Справа №538/1221/22
Провадження по справі №2/538/370/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 жовтня 2022 року м. Лохвиця

Лохвицький районний суд Полтавської області у складі

головуючого судді Зуб Т.О.,

за участю секретар судового засідання Криворучко В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Лохвиця Полтавської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з вищевказаним позовом, в обгрунтування якого зазначила, що на даний час навчається на першому курсі Національного університету харчових технологій денної форми навчання, плановий строк навчання до 30.06.2026 року. У зв`язку з навчанням у вищому навчальному закладі потребує матеріальної допомоги. В деякій мірі фінансову допомогу надає мати, але в повному обсязі на період навчання вона не має можливості її забезпечити. ОСОБА_2 матеріальної допомоги у добровільному порядку не надає, хоча має таку можливість.

Просить суд стягнути з ОСОБА_2 на свою користь аліменти у розмірі 1/6 частини заробітку відповідача на період навчання, починаючи стягнення з дати подачі позову, і до закінчення навчання, тобто, до 30.06.2026 року.

Ухвалою судді Лохвицького районного суду Полтавської області від 23.09.2022 року позовна заява прийнята до розгляду та відкрите провадження за правилами спрощеного позовного провадження та призначене судове засідання (а.с. 12).

В судове засідання сторони не з`явилися.

Позивач ОСОБА_1 через канцелярію суду надала заяву про розгляд справи у її відсутність. Позовні вимоги щодо стягнення аліментів у розмірі 1/6 частки підтримує та просить задовольнити (а.с. 13).

Відповідач ОСОБА_2 через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи у його відсутність, з якої також вбачається, що останній не заперечує про стягнення з нього аліментів у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (а.с. 15).

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Частиною 2 ст. 18 СК України передбачено, що суд застосовує ті способи захисту прав або інтересів учасників сімейних відносин, які встановлені законом або домовленістю (договором) сторін.

Згідно вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також в інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим 13.09.2004 року (а.с. 4). ОСОБА_1 є студенткою першого курсу Національного університету харчових технологій денної форми навчання, плановий строк навчання до 30.06.2026 року, що підтверджується довідкою № 22-23/04 від 06.09.2022 року (а.с. 5).

Позивач ОСОБА_1 зазначає, що потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням, коштів, які надає їй мати, не достатньо, а ОСОБА_2 матеріальної допомоги у добровільному порядку надавати не бажає, хоча має можливість.

Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1989 pоку, батьки або інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

У відповідності зі ст. 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення 23-х років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання після досягнення повноліття(незалежно від форми навчання), виникає за обов`язковою сукупністю таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Положеннями ст. 141 Сімейного кодексу України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.

Відповідно до ст. 200 Сімейного кодексу України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 Сімейного кодексу України, а саме: стану здоров`я та матеріального становища дитини; стану здоров`я та матеріального становища платника аліментів; наявності у платника інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інших обставин, що мають істотне значення.

Отже, обов`язковою умовою стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини є навчання, право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Навчання, крім побутових витрат, також потребує значних коштів на придбання літератури, методичного матеріалу, щоденного виділення коштів на харчування та транспорт.

Матеріальне становище повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, визначається з врахуванням вартості навчання, навчального обладнання, навчальних матеріалів, проїзду, проживання за місцем розташування навчального закладу тощо.

Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, при чому обов`язком особистим, індивідуальним, який не залежить від віку батьків.

ОСОБА_1 навчається на стаціонарному відділенні денної форми навчання, тому не має можливості працювати та отримувати доходи, несе загальновідомі витрати, пов`язані з навчанням, а тому потребує матеріальної допомоги від батьків на період навчання.

На підставі викладеного, дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини, на які посилалася позивач, як на підставу вимог, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, враховуючи, що ОСОБА_2 будь-яких доказів щодо неможливості надання позивачу матеріальної допомоги на період її навчання, не надав та визнав позовні вимоги про стягнення з нього аліментів у розмірі 1/6 частини, суд вважає, що останній має можливість надавати матеріальну допомогу на період навчання у зазначеному розмірі щомісячно, за винятком періоду канікул, оскільки даний вид утримання аліментів пов`язаний саме із навчанням, а навчання студентів на канікулах припиняється, тому в цей період аліменти стягненню не підлягають.

Визначаючи кінцеву дату стягнення аліментів, суд вважає за необхідне визначити датою закінчення позивачем навчання. Водночас, суд враховує і можливість продовження отримання нею освіти, граничний термін сплати аліментів, визначений ст. 199 СК України, змістом позовних вимог. Внаслідок чого, вважає за необхідне призначити до стягнення з відповідача аліменти на утримання повнолітньої доньки до дати закінчення навчання- 30.06.2026 року включно.

Згідно п. 1 ч.1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень, зокрема у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Таким чином, суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць.

З урахуванням положень ст.ст. 137, 141 ЦПК України, підлягає стягненню з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 992,40 грн., оскільки позивач звільнена від сплати судових витрат на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір».

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 191, 199, 200 СК України, ст.ст. 141, 258-259, 263, 264, 265 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання- задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 , аліменти на її утримання на період навчання, щомісячно в розмірі 1/6 частини з усіх видів доходу відповідача, починаючи з 09.09.2022 року, і до закінчення навчання, тобто, по 30.06.2026 року.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , на корить держави судовий збір у розмірі 992,40 грн.

Рішення в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в межах платежу за один місяць.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи якому повне рішення не було вручено в день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Т.О. Зуб