Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/3221/20
Провадження №: 2/332/987/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 вересня 2022 р. м.Запоріжжя

Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді - Сінєльніка Р.В.,

при секретарі - Васильченко Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу в порядку спрощеного позовного провадження за позовом Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» в особі Запорізьких міських електричних мереж до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

ПАТ „Запоріжжяобленерго в особі Запорізьких міських електричних мереж звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення боргу за електроенергію, обґрунтовуючи вимоги тим, що за адресою: АДРЕСА_1 , проживає відповідач, який користується електроенергією на підставі особового рахунку № НОМЕР_1 , але обов`язків по сплаті за використану електроенергію не виконує належним чином, у зв`язку з чим виникла заборгованість за період з 20.06.2015 р. по 01.01.2019 року на суму 35229,72 грн. Позивач посилаючись на ці обставини, просить суд стягнути з відповідача, на користь позивача борг за спожиту електричну енергію в розмірі 36229,72 та витрати по оплаті судового збору у розмірі 2102,00 грн.

Ухвалою судді Заводського районного суду м.Запоріжжя від 21.12.2020 року відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження, сторонам по справі надано строк для подання заяв по суті справи(а.с.10) .

14.01.2021 року Заводським районним судом м.Запоріжжя по даній справі ухвалено заочне рішення про задоволення позовних вимог(а.с. 19-21).

22.11.2021 року відповідач, не погоджуючись з даним рішенням, подав до суду заяву про перегляд заочного рішення у справі № 332/3221/20 від 14 січня 2021 року (а.с. 28-31).

Ухвалою суду від 06.01.2022 року заочне рішення Заводського районного суду м.Запоріжжя від 14.01.2021 року по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» в особі Запорізьких міських електричних мереж до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості скасовано, справу призначено до слухання(а.с. 55).

20.01.2022 року відповідачем ОСОБА_1 подано відзив на позовну заяву,позовні вимоги не визнає , заперечує проти її задоволення в повному обсязі , зазначає що він не є власником квартири АДРЕСА_2 , за вказаною адресою не проживав і не проживає, оскільки фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_3 , що підтверджується актом квартального комітету № 52 від 11.11.2021 року № 22, довідкою квартального комітету № 52 від 28 липня 2017 року та декларацією про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу. За фактичним місцем проживання ОСОБА_1 сплачує за комунальні послуги, у тому числі за електричну енергію, де заборгованість відсутня, що підтверджується рішенням Заводського районного суду м.Запоріжжя від 24 лютого 2016 року справа № 332/5054/15-ц , яким встановлено, що відповідач ОСОБА_1 фактично є споживачем послуг з енергопостачання за адресою: АДРЕСА_4 та користується вказаними послугами саме за цією адресою і проводить оплату за їх використання .

У вищезазначеній квартирі фактично постійно проживає та відповідно споживає послуги , які надаються позивачем сестра ОСОБА_1 - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зі своєю сім`єю, а тому стягувати заборгованість доцільно з фактичних користувачів послуги .

Відповідач неодноразово повідомляв позивача , про те що він фактично не проживає за адресою реєстрації , подавав заяви про виключення його зі складу споживачів за адресою : АДРЕСА_1 , однак його заяви залишилися без розгляду.

Крім того зазначає, що позивачем заявлено вимоги про стягнення боргу за електроенергію за період з 20.06.2015 року по 01.01.2019 року , що свідчить про пропуск строків позовної давності та є підставою для відмови у позові. Тому відповідач просить застосувати строки позовної давності до заявлених вимог, у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі .

01.02.2022 року представником позивача до суду подано заяву про залучення співвідповідачів по справі № 332/3221/20 (а.с.91) та уточнену позовну заяву про стягнення боргу за електроенергію (а.с. 93-95).

Ухвалою Заводського районного суду м.Запоріжжя від 04.03.2022 року, залучено в якості співвідповідачів по справі: ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , які проживають за адресою: АДРЕСА_1 , та прийнято до свого провадження уточнений позов ПАТ «Запоріжжяобленерго» в особі Запорізьких міських електричних мереж до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 про стягнення боргу за електроенергію (а.с. 114).

Згідно уточненої позовної заяви позивач просить стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 на користь ПАТ «Запоріжжяобленерго» в особі Запорізьких міських електричних мереж суму боргу за період з 20.06.2015 р. по 01.01.2019 р. в розмірі 35229,72 грн. та судові витрати в розмірі 2102,00 грн. судового збору(а.с. 94-95).

18.05.2022 року відповідачем ОСОБА_2 подано відзив на позовну заяву, з позовною заявою не згодні, заперечують проти її задоволення у повному обсязі оскільки вона мешкає за іншою адресою , де і є фактичним споживачем послуг з енергопостачання, а саме за адресою: АДРЕСА_4 , що підтверджується декларацією про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу та договором про користування електричною енергією за адресою АДРЕСА_4 , який укладено між ПАТ «Запоріжжяобленерго» та ОСОБА_2 .

