У Х В А Л А

31 серпня 2022 року

м. Київ

Справа № 504/3532/20

Провадження № 14-78цс22

Велика Палата Верховного Суду у складі:

судді-доповідача Ткачука О. С.,

суддів: Британчука В. В., Власова Ю. Л., Григор`євої І. В., Гриціва М. І., Гудими Д. А., Єленіної Ж. М., Желєзного І. В.,Золотнікова О. С., Катеринчук Л. Й., Крет Г. Р., Лобойка Л. М., Пількова К. М., Прокопенка О. Б., Ситнік О. М., Сімоненко В. М., Ткача І. В.

перевірила дотримання порядку передачі на розгляд Великої Палати Верховного Суду справи за позовом ОСОБА_1 до Трояндівської сільської ради Лиманського району Одеської області, секретаря та виконуючої обов`язки голови Трояндівської сільської ради Лиманського району Одеської області Чеботарьової Ольги Миколаївни, Фермерського господарства «Назари», керівника Фермерського господарства «Назари» ОСОБА_2, третя особа - Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру, про визнання протиправними дій щодо затвердження реєстру землекористувачів, визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання не вчиняти певних дій та відшкодування моральної шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Комінтернівського районного суду Одеської області від 30 жовтня 2020 року та постанову Одеського апеляційного суду від 25 травня 2021 року,

ВСТАНОВИЛА:

Короткий зміст позовних вимог

У жовтні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Трояндівської сільської ради Лиманського району Одеської області (далі - Трояндівська сільська рада), секретаря та виконуючої обов`язки голови Трояндівської сільської ради Чеботарьової О. М., Фермерського господарства «Назари» (далі - ФГ «Назари»), керівника ФГ «Назари» ОСОБА_2., третя особа - Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру, про визнання протиправними дій щодо затвердження реєстру землекористувачів, визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання не вчиняти певних дій та відшкодування моральної шкоди.

Позов обґрунтований тим, що 24 вересня 2019 року позивач звернувся до сільської ради із заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо безоплатного відведення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) та для ведення особистого селянського господарства, однак 22 жовтня 2019 року отримав відповідь від секретаря Трояндівської сільської ради про відмову в задоволенні цієї заяви.

02 березня 2020 року виконуючою обов`язки голови Трояндівської сільської ради Чеботарьовою О. М. було затверджено рішення сільської ради № 469-VII «Про затвердження реєстру землекористувачів земельних ділянок сільськогосподарського призначення із земель запасу, які використовуються без належним чином оформлених документів».

Зокрема, зазначеним рішенням затверджено реєстр землекористувачів (юридичні, фізичні особи), які використовують земельні ділянки сільськогосподарського призначення із земель запасу, запроектованих доріг, невитребуваних та належним чином оформлених паїв за межами населених пунктів Трояндівської сільської ради без належним чином оформлених документів та затверджена вартість оренди 1,0 га сільськогосподарського призначення відповідно до нормативно-грошової оцінки земель сільськогосподарського призначення по Одеській області (31 017,00 грн. за 1,0 га землі), яка знаходиться в обробітку з розрахунку 10,059 % від нормативно-грошової оцінки земель.

Також відповідно до цього рішення сільської ради землекористувачу ФГ «Назари» передано в користування землі запасу, запроектовані дороги, невитребувані та належним чином неоформлені паї загальною площею 40,48 га.

Обґрунтовуючи підстави пред`явленого позову, ОСОБА_1 посилався на положення частини першої статті 79, частини першу-п`яту 791 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) та статтю 24 Закону України «Про державний земельний кадастр», якими передбачено, що державна реєстрація земельної ділянки здійснюється на підставі погодженої та затвердженої документації із землеустрою.

Позивач зазначав, що на момент затвердження реєстру землекористувачів у ФГ «Назари» була відсутня погоджена документація із землеустрою, що повинно було стати перешкодою у затверджені реєстру землекористувачів.

