СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

пр. № 4-с/759/98/22

ун. № 759/11913/16-ц

14 вересня 2022 року суддя Святошинського районного суду м. Києва Ключник А.С., розглянувши скаргу ОСОБА_1 на дії: Державного виконавця Святошинського відділу Державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ); Державного виконавця Солом`янського відділу Державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ); Державного виконавця Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) в особі територіального органу ДВС у м. Києві та Київській області, який входить до системи органів Міністерства юстиції України, як структурний підрозділ ЦМУ МЮ (м. Київ); Державного виконавця заступника начальника Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції начальника Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві та Київській області ЦМУ МЮ (м. Київ) Сувало М.С. у виконавчому провадженні №59230478,

ВСТАНОВИВ:

05 вересня 2022 року скаржник ОСОБА_1 через систему «Електронний суд» звернувся до Святошинського районного суду міста Києва зі скаргою на дії Державного виконавця Святошинського відділу Державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ); Державного виконавця Солом`янського відділу Державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ); Державного виконавця Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) в особі територіального органу ДВС у м. Києві та Київській області, який входить до системи органів Міністерства юстиції України, як структурний підрозділ ЦМУ МЮ (м. Київ); Державного виконавця заступника начальника Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції начальника Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві та Київській області ЦМУ МЮ (м. Київ) Сувало М.С. у виконавчому провадженні №59230478, в якій просить:

1) визнати незаконною постанову державного виконавця Святошинського районного відділу ДВС м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Яковчук І.О. від 05.06.2022 року ВП №59230478 про передачу виконавчого документа.

2) визнати незаконним виконання Солом`янським відділом ДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) виконавчого провадження №59230478.

3) зобов`язати Солом`янський відділ державної виконавчої служби у м. Києві Центрального управління юстиції (м. Київ) передати виконавче провадження №59230478 у Святошинський відділ державної виконавчої служби у м. Києві Центрального управління Міністерства юстиції (м. Київ) для подальшого виконання.

4) визнати протиправною бездіяльність Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), яка полягає у не надсиланні ОСОБА_1 на його електронну адресу оригіналу електронного листа ЦМУ МЮ від 23.08.2022 року №Ч-4114 за кваліфікованим електронним підписом заступника Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції начальника Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління МЮ (м. Київ) Сувалом М.С.

5) зобов`язати Центральне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Київ) надіслати ОСОБА_1 на його електронну адресу оригінал електронного листа ЦМУ МЮ від 23.08.2022 року № Ч-4114 з кваліфікованим електронним підписом заступника начальника Центрального міжрегіонального управління МЮ начальника Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Сувалом М.С.

6) визнати протиправною бездіяльність заступника начальника Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції начальника Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Сувала М.С., яка полягає незазначені в резолютивній частині постанови від 23.08.2022 року №33 про результати перевірки законності виконавчого провадження №59230478 підлягає скарга ОСОБА_1 від 08.08.2022 року задоволенню чи ні відповідно до вимог абз. 8, п. 3.8 Порядку витребування та перевірки виконавчого провадження, затвердженого наказом МЮ України від 01.12.2004 року №136/5.

7) визнати незаконною постанову №33 про результати перевірки законності виконавчого провадження №59230478, винесену 23.08.2022 року заступником начальника Центрального міжрегіонального управління МЮ начальник Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ)Сувалом М.С.

8) зобов`язати заступника начальника Центрального міжрегіонального управління МЮ начальника Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління МЮ (м. Київ) Сувала М.С. повторно провести перевірку законності виконавчого провадження виключно на підставі скарги ОСОБА_1 від 08.08.2022 року.

9) стягнути з Центрального міжрегіонального управління МЮ (м. Київ) на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 5000 грн.

10) витребувати з Солом`янського відділу ДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління МЮ (м. Київ) інформаційну довідку виконавчого провадження №59230478 та оригінал виконавчого провадження №59230478.

Дослідивши матеріали скарги, та додані до неї документи, суддя вважає встановленим наступне.

Згідно зі ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до ЦПК України, порушено їхні права чи свободи.

Приписами ч. 1 ст. 449 ЦПК визначено, що скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи.

В свою чергу ч. 2 ст. 449 ЦПК України зазначено, що пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Як вбачається з матеріалів скарги 05.09.2022 року ОСОБА_1 через систему «Електронний суд» надіслано до Святошинського районного суду м. Києва зазначену скаргу.

Наведене дає підстави вважати, що скаржником пропущено строк, встановлений положеннями ст. 449 ЦПК України.

Заяви про поновлення процесуального строку та визнання причин його пропуску поважними матеріали справи не містять.