В подальшому 26.05.2022 року представником позивача подано уточнену позовну заяву про стягнення боргу за електроенергію (а.с. 147-148).

Ухвалою Заводського районного суду м.Запоріжжя від 26.05.2022 року, залучено в якості співвідповідачів по справі: ОСОБА_3 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , виключено з кола відповідачів ОСОБА_4 та прийнято до свого провадження уточнений позов ПАТ «Запоріжжяобленерго» в особі Запорізьких міських електричних мереж до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення боргу за електроенергію (а.с. 150).

Згідно уточненої позовної заяви позивач просить стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ПАТ «Запоріжжяобленерго» в особі Запорізьких міських електричних мереж суму боргу за період з 20.06.2015 р. по 01.01.2019 р. в розмірі 35229,72 грн. та судові витрати в розмірі 2102,00 грн. судового збору(а.с. 94-95).

08.09.2022 року відповідачами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 подано заяви про застосування строків позовної давності , в яких зазначають , що позивачем заявлено вимоги про стягнення боргу за електроенергію за період з 20.06.2015 року по 01.01.2019 року, з позовною заявою позивач звернувся 27.11.2020 року , що свідчить про пропуск строків позовної давності.

Щодо переривання строку позовної давності, зазначають , що з розрахунку заборгованості вбачається, що здійснювалися періодичні платежі за відповідні місяці, що може свідчити про визнання особою, яка платила лише певної частини боргу (періодичного платежу) за відповідний місяць. Посилаючись на позицію ВСУ, висловлену в постанові ВСУ № 6-43цс17 від 22.03.2017 р. вважають , що зазначені дії не можуть бути підставою для переривання перебігу позовної давності за іншими періодичними платежами, в яких позовна давність обчислюється з моменту настання строку погашення чергового платежу. Крім того відповідачі зазначають , що ОСОБА_1 не проживає у квартирі з 2013 року, ОСОБА_2 не проживає в квартирі з 2017 року, послугами не користуються, тому і не здійснювали оплат за послуги з електропостачання та не визнавали за собою боргу. Просять застосувати в частині вимог до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 позовну давність та в зв`язку з цим у задоволенні позову відмовити повністю.

В судовому засідання представник позивача позов підтримав, надав пояснення аналогічні викладеним в уточненій позовній заяві від 26.05.2022 року.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце судового засідання повідомлені своєчасно та належним чином.

Представник відповідачів ОСОБА_1 , та ОСОБА_2 адвокат Прядко Д.В. заперечував проти позовних вимог, оскільки відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_1 за вказаною адресою не проживають , відповідно не є користувачами послуг. Вважає договір про користування електричною енергією розірваним , крім того просить застосувати строки позовної давності, з підстав викладених у заявах про застосування строків позовної давності , наданих суду відповідачами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні позов не визнав , підтримав пояснення надані адвокатом . Також зазначив, що квартира приватизована , хто сплачує за послуги він не знає .

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснив, що його дружина та дружина ОСОБА_1 являються сестрами. ОСОБА_1 зараз проживає за адресою АДРЕСА_4 , проживає за вказаною адресою з 2012 року з сім`єю, мати і дружина. АДРЕСА_1 проживає його сестра ОСОБА_6 з чоловіком . При цьому свідок зазначив , що сам він не був вказаній квартирі з 2012 року.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснила , що ОСОБА_1 вона знає з дитинства , вони живуть на АДРЕСА_4 з 2013 року , до цього проживали за адресою АДРЕСА_1 , зараз там проживає його сестра. Поряд в квартирі АДРЕСА_5 проживає мати свідка . В квартирі 2 після 2013 року ні разу не була.

Свідок ОСОБА_8 суду пояснив , що ОСОБА_9 він знає з 2010 року , постійно бував у них в гостях. За адресою АДРЕСА_6 живуть з 2013 року. До цього , з 2010 по 2013 рік вони жили в бараку по АДРЕСА_1 , зараз за вказаною адресою проживає сестра ОСОБА_1 . Там свідок був давно , коли жив поряд (з 2010 по 2018 рік), але в квартирі АДРЕСА_7 ніколи не бував.

Суд, вислухавши учасників процесу , вивчивши і дослідивши письмові матеріали справи, аналізуючи і оцінюючи надані докази, приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з нижченаведених підстав.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що правовідносини між енергопостачальником та побутовим споживачем електроенергії на час виникнення заборгованості регулювалися Правилами користування електричною енергією для населення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1357 від 26.07.1999р. (зі змінами та доповненнями) та Правилами роздрібного ринку електричної енергії , які затверджено постановою НКРЕКП від 14.03.2018 року № 312.

Згідно з абзацом 2 пункту 1 ПКЕЕН ці правила є обов`язковими для виконання всіма споживачами і енергопостачальниками незалежно від форм власності .

Відповідно до ст. 322 Цивільного кодексу України , власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить , якщо інше не встановлено законом або договором.