З огляду на це ОСОБА_1 просив:

- визнати протиправними дії Трояндівської сільської ради в особі голови Чеботарьової О. М. щодо затвердження реєстру землекористувачів (юридичні, фізичні особи), які використовують земельні ділянки сільськогосподарського призначення із земель запасу, запроектованих доріг, невитребуваних та без належного оформлення документів у частині їх затвердження за ФГ «Назари» в особі ОСОБА_2. ;

- визнати протиправним та скасувати рішення Трояндівської сільської ради від 02 березня 2020 року № 469-VII в частині затвердження паїв загальною площею 40,48 га, які складаються із земель запасу площею 21,86 га, запроектовані дороги - площею 1,2 га, невитребувані та без належним чином оформлених паїв площею 17,42 га за ФГ «Назари» в особі ОСОБА_2. ;

- зобов`язати Трояндівську сільську раду не вчиняти дій, пов`язаних із можливістю використання земельних ділянок сільськогосподарського призначення із земель запасу, запроектованих доріг, невитребуваних та без належним чином оформлених паїв за межами населених пунктів Трояндівської сільської ради загальною площею 40,48 га;

- зобов`язати ФГ «Назари» привести земельні ділянки загальною площею 40,48 га до попереднього стану з можливістю їх використання за цільовим призначенням - пасовиська;

- заборонити ФГ «Назари» та його засновнику ОСОБА_2 використовувати земельні ділянки загальною площею 40,48 га, за іншим цільовим призначенням ніж пасовиська;

- стягнути з Трояндівської сільської ради, ФГ «Назари», керівника ФГ «Назари» ОСОБА_2. на користь позивача по 50 000,00 грн з кожного на відшкодування моральної шкоди.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Ухвалою Комінтернівського районного суду Одеської області від 30 жовтня

2020 року, залишеною без змін постановою Одеського апеляційного суду від 25 травня 2021 року, відмовлено у відкритті провадження у справі на підставі пункту 1 частини першої статті 186 ЦПК України, оскільки заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Суди виходили із того, що позивач у пред`явленому позові не порушує питання про захист його речового права на землю, або іншого приватного права, а оспорює дії посадових осіб Трояндівської сільської ради щодо здійснення ними владних повноважень. З огляду на це спірні правовідносини не мають приватно-правового характеру, а є публічно-правовим спором, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У серпні 2021 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції, передати справу для продовження її розгляду до суду першої інстанції.

Доводи касаційної скарги зводяться до незгоди з висновками судів попередніх інстанцій про те, що дана справа підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.Зокрема, суди не врахували, що після укладення між землекористувачем та органом місцевого самоврядування договору оренди землі припиняються адміністративні відносини між цими суб`єктами, а надалі виникають договірні відносини, які характеризуються рівністю їх учасників та свободою договору.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 01 жовтня 2021 року відкрито касаційне провадження у справі та витребувано матеріали справи із суду першої інстанції.

31 травня 2022 року справа надійшла до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 12 липня 2022 року справу призначено до судового розгляду.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 серпня 2022 року справу передано на розгляд Великої Палати Верховного Суду на підставі частини шостої статті 403 ЦПК України.

Передаючи справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду, колегія суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду зазначала, що касаційна скарга ОСОБА_1 містить доводи щодо порушення судами попередніх інстанцій правил предметної юрисдикції. Зокрема, ОСОБА_1 обґрунтовував свою касаційну скаргу тим, що після укладення між землекористувачем та органом місцевого самоврядування договору оренди землі, припиняються адміністративні відносини між цими суб`єктами, а надалі виникають договірні відносини, які характеризуються рівністю їх учасників та свободою договору. Такі ознаки, на думку позивача, притаманні не адміністративним, а цивільним правовідносинам, які з урахуванням суб`єктного складу можуть бути предметом судового розгляду у відповідному суді загальної юрисдикції або господарському суді. Таким чином, позивач вважав, що спір підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. При цьому колегією суддів не встановлено, що Велика Палата Верховного Суду викладала в своїй постанові висновок щодо питання предметної чи суб`єктної юрисдикції спору в подібних правовідносинах.

Позиція Великої Палати Верховного Суду

Перевіривши підстави для передачі справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду, остання зазначає таке.

