Номер провадження: 22-ц/813/3806/22
Номер справи місцевого суду: 504/290/21
Головуючий у першій інстанції Аблова Ю. Ю.
Доповідач Дришлюк А. І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Дришлюка А.І., суддів Драгомерецького М.М., Громіка Р.Д.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін у м. Одесі справу за апеляційною скаргою представника Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» - Крилової Олени Леонідівни на заочне рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 27 квітня 2021 року у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

29 січня 2021 року АТ КБ «Приватбанк» звернулося до Комінтернівського районного суду Одеської області з позовною заявою до ОСОБА_1 , в якій просить суд стягнути з відповідача - ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 13.03.2019 року у розмірі 21 421, 87 грн, яка складається з: 17 528, 98 грн - заборгованість за тілом кредиту, в тому числі заборгованість за простроченим тілом кредиту, 3 892, 89 грн заборгованість за простроченими відсотками, а також судові витрати у розмірі 2 270 грн. В обґрунтування заявленого позову представник позивача посилається на те, що між ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем - ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №б/н від 13.03.2019 року, відповідно до умов якого, відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Порушення відповідачем зобов`язань по укладеному кредитному договору №б/н від 13.03.2019 року щодо своєчасного погашення кредиту зумовило звернення АТ КБ «ПриватБанк» до суду із відповідним позовом (а.с.1-4).

27 квітня 2021 року заочним рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області позов Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 13.03.2019 року у розмірі 17 528, 98 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» витрати зі сплаті судового збору у розмірі 2270 грн (а.с.77-81).

18 травня 2021 року канцелярією Комінтернівського районного суду Одеської області зареєстровано апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» - Крилової Олени Леонідівни на заочне рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 27 квітня 2021 року. З вказаним рішенням апелянт не погоджується в частині відмови у задоволенні позовних вимог. Апелянт наголошує на тому, що відповідачем було підписано анкету-заву на підтвердження приєднання до всіх Умов та правил надання банківських послуг. Крім того, апелянт звертає увагу, що отримання кредитної картки підтверджується тим, що ОСОБА_1 користувався коштами, а саме отримував гроші через банкомат, розплачувався карткою в магазинах, потім частково погашав заборгованість. Апелянт вважає, що оскільки ОСОБА_1 користувався наданими коштами, то жодних заперечень у нього не було, він погоджувався із розміром нарахованих відсотків та неустойки. Також, апелянт повідомляє, що ОСОБА_1 було підписано паспорт споживчого кредиту, в якому зазначено процентну ставку в умовах пільгового кредиту, поза умовами пільгового кредиту, вказано про подвійну процентну ставку в наслідок невиконання зобов`язань щодо повернення кредиту, а також щодо штрафу за прострочення платежів. Крім того, апелянт наголошує, що відповідачем розрахунок заборгованості не оспорювався та не спростовувався. Тому, апелянт просить суд провести судовий розгляд за участі представника АТ КБ «ПриватБанк», скасувати рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 27.04.2021 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог та прийняти у цій частині нове рішення, яким задовольнити в цій частині позов АТ КБ «ПриватБанк», стягнути з відповідача судові витрати (а.с.84-88).

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи. Апеляційне провадження за скаргою представника Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» - Крилової Олени Леонідівни на заочне рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 27 квітня 2021 року у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості було відкрито в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи.

Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив.

З врахуванням недостатньої кількості суддів в Одеському апеляційному суді (з 2013 року кількість суддів в цивільній палаті зменшилася з 48 до 14, які фактично здійснюють судочинство), щодо яких здійснюється автоматизований розподіл справ (без урахування суддів, які хворіють, перебувають у відрядженні, знаходяться у відпустці), що створює надмірне навантаження та виключає можливість розгляду справи в строки, передбачені національним законодавством, судом апеляційної інстанції було здійснено розгляд справи з врахуванням поточного навантаження, яке обумовило затягування розгляду справи по незалежним від суду причинам.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали цивільної справи, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга частково підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Приймаючи оскаржуване заочне рішення, суд першої інстанції виходив з того, що відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, комісії, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. При цьому, суд першої інстанції зазначив, що не містить укладений у вигляді анкети-заяви кредитний договір б/н від 29.03.2019 року підписаної сторонами, і строку повернення кредиту (користування ним). Однак, суд першої інстанції, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, а також вимоги ч. 2 ст. 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, вважав, що АТ КБ «ПриватБанк» в праві вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. За таких обставин, суд першої інстанції дійшов висновку, що стягненню підлягає заборгованість за тілом кредиту, в тому числі заборгованість за простроченим тілом кредиту, у розмірі 17528,98 грн (а.с. 80-81).

Апеляційний суд, частково задовольняючи апеляційну скаргу, вважає за потрібне зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Разом з тим, відповідно до ч. 4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим 13 березня 2019 року підписав анкету заяву №б/н (а.с. 9-10).

У Довідці, наданій позивачем до позовної заяви, зазначено, що ОСОБА_1 13 березня 2019 року було видано кредитну картку № НОМЕР_1 , термін дії якої до 02.2023 року (а.с. 8).

