Справа № 148/1115/21
Провадження № 22-ц/801/294/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції Штифурко Л. А.
Доповідач:Копаничук С. Г.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2022 рокуСправа № 148/1115/21м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Головуючого : Копаничук С.Г.

Суддів: Медвецького С.К., Оніщука В.В.,

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 ;

відповідач: ОСОБА_2 ;

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи в м. Вінниці апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Тульчинського районного суду Вінницької області від 01.12.2021 року, постановлене у приміщенні того ж суду під головуванням судді Штифурко Л.А. у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування збитків, -

в с т а н о в и в:

У червні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування збитків. Вказав, що 18.11.2020 близько 16.00 год. ОСОБА_2 , перебуваючи у дворі будинку АДРЕСА_1 , пошкодила невідомим предметом автомобіль, яким він користується марки ГАЗ 3221-14, державний номерний знак НОМЕР_1 , який є його власністю, але не зареєстрований на нього. Пошкодженням належного йому транспортного засобу, йому завдано матеріального збитку, розмір якого відповідно до висновку автотоварознавчого дослідження № 70 від 27.11.2020 становить 14 129,40 коп. Крім того, за проведення вказаного експертного дослідження ним здійснено витрати в сумі 1950 грн.,відтак просить суд стягнути з відповідача на його користь 16079, 40 грн. та вирішити питання судових витрат.

Рішенням Тульчинського районного суду Вінницької області у задоволенні позову відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 у відшкодування витрат на професійну правничу допомогу 5000 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить оскаржуване рішення скасувати , а у справі ухвалити нове рішення, яким його позовні вимоги задовольнити. Вказав, що висновок суду про те, що закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення №148/2102/20 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП України, тобто з нереабілітуючих підстав , не спростовує вину останньої у заподіянні йому матеріальної шкоди. Крім того, судом було проігноровано його клопотання про витребування для огляду в судовому засіданні справи про адміністративне правопорушення №148/2102/20.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 вважає рішення суду законним і обгрунтованим, а апеляційну скаргу безпідставною.

Згідно із ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду в справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Частиною 9 ст. 19 ЦПК України встановлено, що для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

Відповідно до ч.1 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи те, що позивачем подано апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції у справі, яка не відноситься до категорії тих, що не може бути розглянута у порядку спрощеного позовного провадження (ч. 4 ст. 274 ЦПК України) з ціною позову 16 079,40 грн., яка є меншою ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, колегією суддів вирішено призначити в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 1, 4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам рішення суду не відповідає.

Суд встановив, що згідно матеріалів справи про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст.173 КУпАП та протоколу про про адмінправопорушення , 18.11.2020 ,близько 16:00 год. ОСОБА_2 , перебуваючи в дворі будинку АДРЕСА_1 , виражалася в адресу ОСОБА_1 нецензурною лайкою, погрожувала фізичною розправою, а також пошкодила невідомим предметом автомобіль «ГАЗ 3221-14», д.н.з. НОМЕР_1 , який належав останньому, чим порушила громадський порядок та спокій громадян. В протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАБ 167036 у справі № 148/2102/20 ОСОБА_2 зазначила, що своєї вини не визнає.

Підставою для оформлення вищезазначеного протоколу стала заява ОСОБА_1 від 21.11.2020 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за вчинення дрібного хуліганства, письмові пояснення свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 .

Згідно висновку автотоварознавчого дослідження № 070 від 27.11.2020 матеріальний збиток, заподіяний пошкодженням автомобіля ГАЗ 322132-14, складає 14 129,40 грн. (а.с. 5-10).

З протоколу огляду транспортного засобу ГАЗ 322132-14, д/ н НОМЕР_1 від 25.11.2020 вбачається виявлення деформації панелі передніх правих дверей 3х4 см.; панелі боковини правої задньої 20х10 см; панелі задка лівого 8х10 см; панелі боковини лівої задньої частини 8х10 см і пошкодження лакофарбового покриття 0,2х200 см. (а.с. 11)

Згідно акту здачі-прийому виконаних робіт від 25.11.2020 року, ОСОБА_1 за проведення експертизи сплатив експерту товарознавцю Варваруку М. 1950 грн.

