грудня 2021 року відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Відповідач скористався правом надання відзиву на позовну заяву в якому зазначив, що у жовтні 2013 року між сторонами було укладено шлюб від якого у травня 2014 року народилась донька ОСОБА_3 . До березня 2015 року позивач, відповідач та їх спільна донька проживали у місті Кривому Розі, а в подальшому переїхали до Російської Федерації, де мешкали до грудня 2016 року, після чого позивач разом із донькою повернулась до міста Кривого Рогу. У травні 2018 року позивач разом із донькою приїздила до відповідача у Російську Федерацію, де він працював, в кінці травня повернулась до ОСОБА_4 . З червня 2018 року позивач повністю обмежила відповідача у праві спілкування з донькою, намагання відповідача зв`язатись із позивачкою з приводу надання йому можливості спілкуватись з дитиною виявились марними. Крім того, позивач усунула від спілкування всіх інших родичів дитини зі сторони відповідача. Відповідач не мав можливість виїхати до ОСОБА_4 у зв`язку із складнощами, викликаними відносинами з роботодавцем, відповідач отримував таємно інформацію від родичів позивача та друзів про обставини життя своєї доньки, декілька разів намагався передати через свою матір одяг та гроші для доньки, однак позивач категорично відмовлялась отримувати матеріальну допомогу для дитини. Про наявність судового рішення від 02 червня 2017 року за яким з відповідача щомісячно стягнуто аліменти на користь позивача на утримання дитини, відповідач дізнався у січні 2019 року, коли повернувся з Російської Федерації до міста Кривого Рогу. Під час візиту до відповідача у травні 2018 року, позивач навмисно не повідомила останнього, що вона з 2017 року звернулась до суду та отримала судове рішення про стягнення аліментів, при цьому перебуваючи в Російській Федерації, у травні 2018 року, позивач отримувала від відповідача грошові кошти на утримання доньки та придбала за рахунок відповідача одяг для дитини. Вказане свідчить про те, що аліменти відповідачем сплачувались у добровільному порядку і спору щодо їх розміру не було. Під час звернення до суду із позовом про стягнення аліментів у 2017 року, позивач навмисно не повідомила суд про те, що відповідач мешкає на території іншої країни, тим самим позбавила його можливості надати суду свої пояснення та заперечення, так само позивач не повідомила про таке й державного виконавця, а тому вважає, що відсутні підстави для стягнення пені у зв`язку із чим просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Ухвалою суду від 28 квітня 2022 року за клопотанням представника відповідача про витребувано докази, а саме: з Адміністрації Державної прикордонної служби України інформацію про перетин кордону ОСОБА_2 та ОСОБА_1 в напрямку Російської Федерації, а також витребувано з Покровського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) (належним чином засвідчені копії матеріалів виконавчого провадження № 54614605, відкритого на підставі виконавчого листа 2/212/1602/17, виданого Жовтневим районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області 29 червня 2017 року.

13 травня 2022 року на адресу суду надійшли витребувані документи від Державної прикорднної служби, 10 червня 2022 року на адресу суду надійшли матеріали виконавчого провадження.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, надав письмове клопотання про розгляд справи без його участі та участі позивача, позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять задовольнити.

Відповідач та його представник у судове засідання повторно не з`явились, були повідомлені належним чином про дату, час та місце розгляду. Відповідачу було направлено СМС-повідомлення на номер телефону власноруч вказаному ним у своїй заяві про згоду на отримання СМС інформування (а.с.30), заяв про відкладення розгляду справи або повідомлень про поважність причин неявки, суду не надано, наданий відзив на позовну заяву.

Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ст.247 ч.2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши та вивчивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є рідною донькою ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 видане 30 травня 2014 року Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 694 (а.с.12).

Рішенням Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02 червня 2017 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано. Рішення набрало законної сили 25 липня 2017 року (а.с.13).

Рішенням Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02 червня 2017 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 у розмірі ј частини з усіх видів свого заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи стягнення з 21 березня 2017 року до досягнення дитиною повноліття. Рішення набрало законної сили 25.07.2017 року.

Постановою державного виконавця Покровського відділу державної виконавчої служби міста Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області від 06 вересня 2017 року відкрито виконавче провадження № 54614605 на підставі виконавчого листа № 2/212/1602/17, виданого 29 червня 2017 року Жовтневим районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області за яким стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти у розмірі ј частини (а.с.19).

