Справа№938/269/22
Провадження № 2/938/123/22
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
31 серпня 2022 року селище Верховина
Верховинський районний суд Івано-Франківської області
в складі: головуючого судді Джуса Р.В.
за участю: секретаря судових засідань Мартищук Н.І.
розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу
за позовом: ОСОБА_1 ,
до відповідача: ОСОБА_2 ,
про розірвання шлюбу,
від позивача: адвокат Ольховський В.М.;
від відповідача: не з`явився;
Обставини справи.
ОСОБА_1 звернулась до Верховинського районного суду Івано-Франківської області з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, зареєстрованого у Центральному відділі дежавної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Полтавського міського управління юстиції, актовий запис №1398.
Ухвалою суду від 07.07.2022 відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні на 28 липня 2022 року.
В судове засідання 28.07.2022 з`явився представник позивача адвокат Ольховський В.М., який приймав участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції із Ленінського районного суду Полтавської області.
Відповідач в судове засідання не з`явився, причин неявки не повідомив, хоча належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи. Ухвала суду про відкриття провадження у справі, копія позовної заяви з додатками та судова повістка про виклик до суду, були направлені відповідачу на адресу зазначену в позовній заяві та довідці Управління ДМС в Івано-Франківській області, наданій на запит суду. Однак станом на дату проведення судового засідання 28.07.2022, докази отримання відповідачем вказаних документів, на адресу суду не повернулись.
Відтак, у зв`язку із неявкою відповідача, розгляд справи було відкладено на 31.08.2022.
В судове засідання 31.08.2022 з`явився представник позивача адвокат Ольховський В.М., який приймав участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції із Ленінського районного суду Полтавської області.
Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, причин неявки не повідомив. Поштовий конверт, яким суд направляв відповідачу судову повістку про виклик до суду на 31.08.2022, повернувся на адресу суду із відміткою поштової установи «адресат відсутній за вказаною адресою».
Суд звертає увагу, що судова повістка про виклик відповідача до суду на 31.08.2022 направлялась судом на адресу зазначену в позовній заяві та довідці Управління ДМС в Івано-Франківській області, і за якою попередня кореспонденція була отримана відповідачем особисто.
При цьому, відповідно до положень статті 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.
Представник позивача просив суд проводити розгляд справи без участі позивача, оскільки в позовній заяві вона просила розглядати справу без її участі, та в засіданні присутній він, як її представник, а також без участі відповідача, оскільки такий був належним чином повідомлений про розгляд справи, та свідомо ухиляється від явки до суду. Не заперечив проти ухвалення заочного рішення у справі.
За змістом ст.275 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.
Статтею 43 ЦПК України визначено права та обов`язки учасників судового процесу, зокрема учасники справи зобов`язані: виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази тощо.
Також суд зазначає, що відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Перебіг строків судового розгляду у цивільних справах починається з часу надходження позовної заяви до суду, а закінчується ухваленням остаточного рішення у справі, якщо воно не на користь особи (справа "Скопелліті проти Італії" від 23.11.1993), або виконанням рішення, ухваленого на користь особи (справа "Папахелас проти Греції" від 25.03.1999).
Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду неефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (параграфи 66, 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").
У рішеннях Європейського суду з прав людини у справі "Шульга проти України" та справі "Красношапка проти України" зазначено, що роль національних суддів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ та організовувати судові провадження таким чином, щоб вони були без затримок та ефективними.
З огляду на викладене, судом вжито всіх заходів стосовно повідомлення відповідача про дату та час проведення судового засідання та надано можливість викласти свою позицію щодо позову, однак такий повторно в судове засідання не з`явився, причин неявки не повідомив. За таких обстави суд вважає за можливе проводити розгляд справи без участі відповідача.
Відповідно до ч.4 ст. 223 ЦПК України, законодавцем визначено, що у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Оскільки відповідач будучи належним чином повідомленим, повторно в судове засідання не з`явився та не повідомив причин неявки, відзив на позов не подав, а позивач не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справі, суд ухвалив провести заочний розгляд справи №938/269/22 та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у ній доказів.
В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення
Правова позиція позивача.
Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на те, що 05 вересня 2014 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, який зареєстрований у Центральному відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Полтавського міського управління юстиції, актовий запис №1398. Дітей від даного шлюбу у них немає.
