Справа № 505/2160/21
Провадження № 2/505/976/2022
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.03.2022 Котовський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючого судді Івінського О.О.

секретаря судового засідання Черчел Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Подільську Одеської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Подільської міської ради Подільського району Одеської області про визнання права власності,-

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_2 05.07.2021 звернулася до суду із позовом до Подільської міської ради Подільського району Одеської області та просила визнати за нею право приватної спільної часткової власності на 54/100 частин житлового будинку АДРЕСА_1 загальною площею 83,3 кв.м., житловою площею 38,8 кв.м.

Свої вимоги мотивувала тим, що позивачці на підставі договору купівлі-продажу №243-К від 03.06.2000 належить 54/100 житлового будинку із господарськими спорудами та будівлями по АДРЕСА_1 . Будучи власником вказаної частини житлового будинку, позивачка скористалась своїм правом на безкоштовну приватизацію земельної ділянки, на якій розташована частина будинку та отримала у власність земельну ділянку площею 0,1 га, кадастровий номер :02:017:0404 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарський будівель і споруд площею 0,0061 га кадастровий номер :02:017:0405 для ведення особистого селянського господарства. Вказала, що коли вирішила продати вказану частку житлового будинку, то нотаріусом було повідомлено, що правовий документ на житловий будинок договір Одеської товарної біржі, не визнається чинним законодавством України та відповідно, посвідчити договір купівлі-продажу неможливо. Тому вимушена була звернутися до суду з даним позовом.

Позивачка у судове засідання не з`явилася. Надала заяву, згідно якої підтримала позовні вимоги, справу просила розглянути у її відсутність.

Представник відповідача Подільської міської ради Одеської області у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду заяви був повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив, відзиву на позов або заяв про розгляд справи у його відсутність не надавав.

Дослідивши обставини справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 03 червня 2000 року, між ОСОБА_3 , як продавцем, та ОСОБА_4 , як покупцем, було укладено на Українській товарній біржі договір №243-К купівлі-продажу нерухомого майна, а саме: 54/100 частки домоволодіння за адресою: по АДРЕСА_1 .

Згідно п.5 договору, 54/100 частки домоволодіння продано за 6000,00 грн., які отримані продавцем до підписання цього договору та новим власником нерухомого майна є ОСОБА_4 .

Угода оформлена в письмовій формі, зареєстрована в бюро технічної інвентаризації, але не посвідчена нотаріально, як того вимагала стаття 227 ЦК УРСР (в редакції 1963 року).

Відповідно висновку оцінювача СОД ОСОБА_5 від 02.07.2021, 54/100 частки домоволодіння за адресою: по АДРЕСА_1 , загальною площею 83,3 кв.м. і житловою площею 38,8 кв.м., станом на 02.07.2021 ринкова вартість становить 62300,00 грн.

Відповідно до Витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на земельну ділянку 30 з кадастровим номером :02:017:0404 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,1 га та на земельну ділянку 30 з кадастровим номером :02:017:0405 для ведення особистого селянського господарства площею 0,0061 га належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_4 .

Відповідно до технічної-характеристики №461 від 14.08.2018 на домоволодіння, за адресою: АДРЕСА_1 , власниками даного домоволодіння є ОСОБА_6 46/100 частин домоволодіння та ОСОБА_4 54/100 частин домоволодіння.

Висновки суду підтверджуються матеріалами справи.

Спірні правовідносини між сторонами виникли 03 червня 2000 року, а тому при вирішенні спору підлягають застосуванню положення ЦК Української РСР.

Відповідно до статті 224 ЦК Української РСР (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно та сплатити за нього певну грошову суму.

Набуття права власності - це певний юридичний склад, з яким закон пов`язує виникнення в особи суб`єктивного права власності на певні об`єкти.

Відповідно до статті 4 ЦК Української РСР (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) цивільні права і обов`язки виникають з підстав, передбачених законодавством, в тому числі і з угод.

Згідно зі статтею 41 ЦК Української РСР (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) угодами визнаються дії громадян і організацій, спрямовані на встановлення, зміну або припинення цивільних прав або обов`язків.

За загальним правилом, визначеним у статтях 47,227 ЦК Української РСР (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), договори купівлі-продажу жилого будинку (його частини) підлягали нотаріальному посвідченню.

Згідно із частиною першою статті 128 ЦК Української РСР (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) право власності (право оперативного управління) у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором.

Відповідно до статті 224 ЦК Української РСР (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до статті 15 Закону України «Про товарну біржу (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню.

Отже, законодавець на час виникнення спірних правовідносин не вимагав нотаріального посвідчення договору відчуження нерухомості у разі укладання такого договору на товарній біржі.

Згідно із статтею 47 ЦК УРСР (який був чинним на момент укладення біржової угоди щодо спірної квартири) нотаріальне посвідчення угод обов`язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими частиною другою статті 48 цього Кодексу. Якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається.

Згідно встановлених фактичних обставин ОСОБА_3 , передала позивачці нерухоме майно, а саме 54/100 частки домоволодіння за адресою: по АДРЕСА_1 , а ОСОБА_4 , сплатила гроші за придбані 54/100 частки домоволодіння. Даний договір зареєстровано в Котовському міжміському бюро технічної інвентаризації 03 червня 2000 року.

За договором сторони виконали свої зобов`язання в повному обсязі, угода оформлена в письмовій формі, зареєстрована в бюро технічної інвентаризації, але не посвідчена нотаріально, як того вимагала стаття 227 ЦК УРСР.

Законодавець на час виникнення спірних правовідносин не вимагав нотаріального посвідчення договору відчуження нерухомості у разі укладання такого договору на товарній біржі.

Судом встановлено, що при вчиненні договору купівлі-продажу домоволодіння дії сторін були спрямовані на встановлення цивільних прав та обов`язків, перехід права власності відбувся, сторони договору мали необхідний обсяг цивільної дієздатності та вільне волевиявлення, що відповідало внутрішній волі на досягнення наслідків, а саме купівлі-продажу домоволодіння. Отже, правочин був реальним і вчинений у формі, дозволенній чинним законодавством України на момент його вчинення.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Аналогічний висновок під час розгляду подібного спору Верховний Суд зробив у постанові від 12 вересня 2018 року в справі № 522/50/16-ц.

З огляду на викладене, оскільки сторони домовилися щодо всіх істотних умов договору купівлі-продажу та така домовленість підтверджується письмовими доказами, повністю виконали умови угоди, яку не було нотаріально засвідчено з посиланням на ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», є підстави для визнання договору купівлі-продажу нерухомості від 03 червня 2000 року, оформленого на Українській товарній біржі, дійсним.

Керуючись ст.ст. 12, 81, 89, 141, 263, 265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Подільської міської ради Подільського району Одеської області про визнання права власності задовольнити.

Визнати за ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , право приватної спільної часткової власності на 54/100 частини житлового будинку із господарськими спорудами та будівлями, за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст.273 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Одеського апеляційного суду.

Суддя О.О.Івінський

Повне судове рішення складено 29 березня 2022 року.