З копій матеріалів виконавчого провадження вбачається, що копія постанови про відкриття виконавчого провадження направлена на адресу позивача та відповідача у справі (а.с.80).

З матеріалів виконавчого провадження також встановлено, що ОСОБА_2 27.06.2019 року звернувся до держвиконавця із заявою, в якій просив направити виконавчий лист про стягнення з нього аліментів на користь позивачки, за місцем його роботи до ТОВ «Ріпеа-Буд» (а.с.119).

З розрахунку заборгованості та довідки Покровського відділу державної виконавчої служби від у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) вбачається, що ОСОБА_2 має заборгованість зі сплати аліментів за період з березня 2017 року по жовтень 2021 року, яка станом на 01 листопада 2021 року становить 73627,62 грн.(а.с.14-15).

Згідно відомостей наданих Адміністрацією Державної прикордонної служби України відповідач ОСОБА_2 в`їхав на територію України 18.01.2019 року через пункт пропуску «Гоптівка», позивач ОСОБА_1 виїжджала в напрямку Російської Федерації 20.05.2019 року, повернулась на територію України 02.06.2018 року. Інша інформація відсутня у зв`язку із обмеженим терміном її зберігання 5 років. (а.с.73).

Статтею 180 Сімейного кодексу України (далі - СК) встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (частина третя статті 181 СК).

Згідно з ч.3 ст.195 СК розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом.

При цьому, незалежно від моменту пред`явлення виконавчого листа до примусового виконання до виконавчої служби, відповідач зобов`язаний виконувати це рішення.

Відповідно до ч.1 ст.196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Виходячи з аналізу норм глави 49 ЦК України неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки.

Отже, з урахуванням правої природи пені, яка є дієвим стимулом належного виконання обов`язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів.

Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожен місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо.

Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а, отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною.

Зокрема, законодавець установив розмір пені 1% за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня - за кожен день, починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, і до дня, у який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені.

Таке правило застосовується у разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені.

Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. Тобто формула така: заборгованість за місяць помножена на кількість днів заборгованості помножена на 1 %.

За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем.Загальний розмір пені становить суму розмірі в пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем. Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості.

У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1 %.

До такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц (провадження № 14-616цс18), який Суд враховує відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Отже, відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти на утримання дитини, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною першою статті 196 СК.

Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Статтею 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Матеріалами справи підтверджено, що у відповідача виникла заборгованість зі сплати аліментів, яка підтверджується розрахунками наданими державним виконавцем, що є підставою для застосування до нього відповідальності за прострочення їх сплати у вигляді пені.

Позивач в своїй позовній заяві приводить розрахунок та просить стягнути з відповідача пеню за прострочення сплати аліментів за період з березня 2017 року по травень 2019 року у загальному розмірі 56315,62 грн. Відповідачем власний розрахунок не наданий.

Перевіривши наведені позивачем розрахунки, суд не погоджується з ними та вважає за необхідне застосувати формулу розрахунку пені, відповідно до правового висновку Верховного Суду у постанові від 03.04.2019 року у справі № 333/6020/16-ц, а саме: p = (A1 х 1% х Q1) + (A2 х 1% х Q2) + ….

де: p - сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, A1 - нарахована сума аліментів за місяць; Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів за місяць.

Таким чином, розмір пені, нарахованої у зв`язку з несплатою аліментів в період з березня 2017 року по травень 2019 року, повинен обчислюватися за наведеною вище формулою, зокрема:

- за березень 2017 року розмір пені становить 184,48 грн. (595,10 грн. х 1% х 31 днів);

- за квітень 2017 року розмір пені становить 555,82 грн. (1852,75 грн. х 1% х 30 днів);

- за травень 2017 року розмір пені становить 574,35 грн. (1852,75 грн. х 1% х 31 днів);

- за червень 2017 року розмір пені становить 555,82 грн. (1852,75 грн. х 1% х 30 днів);

- за липень 2017 року розмір пені становить 604,10 грн. (1948,74 грн. х 1% х 31 днів);

- за серпень 2017 року розмір пені становить 604,10 грн. (1948,74 грн. х 1% х 31 днів);

- за вересень 2017 року розмір пені становить 584,62 грн. (1948,74 грн. х 1% х 30 днів);

- за жовтень 2017 року розмір пені становить 643,56 грн. (2076 грн. х 1% х 31 днів);

- за листопад 2017 року розмір пені становить 622,80 грн. (2076 грн. х 1% х 30 днів);