Позивач, серед іншого, надав до суду Виписку з вище зазначеного карткового рахунку відповідача, з якої вбачається рух грошових коштів з 13.03.2019 року та до 01.10.2020 року (кінцева дата виписки) (а.с. 62-63).

В обґрунтування своїх вимог позивач, крім іншого, посилався на те, що боржник своєю заявою № б/н від 13.03.2019 року підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг (далі - Договір), що підтверджується підписом у заяві (а.с. 2).

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинне виконуватися належним чином у відповідності з умовами договору.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо в зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Згідно із ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

За змістом ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини першої ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі ст. 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 підписав Паспорт споживчого кредитування, в якому наведено умови кредитування за типом кредитного продукту «Універсальна» та «Універсальна ГОЛД», які містять різні умови кредитування (а.с. 11-12 зворот). У графі «ця інформація зберігає чинність та є актуальною до» зазначено дату 28.03.2019 року (а.с. 16 зворот).

При цьому, апеляційний суд звертає увагу на те, що ні в Анкеті-Заяві, ні в Довідці про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, ні в Довідці про видачу кредитної картки, ні в виписці за договором № б/н станом на 16.12.2020 року тип кредитного рахунку не вказано, а тому апеляційний суд не погоджується з доводами апелянта про те, що відповідача було належним чином ознайомлено з умовами кредитування.

Таким чином, в контексті обставин даної справи, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції, що відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами.

Щодо наявності заборгованості.

Позивач, звертаючись до суду з позовом просив стягнути з відповідача заборгованість у загальному розмірі 21 421, 87 грн, яка складається з: 17528,98 грн - заборгованість за тілом кредиту, в тому числі заборгованість за простроченим тілом кредиту, 3892,89 грн - заборгованість за простроченими відсотками (а.с. 6).

Як було вище зазначено, оскільки в підписаній заяві № б/н від 13.03.2019 року сторони не визначили умови договору щодо відсотків за користування кредитними коштами, в тому числі за простроченими відсотками, а також додаткових договорів сторонами з приводу цього не укладалось, тому вимоги банку про стягнення відсотків не підлягають задоволенню. При цьому, апеляційний суд зауважує, що сам по собі розрахунок заборгованості без надання доказів про те, які саме умови договору були узгоджені сторонами не є підтвердженням наявності заборгованості за процентами у розмірі, визначеному позивачем. Окрім того, розрахунок заборгованості, поданий позивачем, не оформлений належним чином, оскільки в ньому не зазначено прізвища посадової особи, яка має право складати такий розрахунок, що не відповідає нормативним вимогам до оформлення документів, закріплених в ДСТУ 4163-2003 «Вимоги до оформлення документів», затверджених наказом Держспоживстандарту України №55 від 17 квітня 2003 року (в редакції на час складення такого розрахунку).

Як вбачається з Розрахунку заборгованості та Виписки з карткового рахунку та не заперечується апелянтом, відповідач здійснював погашення заборгованості за кредитним договором №б/н.

Відповідно до Довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на ОСОБА_1 , 13.03.2019 року встановлено кредитний ліміт у розмірі 15000 грн, 16.05.2019 року кредитний ліміт було зменшено до 12677 грн, а 01.06.2020 року - зменшено до 0,00 грн (а.с. 7).

Однак, відповідно до наданих апелянтом розрахунків загальна заборгованість за тілом кредиту станом на 14.12.2020 року вказана в розмірі 17528,98 грн.

Разом з тим, апеляційний суд звертає увагу на те, що згідно з Випискою з карткового рахунку ОСОБА_1 станом на 28.08.2020 року (остання дата зарахування коштів в погашення кредиту) в погашення заборгованості за кредитним договором сплачено грошових коштів на загальну суму 19176,81 грн.

Тобто, заборгованість у відповідача перед Банком за даним кредитним договором відсутня, а отже і відсутні підстави для задоволення позовних вимог у повному обсязі.

В процесі перевірки доводів апеляційної скарги, обрахунку розміру заборгованості за тілом кредиту та за відсотками, які підлягають стягненню, апеляційним судом було встановлено, що суд першої інстанції неправильно встановив фактичні обставини справи, що призвело до неправильного застосування норм матеріального права.

З врахуванням наведеного, на підставі ч. 4 ст. 367 та п.п. 1,4 ч. 1 ст. 376 ЦКП України, апеляційний суд дійшов висновку про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення по суті заявлених позовних вимог.

Таким чином, враховуючи вище наведене, оскільки судом першої інстанції неповно з`ясовані обставини, що мають значення для справи, апеляційний суд на підставі ст. 376 ЦПК України частково задовольняє апеляційну скаргу, рішення суду першої інстанції скасовує та ухвалює нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» - Крилової Олени Леонідівни - задовольнити частково.

Заочне рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 27 квітня 2021 року - скасувати та ухвалити нове.

У задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовити.

Постанова Одеського апеляційного суду набирає законної сили з моменту її підписання та подальшому оскарженню не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду А.І. Дришлюк

Р.Д. Громік

М.М. Драгомерецький

25.03.2022 року м. Одеса