За адресою АДРЕСА_1 проживає відповідач, який користується електроенергією на підставі особового рахунку № НОМЕР_1 . Відповідно до знятих показань приладу обліку за період з 20.06.2015 р. по 01.01.2019 року відповідачем було спожито 27654 кВт.год. вартістю 35229,72 грн., за вищевказаний період оплат за спожиту електричну енергію від відповідача не надходило, борг за спожиту електроенергію складає 35229,72 грн.(а.с. 4).

Вартість спожитої Відповідачем електричної енергії визначено відповідно до тарифів на електроенергію, що відпускається населенню, затверджених Постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України, що діяли на час нарахування.

Відповідно до пункту 19 ПКЕЕН розрахунки населення за спожиту електричну енергію здійснюються за діючими тарифами (цінами) для населення на підставі фактичних показань приладів обліку.

Згідно з пунктом 20 ПКЕЕН, розрахунковим періодом для встановлення розміру оплати спожитої електричної енергії є календарний місяць. Плата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію вноситься не пізніше 10 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено іншого терміну.

Відповідно до пункту 42 ПКЕЕН, споживач електричної енергії зобов`язаний оплачувати спожиту електричну енергію та здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та цих Правил.

Пунктом 4.12. ПРРЕЕ передбачено , що розрахунки між споживачем електропостачальником (іншими учасниками роздрібного ринку , якщо вони беруть участь розрахунках ) здійснюються згідно з даними , отриманими від адміністратора комерційного обліку в порядку , передбаченому Кодексом комерційного обліку , про обсяги поставленої, розподіленої (переданої) та купленої електричної енергії. Плата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію вноситься не пізніше 20 числа наступного місяця , якщо договором не встановлено іншого терміну.

В силу статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Що стосується не проживання відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за зареєстрованою адресою проживання суд зазначає наступне.

Згідно Закону України „Про житлово-комунальні послуги, зобов`язання з оплати наданих житлово- комунальних послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства покладено на всіх дієздатних осіб, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються на рівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.

Реєстрація ОСОБА_1 . за адресою : АДРЕСА_1 підтверджується довідкою УДРФО Департамента реєстраційних послуг №3455_01-71 від 02.12.2020 року ( а.с. 9). Згідно зазначеної довідки ОСОБА_1 зареєстрований за вказаною адресою з 20.11.1985 року по теперішній час.

Реєстрація ОСОБА_2 за адресою : АДРЕСА_1 підтверджується довідкою УДРФО Департамента реєстраційних послуг №4833_04-47 від 11.03.2022 року ( а.с. 120). Згідно зазначеної довідки ОСОБА_2 зареєстрована за вказаною адресою з 18.03.1985 року по теперішній час.

Надані відповідачами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 докази на підтвердження їх фактичного місця проживання за іншою адресою ( копія акту від 11.11.2021 року, копія довідки від 28.07.2017 р., копія декларації про вибір лікаря , який надає первинну медичну допомогу, копія договору про користування електричною енергією за адресою : АДРЕСА_4 , укладеного між ПАТ «Запоріжжяобленерго» та ОСОБА_2 ) не оспорюють фактичної реєстрації відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за адресою надання послуг.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 не підтвердили факту не проживання відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за адресою надання послуг , оскільки вони в квартирі АДРЕСА_7 вже тривалий час не були , а свідок ОСОБА_10 взагалі ніколи не був у вказаній квартирі.

Договір про користування електричною енергією за адресою : АДРЕСА_1 , укладений між ПАТ «Запоріжжяобленерго» та ОСОБА_1 , згідно відповіді наданої на адвокатський запит (вих. №49/82 від 07.02.2022 року) не розірваний (а.с.135).

Щодо позовної давності суд зазначає наступне.

Відповідачами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було заявлено про застосування позовної давності.

Згідно з положеннями статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Статтею 257 ЦК України визначено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Письмового договору про збільшення строку позовної давності між сторонами не укладалось, а тому до спірних правовідносин належить застосовувати загальний трирічний строк позовної давності.

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст. 252-255 ЦК України. Відповідно до ст.253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Оскільки заборгованість за житлово-комунальні послуги нараховувалась позивачем щомісяця, то перебіг загальної позовної давності слід відраховувати від кожного щомісячного платежу.

Так, з розрахунку, який не оспорювався відповідачами , вбачається, що в лютому-квітні та в листопаді, грудні 2017 року та в лютому, травні , серпні 2018 року здійснювались оплати, що свідчить про визнання відповідачами боргу та переривання позовної давності(а.с. 98).

Враховуючи викладене, суд дійшов до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» в особі Запорізьких міських електричних мереж - задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» в особі Запорізьких міських електричних мереж суму боргу у розмірі 35229 грн. 72 коп. за спожиту електричну енергію.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 23.09.2022 року.

Суддя Р.В. Сінєльнік