КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2022 року

м. Київ

єдиний унікальний номер судової справи 753/18618/20

номер провадження №22-ц/824/7659/2022

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - суддіЛапчевської О.Ф.,
суддівБерезовенко Р.В., Мостової Г.І.,
за участю секретаря судового засідання Потапьонок К.В.,
учасники справи: представник позивача ОСОБА_1

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3

на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 07 лютого 2022 року /суддя Коренюк А.М., присяжні Кущенко Г.В., Лига О.І./

у справі за заявою АТ «Укрсиббанк», заінтересовані особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , законним представником якої є ОСОБА_5 , Дарницький районний в м. Києві РАЦС ЦМУЮ (м. Київ) про оголошення фізичної особи - ОСОБА_6 померлим, -

В С Т А Н О В И В:

Заявник в особі АТ «Укрсиббанк» звернувся до суду із заявою про оголошення ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , померлим.

Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 07 лютого 2022 року заяву задоволено, оголошено ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Довбиш Баранівського району Житомирської області померлим. Днем смерті ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , що проживав за адресою: АДРЕСА_1 , вважати день набрання законної сили цим рішенням суду про оголошення його померлим. Вжито заходів через органи опіки та піклування щодо встановлення опіки над майном ОСОБА_6 ./а.с.125-180/

Не погоджуючись з вказаним рішенням, представник ОСОБА_4 - ОСОБА_3 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив рішення суду скасувати, відмовивши у задоволенні заяви.

На підтвердження вимог, викладених в апеляційній скарзі, апелянт посилався на необґрунтованість висновків суду першої інстанції. Вважає, що судом першої інстанції не повно з`ясовані обставини справи, зокрема те, що у справі щодо звернення стягнення на предмет іпотеки №753/9865/17, судом не винесено рішення, яким було б відмовлено позивачу у задоволенні його позову з підстав «невизначеності статусу особи відповідача». Лише у разі наявності відмови із вище зазначених підстав та/або неможливості звернення стягнення на предмет іпотеки в ході виконання рішення суду у разі задоволення позову, заявник мав би підстави стверджувати, що наявність такого невизначеного статусу ОСОБА_6 якимось чином порушує/не визнає його право, як іпотекодержателя, та унеможливлює здійснення ним своїх прав відносно іпотечного майна. Судом першої інстанції не було враховано, що підставою для оголошення особи померлою є не факти, які напевне свідчать про її загибель, а обставини, які дають підставу суду припускати смерть такої особи. Заявником до заяви не додано жодного доказу на підтвердження здійснення ним заходів направлених на пошук зниклого ОСОБА_6 , а тому слід дійти висновку про неповний обсяг вжитих заходів щодо розшуку зниклої особи. В той же час у заявника по даній справі відсутні як інформація так і припущення, згідно яких судом можливим було б зробити висновок про смерть ОСОБА_6 , а зі змісту заяви, заявник не вказує на жодні обставини, які могли б спричинити смерть цієї особи, на що суд першої інстанції уваги не звернув при винесення оскаржуваного рішення, чим допустив порушення вимог ст. 81 ЦПК України, звільнивши заявника від обов`язку доказування. Сама по собі відсутність відомостей про місце перебування фізичної особи протягом трьох років у місці її постійного проживання не може бути підставою для оголошення цієї фізичної особи померлою. Суд повинен мати достатні належні та допустимі докази для встановлення обставин, на підставі яких можливо зробити вірогідне припущення про смерть громадянина. При розгляді справ вказаної категорії слід, крім іншого, було з`ясовувати, чи може бути відсутність особи умисною. Приймаючи до уваги характер правовідносин, що склалися між споживачем фінансової послуги ( ОСОБА_6 ) та Банком є допустимим умисна відсутність в місці проживання задля уникнення відповідальності за кредитним зобов`язаннями. Відсутність безумовних доказів або суперечність у доказах на підтвердження обставин, що надаються заявником та/або заінтересованими особами, унеможливлює оголошення особи померлою.

Представник банку звернувся з відзивом на апеляційну скаргу, посилаючись на її необґрунтованість та безпідставність. Вказував, що апеляційна скарга зводиться до переоцінки досліджених фактів та доказів та не свідчить про порушення судом першої інстанції норм матеріального права. Наголошував, що юридичним наслідком визнання особи померлою є відкриття спадщини, що надає право реалізувати виконання зобов`язань померлого перед банком. Висновок суду ґрунтується на юридичному припущенні смерті особи, жодних інших доказів у справі, окрім наявних, не може бути здобуто. А отже, задля усунення невизначеності у правовідносинах з ОСОБА_6 , рішення суду є обґрунтованим.

Заінтересовані особи в судове засідання не з`явились, про час та дату судового розгляду повідомлені належним чином, тому колегія суддів вважає за можливе розглядати справу за їх відсутності у відповідності до положень ч. 2 ст. 372 ЦПК України.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, які з`явились у судове засідання, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а судове рішення залишенню без змін на підставі наступного.

