Справа № 461/613/21 Головуючий у 1 інстанції: Мисько Х.М.
Провадження № 22-ц/811/3194/21 Доповідач в 2-й інстанції: Савуляк Р. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Савуляка Р.В.,

суддів: Мікуш Ю.Р., Приколоти Т.І.,

секретаря: Іванової О.О.,

без участі сторін, розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Галицького районного суду м. Львова 07 квітня 2021 року у справі за позовом Акціонерного товариства «Ідея Банк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором, -

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2022 року АТ «Ідея Банк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором в розмірі 31330,65 грн.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 11 жовтня 2019 року між АТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 було укладено договір кредиту та страхування №F94.13051.005808872.

Вказував, що згідно кредитного договору відповідач отримав кредит в розмірі 24 215 грн. зі сплатою 16,5% річних, з поверненням, сплатою кредиту та інших платежів, в тому числі процентів у терміни, передбачені встановленим кредитним договором графіком щомісячних платежів.

Зазначав, що позивач повністю виконав свої зобов`язання згідно умов кредитного договору, що підтверджується меморіальними ордерами, однак, відповідач не виконує свої зобов`язання, передбачені договором кредиту, внаслідок чого, станом на 22 грудня 2020 року утворилась заборгованість в розмірі 31 330,65 грн., вказана заборгованість відповідача підтверджується випискою по особовому рахунку та довідкою-розрахунком заборгованості станом на 22 грудня 2020 року.

Оскаржуваним рішенням Галицького районного суду м. Львова 07 квітня 2021 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 (адреса проживання (реєстрації): АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ; дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь Акціонерного товариства «Ідея Банк» (адреса місцезнаходження: 79008, м.Львів, вул.Валова, 11; ідентифікаційний код в ) заборгованість за кредитним договором №F94.13051.005808872 від 11.10.2019 року в сумі 31330,65 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 (адреса проживання (реєстрації): АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ; дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь Акціонерного товариства «Ідея Банк» (адреса місцезнаходження: 79008, м.Львів, вул.Валова, 11; ідентифікаційний код в ) 2270 грн. судового збору.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі посилається на те, що він не отримував вимогу про усунення порушення кредитних зобов`язань від 10 листопада 2020 року щодо факту і суми боргу та дострокового повернення кредиту.

Вказує, що із зазначеною позивачем сумою та наданими до суду розрахунками не згоден, вважаю такі безпідставними та необґрунтованими, та такими, що не відповідають діючому законодавству.

Також зазначає, що позивачем не надано суду договору між сторонами про споживчий кредит та страхування від 11 жовтня 2019 року між AT «Ідея Банк» та ОСОБА_1 №F94.13051.005808872. на який посилається суд, як на доказ, а надано договір кредиту та страхування №F94.13051.. що є, на думку відповідача, введенням позивачем суду в оману.

Позивачем не надано суду графіку щомісячних платежів за договором про споживчий кредит та страхування від 11 жовтня 2019 року між AT «Ідея Банк» та ОСОБА_1 №F94.13051.005808872.

Крім цього вказує, що позивач не надав суду Довіреності на надання права кредитному посереднику ПАТ «ОТП БАНК», відповідно до ст. 6 ЗУ «Про споживче кредитування», зазначеному в меморіальному ордері №3456148 від 11 жовтня 2019 р. (копія в матеріалах справи), який може укладати правочин щодо надання займу або споживчого кредиту від імені позивача - AT «Ідея Банк».

Просить рішення Галицького районного суду м. Львова 07 квітня 2021 року скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Частиною четвертою статті 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Згідно ч. 5 статті 268 ЦПК України зазначено, що датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення апеляційним судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 09 вересня 2022 року, є дата складення повного судового рішення 22 вересня 2022 року.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, виходячи з наступного.

Судом та матеріалами справи встановлено, що 11 жовтня 2019 року між АТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №F94.13051.005808872.

