ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 548/1448/16-ц Номер провадження 22-ц/814/640/22Головуючий у 1-й інстанції Миркушіна Н.С. Доповідач ап. інст. Бутенко С. Б.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2022 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Головуючого судді Бутенко С. Б.

Суддів Обідіної О. І., Прядкіної О. В.

розглянув в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Хорольської міської ради Лубенського району Полтавської області

на ухвалу Хорольського районного суду Полтавської області від 06 грудня 2021 року у складі судді Миркушиної Н. С.

у цивільній справі за об?єднаними позовом Хорольської міської ради Лубенського району Полтавської області до ОСОБА_1 про відшкодування завданих збитків та позовом Хорольської міської ради Полтавської області до ОСОБА_1 за участю третьої особи без самостійних вимог на стороні позивача - Хорольської районної державної адміністрації Полтавської області про відшкодування завданих збитків,

в с т а н о в и в:

Ухвалою Хорольського районного суду Полтавської області від 06 грудня 2021 року замінено позивача Хорольську міську раду Полтавської області його правонаступником - Хорольською міською радою Лубенського району Полтавської області у справі № 548/1448/16-ц та відмовлено у прийнятті й повернуто позивачу уточнені позовні вимоги про стягнення безпідставно збережених (заощаджених) коштів.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що у порушення вимог статті 49 ЦПК України в уточненій позовній заяві позивачем фактично ставиться питання про зміну предмету та підстав позову.

Не погодившись з даною ухвалою в частині відмови у прийнятті та повернення уточненої позовної заяви, представник Хорольської міської ради Лубенського району Полтавської області подав апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу суду в цій частині скасувати та прийняти уточнені позовні вимоги до розгляду в об`єднаній судовій справі № 548/1448/16-ц.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що позивач, самостійно виявивши зміни в судовій практиці щодо розгляду даної категорії справ, правомірно подав уточнену позовну заяву, та саме на суд покладено обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін, виходячи із фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору. Самостійне застосування судом для ухвалення рішення саме тих норм матеріального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини, не призводить до зміни предмета позову та/або обраного позивачем способу захисту.

Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив.

Колегія суддів апеляційного суду, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного судового рішення.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно частини першої статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою 1 розділу V Цивільного процесуального кодексу України.

Апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені у пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (частина друга статті 369 ЦПК України).

Розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи (частина тринадцята статті 7 ЦПК України).

Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно пункту 6 частини першої статті 374 ЦПК України за результатами розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, є, зокрема, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали (пункти 3, 4 частини першої статті 379 ЦПК України).

З матеріалів справи вбачається, що в провадженні Хорольського районного суду Полтавської області перебуває цивільна справа № 548/1448/16-ц за позовом Хорольської міської ради Полтавської області до ОСОБА_1 про відшкодування завданих збитків, в якій позивач просить суд стягнути з відповідача завдані збитки (неодержаний Хорольською міською радою дохід) у розмірі 204 745,35 грн за використання земельних ділянок площею 0,1463 га за кадастровим номером :50:003:0617 та площею 0,0981 га за кадастровим номером :50:003:0618 по АДРЕСА_1 без правовстановлюючих документів у період з 01.01.2014 по 01.08.2016.

30 травня 2019 року міський голова подав до суду уточнену позовну заяву у цій справі про стягнення безпідставно збережених (заощаджених) коштів та про зміну підстав позову, у який просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 безпідставно збережені (заощаджені) ним за період з 01.01.2014 по 01.08.2016 кошти в розмірі 204 745,35 грн, котрі у вигляді орендної плати, що нараховується за володіння і користування вказаними земельними ділянками для комерційного використання повинні бути сплачені ним Хорольській міській раді, як власнику земельних ділянок.

Також в провадженні Хорольського районного суду Полтавської області знаходилась цивільна справа № 548/1318/17 за позовом Хорольської міської ради Полтавської області до ОСОБА_1 про відшкодування завданих збитків, в якій позивач просив суд стягнути з відповідача неодержаний дохід за використання вказаних земельних ділянок без правовстановлюючих документів за період з 01.08.2016 по 01.05.2018.

Ухвалою Хорольського районного суду Полтавської області від 17 серпня 2021 року вказані справи об`єднано в одне провадження з присвоєнням номеру об`єднаної цивільної справи № 548/1448/16-ц та призначено підготовче засідання за правилами загального позовного провадження на 12.10.2021 о 15:30 год., яке ухвалою цього суду від 12 жовтня 2021 року було відкладено на 11:00 год. 06.12.2021.

У підготовчому засіданні представником позивача заявлено клопотання про заміну сторони позивача - Хорольської міської ради Полтавської області її правонаступником - Хорольською міською радою Лубенського району Полтавської області у зв`язку з реорганізацією та прийняття уточненої позовної заяви.