Однак, спільне життя з відповідачем виявилося невдалим, через відсутність спільних інтересів, наявність різних поглядів на життя, відсутність взаєморозуміння. Вони втратили почуття поваги та любові один до одного. Спільного господарства вони із відповідачем не ведуть.
Позивач вважає, що шлюб із відповідачем фактично припинився, подальше спільне життя та збереження шлюбу є неможливим та суперечить її інтересам. Просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.
Представник позивача адвокат Ольховський в судовому засіданні позовні вимоги підтримав. Додатково зазначив, що позивач та відповідач не проживають разом більше 2-х років. Позиція його довірительки щодо розірвання шлюбу та неможливості його збереження є однозначною та виваженою
Правова позиція відповідача.
Відповідач не скористався своїм процесуальним правом, відзиву на позов чи будь-яких письмових пояснень по суті спору не подав.
Фактичні обставини встановлені судом.
Судом встановлено, що між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , було укладено шлюб, який зареєстровано 05 вересня 2014 року у Центральному відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Полтавського міського управління юстиції, актовий запис №1398. Після державної реєстрації шлюбу, чоловік та дружина обрали прізвище « ОСОБА_4 », що підтверджується повторно виданим свідоцтвом про шлюб серія НОМЕР_1 від 24 травня 2022 року.
За твердженнями позивача, дітей від даного шлюбу у неї та відповідача немає. Позивач вважає, що шлюб між нею та відповідачем фактично припинив існування, а подальше спільне життя та збереження шлюбу, суперечить її інтересам, тому звернулася до суду із позовом про розірвання шлюбу.
Оцінка суду.
Як вбачається із позовної заяви, між сторонами виникли спірні правовідносини з приводу розірвання укладеного між ними шлюбу, які врегульовано положеннями Сімейного кодексу України.
Частиною 2 статті 3 Сімейного кодексу України, встановлено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.
Відповідно до частини 4 статті 3 Сімейного кодексу України, сім`я створюється зокрема на підставі шлюбу.
Частиною 1 статті 24 Сімейного кодексу України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка.
Відповідно до положень частини 2 статті 104 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання.
Статтею 110 Сімейного кодексу України визначено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.
Підстави для розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя визначено статтею 112 Сімейного кодексу України
Зокрема, законодавцем визначено, що при вирішенні такого спору, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя.
Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
Згідно з п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
Як встановлено судом, сімейне життя у сторін не склалося, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин між сторонами. Позивач та відповідач тривалий час не проживають разом, не ведуть спільного господарства. Дітей від даного шлюбу у сторін немає.
Позивач, просить суд розірвати укладений між нею та відповідачем шлюб, оскільки вона втратила почуття поваги та любові до відповідача, в неї відсутні із ним спільні інтереси, взаєморозуміння. Вважає, що такий шлюб суперечить її інтересам.
Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в жодне з призначених судових засідань не з`явився, заперечень проти позову не подав, що свідчить про те, що він не зацікавлений у збереженні шлюбу.
Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, враховуючи, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, суд вважає, що сім`я розпалась остаточно і збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача, тому шлюб слід розірвати.
Майнового спору сторони не мають.
Відповідно до ч.2 ст.114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.
Судові витрати.
Відповідно до вимог п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України судовий збір у разі задоволення позову покладається на відповідача.
Таким чином, слід стягнути з відповідача на користь позивача, сплачений нею судовий збір в сумі 992,40грн 00коп.
Керуючись статтями 12, 13, 81, 141, 259, 263- 265, 268, 279, 280-283 ЦПК України, суд,
позов задовольнити повністю.
Розірвати шлюб, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 , зареєстрований у Центральному відділі дежавної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Полтавського міського управління юстиції, актовий запис №1398.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір, сплачений нею при поданні позовної заяви в сумі 992 гривні 40 копійок (дев`ятсот дев`яносто дві гривні сорок копійок)
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Івано-Франківського апеляційного суду через Верховинський районний суд Івано-Франківської області або безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; персональний ідентифікаційний номер- НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання: село Устеріки, Верховинського району Івано-Франківської області, персональний ідентифікаційний номер НОМЕР_3 .

Повний текст рішення складено 01.09.2022

Суддя Роман ДЖУС