Відповідно до частини шостої статті 403 ЦПК України справа підлягає передачі на розгляд Великої Палати Верховного Суду, коли учасник справи оскаржує судове рішення з підстав порушення правил предметної чи суб`єктної юрисдикції. При цьому, не підлягає передачі на розгляд Великої Палати справа якщо: 1) учасник справи, який оскаржує судове рішення, брав участь у розгляді справи в судах першої чи апеляційної інстанції і не заявляв про порушення правил предметної чи суб`єктної юрисдикції; 2) учасник справи, який оскаржує судове рішення, не обґрунтував порушення судом правил предметної чи суб`єктної юрисдикції наявністю судових рішень Верховного Суду у складі колегії суддів (палати, об`єднаної палати) іншого касаційного суду у справі з подібною підставою та предметом позову у подібних правовідносинах; 3) Велика Палата Верховного Суду вже викладала у своїй постанові висновок щодо питання предметної чи суб`єктної юрисдикції спору у подібних правовідносинах.

За змістом цієї норми судом повинно бути встановлена одночасна наявність наступних фактів: учасник заявляв про порушення правил юрисдикції у судах попередніх інстанцій; посилався на судові рішення Верховного Суду у складі колегії суддів (палати, об`єднаної палати) іншого касаційного суду, який розглянув справу з подібними правовідносинами у іншій юрисдикції та Велика Палата Верховного Суду не викладала правових висновків щодо визначення юрисдикції у подібних правовідносинах.

Умови передачі справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду узгоджуються з визначеними процесуальними кодексами підставами касаційного оскарження судових рішень та повноваженнями колегій суду, судових палат та об`єднаних палат Касаційних судів у складі Верховного Суду та повноваженнями Великої Палати Верховного Суду.

Справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду з підстав частини шостої статті 403 ЦПК України можна передати лише за відсутності всіх трьох указаних у цій частині випадків. У разі наявності хоча б одного з перелічених у тій частині випадків передача справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду безпідставна.

Указана правова позиція викладена Великою Палатою Верховного Суду в ухвалах від 24 грудня 2020 року у справі № 488/2810/19 (пункт 9), від 02 березня 2021 року у справі № 361/3865/19 (пункт 20), від 31 серпня 2021 року у справі № 761/3726/19 (пункт 10),від 08 вересня 2021 року у справі № 922/3322/20, від 22 вересня 2021 року у справі № 335/6684/19 (пункт 9), від 29 вересня 2021 року у справі № 760/10469/20 (пункт 12), від 06 жовтня 2021 року у справі №757/40434/20, від 30 листопада 2021 року у справі № 758/169/21 (пункт 13).

За узагальненим змістом частини другої статті 389 та статті 403 ЦПК України передбачається, що правова проблема, пов`язана з юрисдикцією спору, за наявності різних правових позицій одного Касаційного суду у складі Верховного Суду вирішуються палатою чи об`єднаною палатою цього ж суду. І лише наявність різних правових позицій іншого касаційного суду, у тому числі щодо юрисдикції, є однією з підстав для передачі справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду (частина третя статті 403 ЦПК України).

В ухвалі від 10 серпня 2022 року колегія суддів Касаційного цивільного суду не навела судові рішення Верховного Суду у складі колегії суддів (палати, об`єднаної палати) іншого касаційного суду, який розглянув справу з подібними правовідносинами у іншій юрисдикції, а лише вказала, що Велика Палата Верховного Суду не викладала у своїх постановах висновку щодо питання предметної чи суб`єктної юрисдикції спору у подібних правовідносинах.

Проте у зв`язку набранням чинності з 08 лютого 2020 року Законом України від 15 січня 2020 року № 460-ІХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» сама по собі відсутність висновку Великої Палати Верховного Суду щодо визначення юрисдикції у певних правовідносинах без наявності правових позицій касаційного суду різної юрисдикції, не є підставою для передачі справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду, оскільки не створює юрисдикційної проблеми.

Відсутність судових рішень іншого касаційного суду свідчить про право Касаційного цивільного суду у складі Верховного суду самостійно висловити правову позицію щодо спору.

Крім того, з імперативної норми пункту 2 частини шостої статті 403 ЦПК України вбачається, що справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду можна передати лише у випадку коли учасник справи, який оскаржує судове рішення, обґрунтував порушення судом правил предметної чи суб`єктної юрисдикції наявністю судових рішень Верховного Суду у складі колегії суддів (палати, об`єднаної палати) іншого касаційного суду.