Відмовляючи в прийнятті до розгляду та повертаючи позивачу уточнену позовну заяву, суд першої інстанції виходив з того, що в уточненій позовній заяві позивач вказує позовні вимоги, які змінюють одночасно предмет і підстави позову та по суті є новими вимогами, які не були зазначені у тексті позовної заяви, що порушує норми частини третьої статті 49 ЦПК України щодо неможливості одночасної зміни предмету та підстав позову.

Перевіряючи додержання районним судом вимог процесуального законодавства при вирішенні питання щодо прийнятності уточненої позовної заяви Хорольської міської ради, колегія суддів апеляційного суду виходить з наступного.

Згідно частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За змістом частини п`ятої статті 12 ЦПК України на суд покладається обов`язок щодо сприяння всебічному і повному з`ясуванню обставин справи шляхом роз`яснення особам, які беруть участь у справі, їх прав та обов`язків, попередження про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяння здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених законом.

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Судові процедури повинні бути справедливими, тому особа безпідставно не може бути позбавлена права на розгляд своєї справи у суді, оскільки це буде порушенням права, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на справедливий судовий розгляд.

Як свідчить практика Європейського суду з прав людини у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

Надмірний формалізм у трактуванні національного процесуального законодавства згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини визнається ним неправомірним обмеженням права на доступ до суду (як елементу права на справедливий суд згідно зі статтею 6 Конвенції).

Відповідно до статті 49 ЦПК України сторони користуються рівними процесуальними правами. Крім прав та обов`язків, визначених у статті 43 цього Кодексу, позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу, збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, а також до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви. У справі, що розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, зміна предмета або підстав позову допускається не пізніше ніж за п`ять днів до початку першого судового засідання у справі.

Позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, яке складається з двох елементів: предмета і підстави позову.

Предметом позову є певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує його вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу (постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 червня 2019 року у справі № 487/10128/14-ц).

Позовні вимоги Хорольської міської ради обґрунтовані тим, що у період з 01.01.2014 по 01.08.2016 у порушення вимог статей 125, 126 ЗК України відповідач використовував земельні ділянки без укладення договору оренди землі та без сплати коштів за користування земельними ділянками комунальної власності, що призвело до неотримання позивачем доходу від орендної плати за землю в сумі 204 745,35 грн.

У позовній заяві від 26.09.2016 неодержані доходи (орендну плату за землю) в сумі 204 745,35 грн за період з 01.01.2014 по 01.08.2016 позивач вважав збитками, в уточненій позовній заяві від 30.05.2019 визначив, як безпідставно збережені (заощаджені) відповідачем кошти, котрі у вигляді орендної плати мають бути сплачені Хорольській міській раді, як власнику земельних ділянок. При цьому позивач послався на висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 23.05.2018 у справі № 629/4628/16-ц щодо застосування норм права у правовідносинах з фактичного користування земельною ділянкою без укладеного договору оренди та недоотримання її власником доходів у вигляді орендної плати, які за своїм змістом є кондиційними та регулюються нормами статті 1212 ЦК України.

Таким чином, скориставшись своїм правом, встановленим частиною третьою статті 49 ЦПК України, до закінчення підготовчого засідання позивач уточнив предмет позову з урахуванням судової практики, яка склалась у спірних правовідносинах, фактичні обставини справи залишилися незмінними, на що суд першої інстанції належної уваги не звернув. Суд помилково визнав підставами позову акти комісії «Про визначення збитків власнику землі», рішення позивача «Про затвердження рішення комісії про визначення збитків у сфері земельних відносин», а також розрахунки безпідставно збережених (заощаджених) коштів, які у розумінні положень статей 76, 95 ЦПК України є доказами, наданими позивачем на підтвердження вказаних обставин, які обґрунтовують його вимоги щодо захисту порушеного права.

Крім того, у постанові від 04.12.2019 у справі № 917/1739/17 Велика Палата Верховного Суду дійшла правових висновків, згідно яких суди, з`ясувавши при розгляді справи, що сторона або інший учасник судового процесу на обґрунтування своїх вимог або заперечень послався не на ті норми права, що фактично регулюють спірні правовідносини, самостійно здійснює правильну правову кваліфікацію останніх та застосовує для прийняття рішення ті норми матеріального і процесуального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини. Аналогічну правову позицію викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.06.2019 у справі № 924/1473/15 (провадження № 12-15гс19), а також у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 23.10.2019 у справі № 761/6144/15-ц (провадження № 61-18064св18).

Отже, саме на суд покладено обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін виходячи із фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору. Самостійне застосування судом для прийняття рішення саме тих норм матеріального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини, не призводить до зміни предмета позову та/або обраного позивачем способу.

Встановлені колегією суддів апеляційного суду факти допущення місцевим судом процесуальних порушень свідчать про підставність доводів апеляційної скарги позивача та як наслідок необхідність скасування оскаржуваної ухвали, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись статтями 367, 374, 379, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Хорольської міської ради Лубенського району Полтавської області - задовольнити.

Ухвалу Хорольського районного суду Полтавської області від 06 грудня 2021 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя С. Б. Бутенко

Судді О. І. Обідіна

О. В. Прядкіна