Судом встановлено, що 06.04.2007 року між ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та АКІБ «УкрСиббанк» укладено Договір іпотеки № 51736, за умовами якого іпотекодавець ОСОБА_6 передав АКІБ «УкрСиббанк» в іпотеку нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1 , якою забезпечується в повному обсязі виконання всіх грошових зобов`язань іпотекодавця за кредитним договором № 0 від 06 квітня 2007 року (а. с. 7-10).

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 24.07.2015 року у справі № 753/10805/15-ц за заявою ОСОБА_5 визнано ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Довбиш Баранівського району Житомирської області, безвісно відсутнім (а.с. 5-6).

У травні 2017 року ПАТ «УкрСиббанк» звернувся із позовом до ОСОБА_6 про звернення стягнення на предмет іпотеки (а.с. 11-15); ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 11.07.2017 року відкрито провадження у справі № 753/9865/17 за цим позовом (а. с. 16), судовий розгляд триває.

В листопаді 2020 року АТ «УкрСиббанк» звернувся із заявою про оголошення ОСОБА_6 померлим, метою цієї заяви є усунення невизначеності, яка склалася щодо правовідносин за участю особи, яка тривалий час є відсутньою за місцем свого постійного проживання і місце перебування якої невідоме; оголошення особи померлою необхідне заявнику для настання правових наслідків оголошення ОСОБА_6 померлим з метою вжиття заходів охорони спадкового майна, захисту та реалізації заявником права як іпотекодержателя відповідно до вимог Закону України «Про іпотеку», оскільки дані правовідносини передбачають правонаступництво.

Відповідно до ст. 44 ЦК України на підставі рішення суду про визнання фізичної особи безвісно відсутньою нотаріус за останнім місцем її проживання описує належне їй майно та встановлює над ним опіку. За заявою заінтересованої особи або органу опіки та піклування над майном фізичної особи, місце перебування якої невідоме, опіка може бути встановлена нотаріусом до ухвалення судом рішення про визнання її безвісно відсутньою. Опікун над майном фізичної особи, яка визнана безвісно відсутньою, або фізичної особи, місце перебування якої невідоме, приймає виконання цивільних обов`язків на її користь, погашає за рахунок її майна борги, управляє цим майном в її інтересах. За заявою заінтересованої особи опікун над майном фізичної особи, яка визнана безвісно відсутньою, або фізичної особи, місце перебування якої невідоме, надає за рахунок цього майна утримання особам, яких вони за законом зобов`язані утримувати. Опіка над майном припиняється у разі скасування рішення суду про визнання фізичної особи безвісно відсутньою, а також у разі появи фізичної особи, місце перебування якої було невідомим.

Зі змісту рішення Дарницького районного суду м. Києва від 24 липня 2015 року у справі № 753/10805/15-ц не вбачається, що судом встановлювалася опіка над майном ОСОБА_6 , а отже заінтересована особа АТ «УкрСиббанк» позбавлена можливості звернутися до опікуна над майном з метою погашення боргу ОСОБА_6 , що й стало підставою звернення до суду з даною заявою.

Відповідно до ст. 47 ЦК України правові наслідки оголошення фізичної особи померлою прирівнюються до правових наслідків, які настають у разі смерті. Спадкоємці фізичної особи, яка оголошена померлою, не мають права відчужувати протягом п`яти років нерухоме майно, що перейшло до них у зв`язку з відкриттям спадщини. Нотаріус, який видав спадкоємцеві свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно, накладає на нього заборону відчуження.

Відповідно до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).

Таким чином, юридичним наслідком оголошення особи померлою є відкриття спадщини і вжиття заходів опіки над спадковим майном, що надає можливість захисту та реалізації заявником своїх прав як іпотекодержателем відповідно до вимог Закону України «Про іпотеку».

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 24 липня 2015 року, ОСОБА_6 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в смт Довбиш Баранівського району Житомирської області (а. с. 5 - 6).

Частиною 5 ст. 82 ЦПК України, передбачено, що обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

Відповідно до Договору іпотеки № 51736, від 06.04.2007 року укладеного між ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та АКІБ «УкрСиббанк» предмет іпотеки - квартира АДРЕСА_1 належить ОСОБА_6 на праві власності відповідно до Договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кияшко А.В. 23.12.2005 року (а.с.7 - 10).

Ч. 1 ст. 307 ЦПК України передбачено, що суд до початку розгляду справи встановлює осіб (родичів, співробітників тощо), які можуть дати свідчення про фізичну особу, місцеперебування якої невідоме, а також запитує відповідні організації за останнім місцем проживання відсутнього (житлово-експлуатаційні організації, органи реєстрації місця проживання осіб або органи місцевого самоврядування) і за останнім місцем роботи про наявність відомостей щодо фізичної особи, місцеперебування якої невідоме.

Відповідно до листа-відповіді Новоград-Волинського районного відділу поліції ГУ НП в Житомирській області від 29.07.2021 року по факту зникнення ОСОБА_6 було заведено розшукову справу за № 027202 від 21.01.2014 року та проводились заходи направлені на встановлення вказаної особи. Матеріали розшукової справи знищено за закінченням строку її зберігання (Акт знищення № 2138/220/01-2021 від 19.10.2021 року) (а.с. 142).