Разом із тим, згідно роз`яснень, які містяться в п. 16 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах" від 17 жовтня 2014 року N 6, скаргу на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби може бути подано до суду у десятиденний строк, а при оскарженні постанови про відкладення провадження виконавчих дій - у триденний строк, які обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод. Такі строки є процесуальними, можуть бути поновлені за наявності поважних для цього причин за заявою заявника, яка подається одночасно зі скаргою або викладається в скарзі у вигляді клопотання. При вирішенні питання про поновлення строку на подання скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд має виходити з того, що у відповідному законодавстві не міститься перелік таких поважних причин, їх з`ясовують у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи. Наприклад, при оскарженні бездіяльності зазначених осіб у вигляді невжиття заходів з примусового виконання судового рішення до уваги може бути взято ті обставини, що стягувач, який подав до відповідного органу заяву про відкриття виконавчого провадження і не отримав у визначений законом строк (з урахуванням поштового обігу) задоволення своїх вимог, вважається обізнаним про ймовірність порушення його прав у виконавчому провадженні незалежно від того, чи отримав він від державного виконавця певні процесуальні документи та чи ознайомлений він із матеріалами виконавчого провадження. Якщо скаргу подано з пропуском строку, встановленого законом, та відсутнє клопотання про його поновлення, така скарга суддею одноособово залишається без розгляду при її прийнятті та повертається заявникові. При цьому заявникові може бути роз`яснено право на повторне звернення до суду на загальних підставах.

Цивільне судочинство, відповідно до положень ст. 12 ЦПК України, здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Виходячи з принципу змагальності в цивільному процесі, прав та обов`язків сторін у справі, визначених Цивільним процесуальним кодексом України, суд виключно з ініціативи та в межах доводів сторін може поновити строк звернення до суду за обґрунтованим їх зверненням.

Тому у разі пропущення строку звернення до суду належить обґрунтувати поважність причин пропущення такого строку. Зазвичай це обставини, що не залежать від волі такої особи.

Норми цивільного процесуального законодавства не містять вичерпного переліку підстав, які вважаються поважними для вирішення питання про поновлення пропущеного процесуального строку. Такі підстави визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи.

При цьому поважними причинами пропущення строку є обставини, що позбавили особу можливості подати заяву у визначений законом строк, вони об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення заявника і пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами, що унеможливили або суттєво ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк. Ці обставини мають бути підтверджені належними та допустимими доказами.

Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод право на справедливий суд передбачає і доступ до правосуддя і, зокрема гарантується тим, що суд має бути не заформалізованим, що знайшло своє відображення у рішеннях ЄСПЛ "Подбіельські та ППУ Полпуре проти Польщі" (Podbielski and PPU Polpure v. Poland) від 26 липня 2005 року, заява N 39199/98, п. 62), "Воловік проти України" від 6 грудня 2007 року, заява N 15123/03.

У Рішенні в справі "Мельник проти України" від 28 березня 2006 року, заява N 23436/03 ЄСПЛ зазначено: "Право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду (рішення у справі Golder v. the United Kingdom від 21 лютого 1975 року, Серія А N 18, п. 36), не є абсолютним; воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги. Однак право доступу до суду не може бути обмежено таким чином або у такій мірі, що буде порушена сама його сутність. Ці обмеження повинні мати законну мету та бути пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями (рішення у справі Guerin v. France від 29 липня 1998 року, Reports of Judgments and Decisions 1998-V, p. 1867, § 37). 23. Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, має на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані. У той же час такі правила в цілому або їх застосування не повинні перешкоджати сторонам використовувати доступні засоби захисту (рішення у справі Perez de Rada Cavanilles v. Spain від 28 жовтня 1998 року).

Отже, виходячи з того, що скарга не містить заяви про поновлення процесуального строку, за відсутності зазначення поважності причин неможливості вчинити певні процесуальні дії у визначений законом строк, суддя приходить до висновку про відсутність підстав для поновлення скаржнику строку для подачі скарги на дії державного виконавця.

Керуючись статтями 127, 260, 449 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на дії: Державного виконавця Святошинського відділу Державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ); Державного виконавця Солом`янського відділу Державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ); Державного виконавця Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) в особі територіального органу ДВС у м. Києві та Київській області, який входить до системи органів Міністерства юстиції України, як структурний підрозділ ЦМУ МЮ (м. Київ); Державного виконавця заступника начальника Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції начальника Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві та Київській області ЦМУ МЮ (м. Київ) Сувало М.С. у виконавчому провадженні №59230478 залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду або ухвала суду не були вручені у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Ключник А.С.