Транспортний засіб - автомобль ГАЗ, д.н.з. НОМЕР_1 згідно свідоцтва про реєстрацію серїї НОМЕР_2 належить на праві власності ОСОБА_6 (а.с. 17).

Відмовляючи у задоволенні позову , суд виходив з того, що позивач жодними належними та допустимими доказами не довів факту спричинення йому матеріальної шкоди діями відповідача , протиправності її поведінки та наявності причинного зв`язку між шкодою і діяннями відповідача . Суд виходив із того, що доводи позивача про підтвердження вини ОСОБА_2 у заподіянні шкоди постановою Тульчинського районного суду від 16.03.2021 про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст.173 КУпАП , безпідставні, оскільки вказаною постановою провадження у справі було закрито в зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення, а тому вина її у вчиненні дрібного хуліганства і спричиненні пошкоджень автомобілю ,а також причинного зв`язку між ними, не встановлено.

Колегія суддів з таким висновком суду погодитись не може , виходячи з наступного.

Згідно ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є:1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

На вимогу особи, якій завдано шкоди, та відповідно до обставин справи майнова шкода може бути відшкодована і в інший спосіб, зокрема, шкода, завдана майну, може відшкодовуватися в натурі (передання речі того ж роду та тієї ж якості, полагодження пошкодженої речі тощо), якщо інше не встановлено законом.

Згідно з ч.1ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Необхідною умовою відповідальності за заподіяння шкоди, є причинний зв`язок між дією (бездіяльністю) заподіювача шкоди і майновою або моральною шкодою, що виникла у потерпілої особи.

Відповідальність за наслідки, що наступили, можлива лише тоді, коли ці наслідки були закономірним результатом вчиненого особою діяння. Дія або бездіяльність, що є однією з умов виникнення цього результату, але не пов`язані з ним внутрішнім необхідним зв`язком, є лише мотив, але не причина наслідків, що наступили .

Для встановлення існування причинного зв`язку слід довести, що: 1) протиправна поведінка передувала настанню шкідливих наслідків; 2) шкідливі наслідки є результатом протиправної поведінки особи - заподіювача шкоди.

Разом із тим, згідно ч.2 ст.1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Таким чином , відповідно до ч.2 ст. 1166 ЦК України вини завдавача шкоди презюмується ,а тому, на відміну від висновку суду, не позивач доводить вину , а відповідач доводить відсутність своєї вини.

Відтак ,відмова судом у задоволенні позову через недоведеність позивачем вини відповідача, суперечить положенням ч.2 ст. 1166 ЦК України, згідно якої діє презумпція вини завдавача шкоди ,а тому для звільнення від відшкодування відповідач повинен довести відсутність своєї вини ,а позивач доводить лише факт заподіяння шкоди за участю відповідача, її розмір і причинний зв`язок.

Зі змісту ст.ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, які мають відповідати критеріям належності ,допустимості ,достовірності відповідно до ст.ст.77,ч.2.ст.78 , 79 ЦПК України та відповідно до ст.80 ЦПК України бути достатніми .

Згідно ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно ч.2 ст.78 ЦПК обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування ,а за ст.79 ЦПК достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Згідно із ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч. ч. 5,6,7 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Згідно із ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному. Повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.Суд оцінює належність, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок всіх доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.76 ЦПК доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:1) письмовими, речовими і електронними доказами;2) висновками експертів;3) показаннями свідків.Доказами

На підтвердження заподіяння йому шкоди відповідачем та її розміру за вказаних ним обставин позивач надав суду постанову Тульчинського районного суду від 16.03.2021 року і посилався на матеріали адміністративної справи про притягнення відповідача ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності ,що були оглянуті судом в судовому засіданні ,а також висновок автотоварознавчого дослідження №70 від 27.11.2020року про розмір матеріального збитку у вигляді відновлювального ремонту транспортного засобу з врахуванням його зносу в сумі 14 129.4 грн.