За останнім відомим місцем проживання ОСОБА_6 : кв. АДРЕСА_1 з 2013 року по теперішній час інформація за місцем реєстрації відсутня, місце його перебування не відоме.

Як вбачається зі змісту рішення Дарницького районного суду м. Києва від 24.07.2015 року, у січні 2013 року ОСОБА_6 вийшов з квартири АДРЕСА_1 у невідомому напрямку, за місцем проживання та реєстрації більше не з`являвся. Ухвалою суду від 30.12.2013 року його оголошено у розшук.

Цим рішенням суд визнав ОСОБА_6 безвісно відсутнім (а.с. 5-6).

Відповідно до ч. 1 ст. 46 ЦК України фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку - протягом шести місяців.

Рішення про оголошення фізичної особи померлою приймається судом за наявності таких підстав: 1) відсутність особи в місці її постійного проживання; 2) відсутність відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона зникла безвісті за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку,- протягом шести місяців.

Особливості цієї категорії справ, є те що висновок суду про оголошення громадянина померлим ґрунтується на юридичному припущені смерті особи.

Заявник у даному випадку має особисту цивільну-правову заінтересованість в зміні правового статусу особи, яку він просить оголосити померлою. Для підтвердження цього наведені обставини, які свідчать про те, що між заявником та особою, яку він просить оголосити померлою існують особисті або майнові правовідносини, матеріально-правовий зв`язок, відсутність фізичної особи є для заявника перешкодою у реалізації його прав.

Приймаючи до уваги вказані обставини, встановивши, що ОСОБА_6 відсутній в місці його постійного проживання, а також відсутні відомості про місце його перебування більше трьох років, а саме з січня 2013 року, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що заява підлягає задоволенню.

Доводи апеляційної скарги, про те, що у справі щодо звернення стягнення на предмет іпотеки №753/9865/17, судом не винесено рішення, яким було б відмовлено позивачу у задоволенні його позову з підстав «невизначеності статусу особи відповідача», а тому таке звернення з заявою про оголошення особи померлою є передчасним і не має відношення до банку, апеляційним судом відхиляються з огляду на встановлений судом першої інстанції матеріально-правовий зв`язок, а саме наявність невиконаних зобов`язань ОСОБА_6 перед банком у розмірі кредиту в сумі 169 950 доларів США та загальної заборгованості у розмірі 286 789, 25 доларів США та 2 439 276, 15 грн пені /а.с. 11-15/.

Отже, мета задля якої заявник звернувся до суду доведена.

Крім того, вжиті заходи щодо розшуку ОСОБА_6 є безрезультатними, його було оголошено у розшук, рішенням суду у 2015 році його визнано безвісно відсутнім /а.с. 5-6/.

Відповідно до листа-відповіді Новоград-Волинського районного відділу поліції ГУ НП в Житомирській області від 29.07.2021 року по факту зникнення ОСОБА_6 було проводились заходи направлені на встановлення вказаної особи. Матеріали розшукової справи знищено за закінченням строку її зберігання.

Жодних інших доказів які могли б давати підстави вважати ОСОБА_6 померлим, окрім тих, що містяться у справі, заявником не може бути здобуто.

За поясненнями при розгляді справи в суді першої інстанції, колишня дружина ОСОБА_6 вказувала, що він пішов на полювання і не повернувся, жодних даних про нього у неї та її дітей не має /а.с. 174/. Тому, апеляційний суд вказує, що судом першої інстанції вірно встановлені обставини, які дають підставу суду припускати смерть такої особи.

Так, у п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» судам роз`яснено, що громадянин може бути оголошений в судовому порядку померлим у разі встановлення обставин, на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть громадянина.

Системний аналіз ч. 1 ст. 46, ст. 47 ЦК України, ч. 1 ст. 306 ЦПК України дозволяє дійти висновку, що сама по собі відсутність відомостей про місце перебування фізичної особи протягом трьох років у місці її постійного проживання не може бути підставою для оголошення цієї фізичної особи померлою. Суд повинен мати достатні належні та допустимі докази для встановлення обставин, на підставі яких можливо зробити вірогідне припущення про смерть громадянина.

Тобто особливістю цієї категорії справ є те, що висновок суду про оголошення фізичної особи померлою ґрунтується на юридичному припущенні смерті особи (правова презумпція).

При розгляді справ вказаної категорії судам слід, крім іншого, з`ясовувати, чи може бути відсутність особи умисною, тобто чи не переховується вона від правоохоронних органів з метою уникнення юридичної відповідальності.

Вказаний висновок висловлено у постанові Верховного Суду від 06 листопада 2019 р. у справі № 226/3053/18.

У даній справі, розшукова справа, яка була заведена по факту невиплати аліментів, щодо особи знищена, матеріали справи не містять даних які б давали підставу вважати, що ОСОБА_6 переховується від правоохоронних органів.

Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та містяться на формальних міркуваннях.

Відповідно до ч.1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 375, 381, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 07 лютого 2022 року - залишити без задоволення.

Рішення Дарницького районного суду міста Києва від 07 лютого 2022 року - залишити без змін.

Постанову суду апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Головуючий: Судді: