Справа №345/598/22
Провадження № 2/345/370/2022
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28.03.2022 м.Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області

в складі головуючого судді Сухарник І.І.

за участю секретаря судового засідання Рибчук Ю.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Калуської дитячої музичної школи, третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: управління культури, національностей та релігій Калуської міської ради про визнання незаконним та скасування наказу про відсторонення від роботи, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

встановив:

що позивач звернувся до суду із даним позовом, мотивуючи його тим, що з 01.09.2004 працює на посаді викладача музично-теоретичних дисциплін Калуської дитячої музичної школи. Наказом № 03-03/130 від 17.11.2021 її було відсторонено від роботи з 17.11.2021 на час відсутності щеплення від COVID-19 без збереження заробітної плати. Позивач зазначила, що вважає даний наказ незаконним та таким, що порушує її право на працю та інші супутні соціальні права, гарантовані Конституцією України, адже відсутність щеплення не може бути підставою відсторонення від роботи та позбавлення її заробітної плати.

Крім того, позивач вважає, що рішення про відсторонення працівників прийнято у формі Постанови Кабінету Міністрів України та в спосіб, що не відповідає вимогам п.1 ст. 92 Конституції України та ст. 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», та поза межами конституційних повноважень Кабінету Міністрів України, а тому в роботодавця відсутні законні підстави для відсторонення працівників від роботи в зв`язку із відмовою від вакцинації від COVID-19.

Також, на думку позивача, захворювання COVID-19 та щеплення проти нього відсутні в будь-якому із розділів Календаря профілактичних щеплень, у зв`язку з чим щеплення проти даного захворювання не набуває статусу обов`язкового профілактичного згідно з вимогами Закону України «Про захист від інфекційних хвороб».

ОСОБА_1 вважає, що наказ № 03-03/130 від 116.11.2021 про її відсторонення від виконання роботи не містить відомостей на підтвердження її відмови здійснити щеплення у визначеному ч. 6 ст. 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» та зазначає, що через стан здоров`я згідно клінічних проти показів до вакцинації від COVID-19 вона була позбавлена можливості заробляти на життя, оскільки була відсторонена без збереження заробітної плати на час відсутності щеплення, а це був її єдиний дохід, на який вона утримувала трьох неповнолітніх дітей.

Відповідно до наказу № 03-03/14 вона була допущена до роботи з 01.02.2022, оскільки на даний час є висновок лікаря щодо наявності протипоказань до вакцинації проти гострої респіраторної хвороби COVID-19.

Тому позивач просить суд визнати незаконним та скасувати наказ № 0-03/130 від 16.11.2021 про відсторонення її від роботи та поновити її на роботі на посаді викладача Калуської дитячої музичної школи з 17.11.2021, а також стягнути з відповідача заробітну плату за вимушений прогул за період роботи з 17.11.2021 по 01.02.2022 в розмірі 36 848,70 гривень та понесені нею судові витрати.

Представник відповідача - директор Дитячої музичної школи управління культури, національностей та релігій Калуської міської ради Л.Мелимука подала суду лист, яким просила відмовити в задоволенні позову, оскільки адміністрація школи виконала всі вимоги законодавства в межах своїх повноважень. Також вказала, що з 01.02.2022 відповідно до наказу № 03-03/14 від 31.01.2021 на підставі висновку лікаря щодо наявності протипоказань до вакцинації проти гострої респіраторної хвороби COVID-19, а з 06.03.2022 по 13.03.2022 ОСОБА_1 скористалася своїм правом на частину щорічної основної відпустки, а також правом на відпустку без збереження заробітної плати строком 18 календарних днів з 14.03.2022 по 31.03.2022.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, проаналізувавши вимоги чинного законодавства приходить до наступних висновків.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

На час вирішення спору постанова Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 № 1236, у редакції чинній на 08.11.2021, ст. 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», ст. 46 КЗпП України, неконституційними не визнавались, є чинними, у зв`язку з викладеним підлягають застосуванню.

Встановлено, що 01.09.2004 позивач ОСОБА_1 призначена на посаду викладача музично-теоретичних дисциплін Калуської дитячої музичної школи (а.с. 14).

Кабінетом Міністрів України в грудні 2020 прийнято постанову із запровадженням обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, яка містила вимоги про забезпечення контролю за проведенням обов`язкових профілактичних щеплень, відсторонення від роботи (виконання робіт) працівників та державних службовців, обов`язковість профілактичних щеплень проти COVID-19 яких визначена переліком та які відмовляються або ухиляються від проведення таких обов`язкових профілактичних щеплень проти COVID-19.