З матеріалів справи про адміністративне правопорушення № 148/2102/20, та постанови суду вбачається, що відповідно до складеного протоколу про адмінправопорушення складеного серії ВАБ 167036, 18.11.2020 близько 16:00 год. ОСОБА_2 , перебуваючи в дворі будинку АДРЕСА_1 виражалася в адресу ОСОБА_1 нецензурною лайкою, погрожувала фізичною розправою ,а також, пошкодила невідомим предметом автомобіль «ГАЗ 3221-14», д.н.з. НОМЕР_1 ,чим порушила порядок і спокій громадян. В протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАБ 167036 у справі про адміністративне правопорушення № 148/2102/20 ОСОБА_2 вини не визнала.

Підставою для оформлення протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ 167036 стала заява ОСОБА_1 від 21.11.2020 про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за вчинення дрібного хуліганства. Вищезазначена справа про адміністративне правопорушення містить також письмові пояснення ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , в яких останні послідовно і однозначено дали свідчення про події та характер поведінки відповідачки ,а саме , що 18.11.2020 року близько 16 год. в АДРЕСА_1 ОСОБА_2 ображала ОСОБА_1 нецензурними словами та нанесла невідомим предметом численні удари по кабіні та кузову автомобіля ГАЗ 3221-14, державний номерний знак НОМЕР_1 , внаслідок чого на кузові цього автомобіля з`явились численні вм`ятини та подряпини. Підтвердив факт фотографування працівниками поліції пошкоджень автомобіля після конфлікту і свідок ОСОБА_7 .

В матеріалах справи про адміністративне правопорушення № 148/2102/20 наявний протокол огляду транспортного засобу ГАЗ 322132-14 від 25.11.2020 року ,з якого вбачається опис пошкоджень автомобіля,а саме деформація передніх правих дверей 3х4 см,деформація правої задньої боковини 20х10 см, Здеформація лівих задніх дверей 8х10 см ,деформація лівої задньої частини боковини 8х10 ,а також пошкодження лакофарбового покриття 0,2х200 см.

Згідно висновку автотоварознавчого дослідження № 070 від 27.11.2020, складеного суб`єктом оціночної діяльності сертифікованим оцінювачем ОСОБА_8 на замовлення ОСОБА_9 , що міститься в матеріалах адміністративної справи, матеріальний збиток, заподіяний власнику автомобіля ГАЗ 322132-14, державний номер НОМЕР_1 , в результаті пошкодження при певних обставинах складає 14129,40 грн. В додатку до висновку наявна фототаблиця ,що містить дані ідентифікації автомобіля та наявні пошкодження .

За результатами перевірки звернення ОСОБА_9 про вчинене ОСОБА_2 правопорушення і пошкодження автомобіля з аналізом наданих очевидцями події ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 пояснень , ДОП Тульчинського ВП Немирівського ВП ГУ НП у Вінницькій області лейтенантом поліції Сергієм Боднарем було складено довідку, а матеріали адмінсправи про притягнення до відповідальності ОСОБА_2 направлені до суду на розгляд.

Постановою Тульчинського районного суду від 16.03.2021 року провадження у справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст.173 КУпАП було закрито на підставі п.7 ст.247 КУпАП України в зв?язку із закінченням строків притягнення дот відповідальності, тобто ,з нереабілітуючих підстав. Тобто ,суд не встановив відсутність дій ОСОБА_2 та відсутність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення.

Жодних даних про те, що постанова суду була оскаржена відповідачем чи відповідач, не погодившись з розміром заявленого збитку, клопотала про призначення відповідної судової експертизи, відповідач не надала і матеріали цивільної справи не містять.

Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Таким чином, вказана постанова ,що набрала законної сили і є обов`язковою для суду що розглядає справу про правові наслідки дій, не спростовує факт здійснення хуліганських дій і пошкодження автомобіля ГАЗ 3221-14, д.н.з. НОМЕР_1 і вчинення цих дій ОСОБА_2 .