Відповідно до договору кредиту, відповідач отримав кредит у розмірі 24 215 грн. зі сплатою 16,5% річних, з поверненням, сплатою кредиту та інших платежів, в тому числі процентів у терміни, передбачені встановленим кредитним договором графіком щомісячних платежів.

Згідно розрахунку заборгованості, наданого АТ «Ідея Банк» станом на час розгляду справи, загальна сума заборгованості за кредитом становить 31 330,65 грн., яка складається із: 17 498,27 грн. - основний борг; 4 399,1 грн. - прострочений борг; 2 106,63 грн. - прострочені проценти; 315,24 грн. строкові проценти; 1554,74 грн. нарахована плата за обслуговування кредиту; 5441,61 грн. прострочена плата за обслуговування кредиту; 15,06 грн. пеня за несвоєчасне погашення платежів.

Задовольняючи позовні вимоги повністю, суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги є підставними в повному обсязі.

З таким висновком суду колегія суддів не може повністю погодитись, виходячи із наступних обставин.

Відповідно до ст. 627 ЦК України вбачається, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У відповідності до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Постановляючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що Банк повністю виконав свої зобов`язання за Договором, а клієнт скористався наданим кредитом, що підтверджується наявною в матеріалах справи випискою по особовому рахунку відповідача ОСОБА_1 а тому наявні підстави для стягнення з останнього заборгованості в сумі 24 334 грн. 17 коп., що складається з основного боргу 17 498 грн. 27 коп., простроченого боргу 4 399 грн. 20 коп., прострочених процентів - 2 106 грн. 63 коп., строкових процентів 315 грн. 24 коп. та пені за несвоєчасне погашення платежів, нарахованої по 29 лютого 2020 року включно 15 грн. 06 коп.

В той же час, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача нарахованої плати за обслуговування кредиту в сумі 1554 грн. 74 коп. та простроченої плати за обслуговування кредиту в сумі 5 441 грн. 61 коп., виходячи із наступних обставин.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором , а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно із частинами першою та другою статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» (тут і далі у редакції, чинній на час укладення кредитного договору) у договорі про споживчий кредит зазначаються: 1) найменування та місцезнаходження кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), прізвище, ім`я, по батькові та місце проживання споживача (позичальника); 2) тип кредиту (кредит, кредитна лінія, кредитування рахунку тощо), мета отримання кредиту; 3) загальний розмір наданого кредиту;4) порядок та умови надання кредиту; 5) строк, на який надається кредит; 6) необхідність укладення договорів щодо додаткових чи супутніх послуг третіх осіб, пов`язаних з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту (за наявності); 7) види забезпечення наданого кредиту (якщо кредит надається за умови отримання забезпечення); 8) процентна ставка за кредитом, її тип (фіксована чи змінювана), порядок її обчислення, у тому числі порядок зміни, та сплати процентів; 9) реальна річна процентна ставка та загальна вартість кредиту для споживача на дату укладення договору про споживчий кредит. Усі припущення, використані для обчислення такої ставки, повинні бути зазначені; 10) порядок повернення кредиту та сплати процентів за користування споживчим кредитом, включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, у вигляді графіка платежів (у разі кредитування у вигляді кредитування рахунку, кредитної лінії графік платежів може не надаватися); 11) інформація про наслідки прострочення виконання зобов`язань зі сплати платежів, у тому числі розмір неустойки, процентної ставки, інших платежів, які застосовуються чи стягуються при невиконанні зобов`язання за договором про споживчий кредит; 12) порядок та умови відмови від надання та одержання кредиту; 13) порядок дострокового повернення кредиту; 14) відповідальність сторін за порушення умов договору.

У договорі про споживчий кредит можуть бути також зазначені інші умови, визначені законом та за домовленістю сторін.

Відповідно до частин першої та другої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.

