ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5178/22 Справа № 202/2471/20 Суддя у 1-й інстанції - Марченко Н. Ю. Суддя у 2-й інстанції - Деркач Н. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2022 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Деркач Н.М.

суддів - Пищиди М.М., Ткаченко І.Ю.,

при секретарі - Кругман А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 12 травня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики, -

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2020 року ОСОБА_3 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики.

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 29.03.2019 року між ним і відповідачем був укладений договір позики, відповідно до якого відповідач отримав грошові кошти в сумі 88000 доларів США на строк до 30 червня 2019 року, що підтверджується власноручною розпискою відповідача. Відповідач свої зобов?язання за договором позики не виконав, у строк, обумовлений договором, суму боргу не повернув. У зв`язку з викладеним, позивач просив стягнути з відповідача на свою користь суму боргу за договором позики в розмірі 88000 доларів США та три проценти річних від простроченої суми за період з 01.07.2019 року по 27.04.2020 року включно в розмірі 2182 долари США, а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 10510 грн.

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 12 травня 2022 року позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 суму боргу за договором позики в розмірі 88000 (вісімдесят вісім тисяч) доларів США, три проценти річних від простроченої суми за період з 01.07.2019 року по 27.04.2020 року включно в розмірі 2182 (дві тисячі сто вісімдесят два) долари США, а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 10510 (десять тисяч п`ятсот десять) грн.

Не погодившись з таким рішенням суду представник відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 звернулась до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не повно з`ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам, не сприяв повному, об`єктивному та неупередженому її розгляду, а тому рішення суду не відповідає фактичним обставинам справи, є незаконним та необґрунтованим.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду - без змін, виходячи з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 29.03.2019 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 був укладений договір позики, відповідно до якого відповідач отримав від позивача грошові кошти в сумі 88000 (вісімдесят вісім тисяч) доларів США на витрати по 29 парламентському округу та зобов?язався повернути вказану суму у строк до 30 червня 2019 року, що підтверджується оригіналом письмової розписки, яка була надана стороною позивача та долучена до матеріалів справи (а.с. 78).

Згідно з висновком судової почеркознавчої експертизи № 2332-21 від 24.12.2021 року, яка була проведена судовим експертом Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз, підпис від імені ОСОБА_1 , розміщений під текстом розписки від 29.03.2019 року про отримання ОСОБА_1 від ОСОБА_3 грошових коштів у сумі 88000 доларів США, виконаний самим ОСОБА_1 . Розписні записи, якими виконаний текст розписки від 29.03.2019 року про отримання ОСОБА_1 від ОСОБА_3 грошових коштів у сумі 88000 доларів США, виконані ОСОБА_1 .

Як відзначено судом експертом у його висновку, виявлені під час експертизи збіжності за загальними та окремими ознаками почерку стійкі, суттєві, у своїй сукупності утворюють індивідуальний комплекс, характерний для почерку однієї особи і тому достатній для ідентифікації виконавця та категоричного висновку про виконання досліджуваного підпису та рукописних записів ОСОБА_1 .

Звертаючись до суду з позовом, позивач наполягає на тому, що відповідач суму боргу за укладеним договором позики в установлений строк не повернув.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3 , суд першої інстанції правильно вважав доведеним факт укладення між сторонами договору позики та передання позивачем відповідачу на виконання цього договору грошових коштів у сумі 88000 доларів США, оскільки це підтверджується розпискою відповідача, яка містить його особистий підпис про одержання ним цих грошових коштів та його зобов?язання повернути їх у строк до 30.06.2019 року.

Крім того, власноручно складена та підписана відповідачем розписка переконливо свідчить про укладення договору позики та отримання в борг грошових коштів від позивача, що підтверджується також висновком судової почеркознавчої експертизи, яка була проведена на підставі ухвали суду. Відповідач не надав суду доказів виконання свого зобов`язання за договором позики та повернення суми боргу позивачу.

Так, відповідно до статті 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно зі статтею 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Згідно ч.2 ст.1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості грошей.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, договір позики, як загальна договірна конструкція є підставою для виникнення правовідносин, учасниками яких є будь-які фізичні або юридичні особи, оскільки ЦК України не містить жодного виключення як щодо суб`єктного складу, так і щодо права на одержання від позичальника процентів від суми позики, розмір яких і порядок їх одержання встановлюється договором.

Відповідно до частин першої, третьої статті 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Згідно із частинами першою, четвертою статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

За змістом статей 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Положеннями статті 611 ЦК України передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Доводи апеляційної скарги представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про те, що суд першої інстанції не повно з`ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам, не сприяв повному, об`єктивному та неупередженому її розгляду є безпідставними та спростовуються наявними в матеріалах справи доказами в їх сукупності.

Згідно частин 1-3 статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статті 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Посилання апеляційної скарги представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на незгоду з висновком судової почеркознавчої експертизи є безпідставними, оскільки стороною відповідача не надано будь яких доказів на спростування вказаного висновку експертизи, а у задоволенні клопотання про проведення повторної експертизи стороні відповідача було відмовлено.

Посилання апеляційної скарги на те, що оскаржуване судове рішення було прийняте судом першої інстанції без участі відповідача, є необґрунтованими, оскільки це не є безумовною підставою, яка згідно процесуального законодавства може слугувати для скасування рішення першої інстанції і для відмови у задоволенні позову.

В оскаржуваному рішенні суду зазначено, що під час судового засідання 12 травня 2022 року представник позивача була присутня в судовому засіданні та підтримала позовні вимоги. В свою чергу, відповідач та його представник у судове засідання не з`явилися, повідомлялися про час і місце судового розгляду належним чином. Натомість, стороною відповідача не було своєчасно повідомлено суду причини такої неявки. До того, відповідач зареєстрований у м. Дніпро, та не повідомив про причини неявки в судове засідання та не подав відповідного клопотання.

Враховуючи той факт, що справа розглядається з 2020 року, сторони в рамках підготовчого провадження надавали власні правові позиції, аргументи, докази, в матеріалах справи наявні об`єктивні докази, зокрема висновок судової почеркознавчої експертизи, суд першої інстанції, дотримавшись принципу диспозитивності, змагальності та об`єктивності, розумності строків, правомірно розглянув дану справу та прийняв судове рішення.

Інші доводи, викладені в апеляційній скарзі, не можуть бути взяті до уваги колегією суддів, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте, відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України, оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів учасниками справи діючим законодавством не передбачена. Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені обставини справи, перевірені письмові докази та надано їм належну оцінку.

Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв`язку із чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 259, 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 12 травня 2022 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Судді: Н.М. Деркач

М.М. Пищида

І.Ю. Ткаченко