Наказом Міністерства охорони здоров`я України від 04.10.2021 № 2153 затверджено відповідний перелік працівників, що підлягають обов`язковому профілактичному щепленню проти гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.

Повідомленням № 04 від 03.11.2021 директор школи повідомив позивача ОСОБА_1 про те, що з 08.11.2021 на період дії карантину, встановленого КМУ, щеплення проти COVID-19 обов`язкове для працівників Калуської ДМШ, а також запропоновано до 05.11.2021 подати документ, який підтверджує отримання повного курсу вакцинації або одну дозу двозначної вакцини від COVID-19, включеної ВООЗ до переліку дозволених для використання в надзвичайних ситуаціях, або міжнародний, внутрішній сертифікат або іноземний сертифікат, що підтверджує вакцинацію від COVID-19 однією дозою дводозної вакцини (жовтий сертифікат або однією дозою однодомної вакцини чи двома дозами дводозної вакцини (зелений сертифікат), або ж довідку про абсолютні протипоказання відповідно до Переліку медичних протипоказань та застережень до проведення профілактичних щеплень, затвердженого наказом МОЗ від 16.09.2011 № 595. Також позивач роз`яснено, що в разі ненадання вказаних документів до 08.11.2021 її буде відсторонено від роботи без збереження заробітної плати (а.с. 12-13).

Оскільки позивач не надала жодного із вказаних у повідомленні документів, наказом від 16.11.2021 № 03-03/130 її було відсторонено від роботи з 17.11.2021 на час відсутності щеплення проти COVID-19 без збереження заробітної плати (а.с. 11). При винесенні даного наказу відповідач керувався ст. 46 КЗпП України, ч. 2 ст.12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», наказом МОЗ «Про затвердження Переліку професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням», від 04.10.2021 № 2153.

Відповідно до ст. 46 КЗпП України допускається відсторонення працівників від роботи власником або уповноваженим ним органом у разі: появи на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння; відмови або ухилення від обов`язкових медичних оглядів, навчання, інструктажу і перевірки знань з охорони праці та протипожежної охорони; в інших випадках, передбачених законодавством.

Відсторонення працівника від роботи - це призупинення виконання ним своїх трудових обов`язків за рішенням уповноважених на це компетентних органів з підстав, передбачених законодавством, що, як правило, відбувається з одночасним призупиненням виплати йому заробітної плати. Відсторонення від роботи можливе лише у випадках, що передбачені законодавством. Про це оголошується наказом або розпорядженням керівника підприємства, установи чи організації, і про це працівник повинен бути повідомлений. Термін відсторонення встановлюється до усунення причин, що його зумовили (постанова Верховного Суду від 01.04.2020 у справі № 761/12073/18).

Перелік заходів, які необхідно забезпечити керівникам державних органів (державної служби), керівникам підприємств, установ та організацій, передбачено п. 41-6 Постанови Кабінету Міністрів України «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 09.12.2020 № 1236.

Зокрема, згідно вищевказаного Переліку обов`язковим профілактичним щепленням проти гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, підлягають працівники: закладів вищої, післядипломної, фахової передвищої, професійної (професійно-технічної), загальної середньої, у тому числі спеціальних, дошкільної, позашкільної освіти, закладів спеціалізованої освіти та наукових установ незалежно від типу та форми власності.

Згідно зі ст. 8 Конституції України Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.

Статтею 4 ЦПК України визначено, що актами цивільного законодавства є також постанови Кабінету Міністрів України.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про Кабінет Міністрів України» Кабінет Міністрів України (Уряд України) є вищим органом у системі органів виконавчої влади.

Слід зазначити, що за змістом ст.117 Конституції України Кабінет Міністрів України в межах своєї компетенції видає постанови і розпорядження, які є обов`язковими до виконання.

Згідно з п.1 Положення про Міністерство охорони здоров`я України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2015 № 267, Міністерство охорони здоров`я України (МОЗ) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України.

При вирішенні даної справи суд враховує позицію позивача про те, що відповідно до ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб.

Однак, невідповідність виданих у межах владних повноважень вищим органом виконавчої влади, а також центральним органом виконавчої влади в сфері охорони здоров`я, постанови та наказу на врегулювання трудових відносин під час дії запровадженого карантину, вимогам Конституції України, Кодексу про працю України, іншим законам відсутня, а зміст постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 № 1236 та наказу Міністерства охорони здоров`я України від 04.10.2021 № 2153 в частині умов відсторонення від роботи, категорій працівників відносно яких запроваджуються заходи обмеження, є чітким та зрозумілим за виконанням, передбачуваним за правовими наслідками.

Окрім цього, слід також врахувати і конституційну вимогу про те, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» профілактичні щеплення проти дифтерії, кашлюка, кору, поліомієліту, правця, туберкульозу є обов`язковими і включаються до календаря щеплень.

Працівники окремих професій, виробництв та організацій, діяльність яких може призвести до зараження цих працівників та (або) поширення ними інфекційних хвороб, підлягають обов`язковим профілактичним щепленням також проти інших відповідних інфекційних хвороб. У разі відмови або ухилення від обов`язкових профілактичних щеплень у порядку, встановленому законом, ці працівники відсторонюються від виконання зазначених видів робіт. Перелік професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням проти інших відповідних інфекційних хвороб, встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я.

Пунктами а, б ст.10 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я» встановлено обов`язки громадян у сфері охорони здоров`я піклуватись про своє здоров`я та здоров`я дітей, не шкодити здоров`ю інших громадян, у передбачених законодавством випадках проходити профілактичні медичні огляди і робити щеплення.

Таким чином, рішення відповідача - роботодавця щодо відсторонення від роботи (виконання робіт) позивача, обов`язковість профілактичних щеплень проти COVID-19 якого визначена переліком та який відмовився від проведення таких обов`язкових профілактичних щеплень проти COVID-19 відповідає вимогам законодавства України.

Натомість позиція позивача про те, що підстава відсторонення працівника від роботи, передбачена ст. 46 КЗпП України, а саме «в інших випадках, передбачених законодавством», не може бути застосована до спірних правовідносин, є безпідставною.

Щодо обробки, використання та зберігання персональних даних щодо стану здоров`я позивача, то з урахуванням Закону України «Про інформацію», КЗпП України, Закону України «Про захист персональних даних» у виниклому спорі отримання інформації пов`язано із сферою трудових правовідносин, здійснюється відповідно до вимог закону, а тому не може беззаперечно обмежуватись у відповідному доступі, а вимога пройти обов`язкову вакцинацію не може бути розцінена як порушення права позивача на медичну таємницю.

Верховний Суд в постанові від 17.04.2019 у справі №682/1692/17 дійшов висновку, що вимога про обов`язкову вакцинацію населення проти особливо небезпечних хвороб з огляду на потребу охорони громадського здоров`я, а також здоров`я заінтересованих осіб є виправданою. Принцип важливості суспільних інтересів превалює над особистими правами особи, однак лише тоді, коли таке втручання має об`єктивні підстави, та є виправданим.

З огляду на вищевикладене суд приходить до висновку, що вимога позивача про визнання незаконним та скасування наказу № 03-03/130 від 16.11.2021 про відсторонення її від роботи, виданого директором Калуської дитячої музичної школи та поновлення ОСОБА_1 на роботі з 17.11.2021 задоволенню не підлягає, а спірний наказ прийнято у відповідності до вимог чинного законодавства України.

Зважаючи на це, не підлягає до задоволення і вимога про зобов`язання відповідача виплатити ОСОБА_1 невиплачену заробітну плату за час незаконного відсторонення його від роботи.

Крім того, з 01.02.2022 відповідно до наказу № 03-03/14 від 31.01.2021 на підставі висновку лікаря щодо наявності протипоказань до вакцинації проти гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої корона вірусом SARS-COV-2 від 31.01.2022 ОСОБА_1 допущено до роботи (а.с. 17).

Питання про розподіл судових витрати слід вирішити у відповідності до ст. 141 ЦПК України.

З врахуванням викладеного, керуючись ст. 39-1 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я», ст. 286 ЦК України, ст. 26 Закону України «Про освіту», ст. 46 КЗпП України, ст. 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», ст.ст. 12, 13, 81, 141, 258, 259, 263-265 ЦПК України, -

ухвалив:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Калуської дитячої музичної школи, третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: управління культури, національностей та релігій Калуської міської ради про визнання незаконним та скасування наказу № 03-03/130 від 16.11.2021 про відсторонення від роботи, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Івано-Франківського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги через Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Головуючий