У разі якщо розмір майбутніх платежів і строки їх сплати не можуть бути встановлені у договорі про споживчий кредит (кредитування у вигляді кредитування рахунку, кредитної лінії тощо), споживачу також у строк, визначений цим договором, надається виписка з рахунку/рахунків (за їх наявності), у якій зазначаються: стан рахунку на певну дату, оборот коштів на рахунку за період часу, за який зроблена виписка з рахунку (з описом проведених операцій), баланс рахунку на початок періоду, за який зроблена виписка, баланс рахунку на кінець періоду, за який зроблена виписка, дати і суми здійснення операцій за рахунком споживача, застосована до проведених споживачем операцій процентна ставка, будь-які інші платежі, застосовані до проведених споживачем операцій за рахунком, та/або будь-яка інша інформація, передбачена договором про споживчий кредит.

Згідно положень ч. 5 ст. 11, ч. ч. 1, 2, 5, 7 ст. 18 Закону України "Про захист прав споживачів" до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими передбачаються зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки.

Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору.

Аналіз указаних норм дає підстави для висновку, що несправедливими є положення договору про споживчий кредит, які містять умови про зміни у витратах, зокрема щодо плати за обслуговування кредиту, і це є підставою для визнання таких положень недійсними.

Згідно з абз. 3 ч. 4 ст. 11 Закону України "Про захист прав споживачів" кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною.

Відповідно до ч. 8 ст. 11 Закону України "Про захист прав споживачів" нечіткі або двозначні положення договорів зі споживачами тлумачаться на користь споживача.

Крім того, відповідно до ст. 55 Закону України "Про банки і банківську діяльність" відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком.

Зі змісту рішення Конституційного Суду України від 10 листопада 2011 року№ 15-рп/2011 вбачається, що положення п. п. 22, 23 ст. 11, ст. 18 Закону України "Про захист прав споживачів" з подальшими змінами у взаємозв`язку з положеннями ч. 4 ст. 42 Конституції України треба розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору.

Відповідно до п. 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168 банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного договору тощо).

За вказаних обставин, банком встановлено сплату позичальником комісії за обслуговування заборгованості позичальника, тобто платежу, який споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь.

Оскільки надання кредиту є обов`язком банку за кредитним договором, то така дія як обслуговування кредиту не є самостійною послугою, що замовляється та підлягає оплаті позичальником на користь банку. Операція з обслуговування кредитної заборгованості відповідає економічним потребам лише самого банку та здійснюється ним при реалізації прав та обов`язків за кредитним договором, тому такі дії банку не є послугами, що об`єктивно надаються клієнту-позичальнику.

За вказаних обставин, позичальнику було встановлено щомісячну плату за таку супутню послугу банку, яка за законом повинна надаватися йому безоплатно, а відтак, нарахування банком плати за цю послугу є безпідставною. Такий висновок узгоджується з правовою позицією, висловленою Верховним Судом в постанові від 01 квітня 2020 року у справі № 583/3343/19, провадження № 61-22778св19.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимоги АТ «Ідея Банк» в частині стягнення нарахованої плати за обслуговування кредиту в сумі 1554 грн. 74 коп. та простроченої плати за обслуговування кредиту в сумі 5 441 грн. 61 коп., відтак апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає до часткового задоволення шляхом зміни рішення Галицького районного суду м. Львова 07 квітня 2021 року .

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. 367, 368, п.2 ч.1 ст. 374, ст.ст. 376, 381, 382, 384, 389 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Галицького районного суду м. Львова 07 квітня 2021 року змінити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Ідея Банк» заборгованість за кредитним договором №F94.13051.005808872 від 11 жовтня 2019 року в сумі 24 334 (двадцять чотири тисячі триста тридцять чотири) гривні 17 копійок.

В решті вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Ідея Банк» 1761 гривню 52 копійки судового збору

Стягнути з Акціонерного товариства «Ідея Банк» на користь ОСОБА_1 762 гривні 75 копійок судового збору.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 22 вересня 2022 року.

Головуючий: Савуляк Р.В.

Судді: Мікуш Ю.Р.

Приколоти Т.І.