- за грудень 2017 року розмір пені становить 643,56 грн. (2076 грн. х 1% х 31 днів);

- за січень 2018 року розмір пені становить 696,10 грн. (2245,50 грн. х 1% х 31 днів);

- за лютий 2018 року розмір пені становить 628,74 грн. (2245,50 грн. х 1% х 28 днів);

- за березень 2018 року розмір пені становить 696,10 грн. (2245,50 грн. х 1% х 31 днів);

- за квітень 2018 року розмір пені становить 727,12 грн. (2423,75 грн. х 1% х 30 днів);

- за травень 2018 року розмір пені становить 751,36 грн. (2423,75 грн. х 1% х 31 днів);

- за червень 2018 року розмір пені становить 727,12 грн. (2423,75 грн. х 1% х 30 днів );

- за липень 2018 року розмір пені становить 776,86 грн. (2506 грн. х 1% х 31 днів);

- за серпень 2018 року розмір пені становить 776,86 грн. (2506 грн. х 1% х 31 днів);

- за вересень 2018 року розмір пені становить 751,80 грн. (2506 грн. х 1% х 30 днів);

- за жовтень 2018 року розмір пені становить 854,05 грн. (2755 грн. х 1% х 31 днів);

- за листопад 2018 року розмір пені становить 826,50 грн. (2755 грн. х 1% х 30 днів);

- за грудень 2018 року розмір пені становить 854,05 грн. (2755 грн. х 1% х 31 днів);

- за січень 2019 року розмір пені становить 899 грн. (2900 грн. х 1% х 31 днів);

- за лютий 2019 року розмір пені становить 496,76 грн. (1774,15 грн. х 1% х 28 днів);

- за березень 2019 року розмір пені становить 314,18 грн. (1013,50 грн. х 1% х 31 днів);

- за квітень 2019 року розмір пені становить 304,05 грн. (1013,50 грн. х 1% х 30 днів);

- за травень 2019 року розмір пені становить 314,18 грн. (1013,50 грн. х 1% х 31 днів).

Отже загальний розмір пені за період з 01 березня 2017 року по 31 травня 2019 року наростаючим підсумком становить 16968,04 грн., яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Аналіз змістустатті 196 СК України свідчить про те, що відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин. Перелік причин з яких утворилась заборгованість не з вини платника аліментів не є вичерпним і може встановлюватись судом у кожному випадку окремо на підставі поданих доказів.

У СК України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. Очевидно, що в такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості, і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів.

Відповідний правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної? ? палати Касаційного цивільного суду від 14 грудня 2020 року у справі № 661/905/19, провадження № 61-16670сво19.

В ході судового розгляду справи відповідачем не доведено жодними належними та допустимими доказами поважності причин невиконання рішення суду після відкриття виконавчого провадження, а також відсутності його вини у невиконанні судового рішення зі сплати аліментів на дитину. Посилання відповідача у відзиві щодо його перебування поза межами України не є підставою для несплати аліментів на утримання дитини як в добровільному порядку, так і за рішенням суду, при цьому відповідачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження добровільного надання матеріального утримання своєї дитини у спірний період, за який нараховується заборгованість та пеня по аліментам. Належних доказів, які б свідчили про те, що несплата аліментів виникла з незалежних від відповідача причин, останнім суду не надано.

Враховуючи встановлені обставини справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, у зв`язку з чим підлягає стягненню з відповідача на користь позивача неустойка (пеня) за прострочення сплати аліментів в межах заявлених позовних вимог за період з березня 2017 року по травень 2019 року у загальному розмірі 16968,04 грн.

Оскільки при зверненні до суду із вказаним позовом, позивач була звільнена від його спалити, відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути судові витрати на користь держави пропорційно задоволеним вимогам, що в даному випадку становить 908 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.180, 194, 196 СК України, ст.ст.12, 13, 81, 89, 141, 259, 263, 265, 354 ЦПК України, суд,-

ухвалив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за період з березня 2017 року по травень 2019 року у розмірі 16 968 (шістнадцять тисяч дев`ятсот шістдесят вісім) гривень 04 копійки.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до ч.6 ст.259 ЦПК України, якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження, залежно від складності справи складання повного рішення суду може бути відкладено на строк - не більш як п`ять днів з дня закінчення розгляду справи.

Відповідно до ч.5 ст.268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано без проголошення 20.09.2022 року.

Суддя М.Д. Власенко