Закриття провадження у адміністративній справі з нереабілітуючих підстав, а не з підстав відсутності у його діях складу адміністративного правопорушення , жодним чином не свідчить про факт відсутності порушень і відсутності вини порушника, а лише звільняє порушника від відповідальності.

Відтак ,із наданих позивачем і не оспорених відповідачем доказів вбачається факт заподіяння шкоди за участю відповідача, її розмір і причинний зв`язок.

Разом із тим, колегія суддів критично оцінює показання свідків у суді 17.11.2021 року про те, що вони не бачили, хто саме наносив удари по автомобілю і вважає їх не правдивими , оскільки вони спростовуються їх же поясненнями, наданими ними органам поліції 21.11.2020 року ,тобто ,безпосередньо після вказаних подій, у яких всі вони чітко і послідовно вказували на те, що в ході конфлікту нецензурна лайка, образи в бік ОСОБА_9 і нанесення численних ударів по кабіні і кузову автомобіля « ГАЗ 3221-14» здійснювались саме ОСОБА_2 і ніким іншим. Ці їх пояснення повністю узгоджуються із поясненнями заявника ОСОБА_9 , побічно підтверджуються поясненнями ОСОБА_7 в частині факту здійснення пошкоджень автомобіля і фотографування їх працівниками поліції та узгоджуються з іншими матеріалами справи .Інших достовірних і достатніх доказів того, що шкоди заподіяно не з вини відповідача ,останньою не надано і матеріали справи не містять .

Відтак, колегія суддів, оцінивши всі надані сторонами докази у їх сукупності і взаємозв`язку з позицій належності, допустимості , достовірності , достатності ,а також недостовірність останніх свідчень очевидців події , враховуючи вплив фактору часу на їх пам`ять і точність свідчень , вважає , що відповідач не довела тієї обставини, що шкоди завдано не з її вини ,а тому в силу ч.2 ст.1166 ЦК України вона не звільняється від її відшкодування і має понести цивільну відповідальність .

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів, вважає, що ОСОБА_1 на підставі п.1 ч.2 ст. 22 ЦК України має право на відшкодування збитків завданих пошкодженням ОСОБА_2 автомобіля у вигляді втрат, яких він зазнав у зв`язку з його пошкодженням у розмірі 14 129,40 грн. , а також витрат, які він зробив для відновлення свого порушеного права у вигляді оплати вартості здійснення автотоварознавчого дослідження для визначення розміру збитку у розмірі 1950 грн. ,а всього 16 079,40 грн.

Відтак, колегія суддів вважає, що висновок суду про те, що позивачем доведено вини відповідача у спричиненні пошкоджень автомобілю, який перебуває у користуванні позивача, а також причинного зв`язку між діями відповідача та заподіяною шкодою, є невірним, рішення суду підлягає скасуванню із ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно із ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підляга застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Оскільки при вирішенні справи суд допустив порушення норм матеріального та процесуального права ,невірно встановив обставини ,що мають значення для вирішення справи , в результаті чого дійшов висновків, які їм не відповідають, неправильно застосував норми матеріального і порушив норми процесуального права, а тому рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням апеляційним судом нового судового рішення про задоволення позовних вимог.

Згідно ст.141 ЦПК України підлягають перерозподілу між сторонами понесені судові витрати у справі, на користь позивача з відповідача підлягає відшкодуванню судовий збір, сплачений за розгляд справи у судах першої та апеляційної інстанції у розмірі 2270 грн.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 381 384-386 ЦПК України,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_9 задовольнити .

Рішення Тульчинського районного суду Вінницької області від 01.12.2021 року скасувати.

Позов ОСОБА_9 до ОСОБА_2 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_9 у відшкодування збитків 16079,4 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_9 у відшкодування судового збору 2270 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною, касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий С.Г. Копаничук

Судді: С.К. Медвецький

В.В. Оніщук