Наведеної умови також не виконано, оскільки заявник обґрунтовує касаційну скаргу наявністю лише судових рішень Великої Палати Верховного Суду, що не відповідає вимогам наведеної норми процесуального права та виключає можливість передачі справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Крім того, Велика Палата Верховного Суду вважає за необхідне зазначити, що неодноразово висловлювала правові позиції, якими визначала юрисдикційність спорів у земельних правовідносинах. Зокрема, такі позиції висловлені у постановах Великої Палати Верховного Суду:

від 4 квітня 2018 року у справі № 539/1957/16-а (провадження № 11-210апп18): «З моменту укладення між землекористувачем та органом місцевого самоврядування договору оренди землі припиняються адміністративні відносини між цими суб`єктами, та в подальшому виникають договірні відносини, які характеризуються рівністю їх учасників та свободою договору. Такі ознаки не притаманні адміністративним правовідносинам, натомість - притаманні цивільним правовідносинам, які з урахуванням суб`єктного складу можуть бути предметом судового розгляду у відповідному суді загальної юрисдикції або господарському суді»;

від 5 червня 2018 року у справі № 826/13628/16 (провадження № 11-538апп18): «[…]у разі прийняття суб`єктом владних повноважень рішення про передачу земельних ділянок у власність чи оренду (тобто ненормативного акта, який вичерпує свою дію після його реалізації) оспорювання правомірності набуття фізичною чи юридичною особою спірної земельної ділянки, а також правомірності надання іншій особі дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення цієї земельної ділянки має вирішуватися у порядку цивільної (господарської) юрисдикції, оскільки виникає спір про право цивільне»;

від 28 листопада 2018 року у справі № 2107/5039/2012/13-а (провадження № 11-1166апп18): «Виникнення спірних правовідносин обумовлено незгодою позивача з рішенням відповідача щодо передачі третій особі земельної ділянки та видачі акта на право власності на земельну ділянку, оскільки її частина перебуває в користуванні позивача. Отже, у цій справі існує невирішений спір про право на земельну ділянку, що унеможливлює його розгляд за правилами адміністративного судочинства, адже адміністративний суд позбавлений правових (законодавчих) можливостей установлювати (визнавати) належність права власності (постійного користування) на земельну ділянку».

Таким чином, з огляду відсутність сукупності умов, передбачених у частині шостій статті 403 ЦПК України, Велика Палата Верховного Суду не знайшла підстав для прийняття справи до свого розгляду.

Відповідно до частини шостої статті 404 ЦПК України, якщо Велика Палата Верховного Суду дійде висновку про відсутність підстав для передачі справи на її розгляд, справа повертається (передається) відповідній колегії (палаті, об`єднаній палаті) для розгляду, про що постановляється ухвала. Справа, повернута на розгляд колегії (палати, об`єднаної палати), не може бути передана повторно на розгляд Великої Палати.

Керуючись статтями 403 та 404 ЦПК України, Велика Палата Верховного Суду

УХВАЛИЛА:

Справу № 504/3532/20 за позовом ОСОБА_1 до Трояндівської сільської ради Лиманського району Одеської області, секретаря та виконуючої обов`язки голови Трояндівської сільської ради Лиманського району Одеської області Чеботарьової Ольги Миколаївни, Фермерського господарства «Назари», керівника Фермерського господарства «Назари» ОСОБА_2, третя особа - Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру, про визнання протиправними дій щодо затвердження реєстру землекористувачів, визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання не вчиняти певних дій та відшкодування моральної шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Комінтернівського районного суду Одеської області від 30 жовтня 2020 року та постанову Одеського апеляційного суду від 25 травня 2021 рокуповернути на розгляд колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач О. С. Ткачук

Судді: В. В. Британчук Л. Й. Катеринчук
Ю. Л. Власов Г.Р. Крет
І. В. Григор`єва Л. М. Лобойко
М. І. Гриців К. М. Пільков
Д. А. Гудима О. Б. Прокопенко
Ж. М. Єленіна О. М. Ситнік
І. В. Желєзний В. М. Сімоненко
О. С. Золотніков І. В. Ткач