ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1821/22 Справа № 175/3289/19 Суддя у 1-й інстанції - Озерянська Ж. М. Суддя у 2-й інстанції - Лаченкова О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2022 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого Лаченкової О.В.

суддів Городничої В.С., Петешенкової М.Ю.

при секретарі Панасенко С.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі

апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2

на рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 07 липня 2021 року

по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , треті особи: Дніпровська районна державна нотаріальна контора, Державний реєстратор Чаплинської сільської ради Петриківського району Дніпропетровської області Медвєдєва Світлана Василівна, Державний реєстратор Комунального підприємства «Реєстратор майнових прав» Петропавлівської селищної ради Дніпропетровської області Жук Вадим Миколайович про визнання права власності в порядку спадкування за законом,-

ВСТАНОВИЛА:

В серпні 2019 року до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області надійшов позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , треті особи: Дніпровська районна державна нотаріальна контора, Державний реєстратор Чаплинської сільської ради Петриківського району Дніпропетровської області Медвєдєва Світлана Василівна, Державний реєстратор Комунального підприємства «Реєстратор майнових прав» Петропавлівської селищної ради Дніпропетровської області Жук Вадим Миколайович про визнання права власності в порядку спадкування за законом.

В обгрунтування позовних вимог ОСОБА_3 зазначала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_4 , після чого відкрилася спадщина, яку прийняли троє спадкоємців першої черги ОСОБА_3 (донька), ОСОБА_5 (син), ОСОБА_6 (дружина). ОСОБА_6 померла та після її смерті спадщину прийняв її син ОСОБА_7 (відповідач). ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_5 (брат позивача), відкрилася спадщина, позивач звернулася до Дніпровської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, заповіт за життя ОСОБА_5 не залишив, жодних інших спадкоємців немає. Просила суд винести рішення яким: визнати недійсним договір купівлі-продажу домоволодіння АДРЕСА_1 від 18.09.1992 року, виданий секретарем виконкому Кіровської селищної ради ОСОБА_11 за № 47; недійсним договір купівлі-продажу домоволодіння АДРЕСА_2 від 18.09.1992 року, виданий секретарем виконкому Кіровської селищної ради ОСОБА_11 за № 49, та просила визнати право власності у порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 1/3 частину домоволодіння АДРЕСА_1 та 1/3 частину домоволодіння АДРЕСА_2 , та право власності у порядку спадкування за законом після смерті рідного брата ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , на 1/3 частину домоволодіння АДРЕСА_1 та 1/3 частину домоволодіння АДРЕСА_2 .

Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 07 липня 2021 року позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , треті особи: державний реєстратор Чаплинської сільської ради Петриківського району Дніпропетровської області Медвєдєва Світлана Василівна, державний реєстратор Комунального підприємства «Реєстратор майнових прав» Петропавліської селищної ради Дніпропетровської області Жук Вадим Миколайович, Дніпровська районна державна нотаріальна контора про визнання права власності в порядку спадкування за законом - задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_3 право власності в порядку спадкування за законом після смерті її батька ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 1/3 частину домоволодіння АДРЕСА_1 та право власності на 1/3 частину домоволодіння АДРЕСА_2 .

Визнано за ОСОБА_3 право власності в порядку спадкування за законом після смерті її рідного брата ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 на 1/3 частину домоволодіння АДРЕСА_1 та право власності на 1/3 частину домоволодіння АДРЕСА_2 .

У задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_3 відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 3121 грн., тобто з кожного по 1560 грн. 50 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 07 липня 2021 року просить рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 07 липня 2021 року скасувати в частині визнання за ОСОБА_3 права власності в порядку спадкування за законом після смерті її батька ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 на 1/3 частину домоволодіння АДРЕСА_2 та в частині визнання за ОСОБА_3 права власності в порядку спадкування за законом після смерті її рідного брата ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 на 1/3 частину домоволодіння АДРЕСА_2 ; ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 щодо визнання за нею права власності в порядку спадкування за законом після смерті її батька ОСОБА_4 на 1/3 частину домоволодіння АДРЕСА_3 після смерті її рідного брата ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 на рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 07 липня 2021 року просить рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 07 липня 2021 року скасувати в частині визнання за ОСОБА_3 права власності в порядку спадкування за законом після смерті її батька ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 на 1/3 частину домоволодіння АДРЕСА_1 та в частині визнання за ОСОБА_3 права власності в порядку спадкування за законом після смерті її рідного брата ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 на 1/3 частину домоволодіння АДРЕСА_1 ; ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 щодо визнання за нею права власності в порядку спадкування за законом після смерті її батька ОСОБА_4 на 1/3 частину домоволодіння АДРЕСА_1 та на 1/3 частину того ж домоволодіння в смт.Обухівка Дніпровського району Дніпропетровської області після смерті її рідного брата ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 .

У відзиві ОСОБА_3 на апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 07 липня 2021 року просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити та рішення суду залишити без змін.

Відзиви на апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 07 липня 2021 року від інших учасників справи до апеляційного суду не надходили.

Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , яке було видано Виконкомом Кіровської селищної ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області(а.с.10).

Після його смерті відкрилася спадщина на належні йому домоволодіння АДРЕСА_1 та домоволодіння АДРЕСА_2 .

Заповітів ОСОБА_4 не складав.

Спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_4 , які прийняли спадщину були: його донька ОСОБА_3 (позивач по справі), його син ОСОБА_5 (рідний брат позивача) та його дружина ОСОБА_6 .

Усі вони успадкували по 1/3 частині домоволодіння АДРЕСА_1 та по 1/3 частині домоволодіння АДРЕСА_2 .

Після смерті ОСОБА_6 спадщину прийняв її син, ОСОБА_7 (первісний відповідач по справі), від її попереднього шлюбу. Зазначені обставини підтверджуються матеріалами відповідних спадкових справ(т.1 а.с.98-129).

Враховуючи вищезазначене: ОСОБА_3 , ОСОБА_5 та ОСОБА_7 кожному належало по 1/3 частині домоволодіння АДРЕСА_1 та по 1/3 частині домоволодіння АДРЕСА_2 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_5 . Після його смерті відкрилася спадщина на 1/3 частину домоволодіння АДРЕСА_1 та 1/3 частину домоволодіння АДРЕСА_2 . Єдиним спадкоємцем після його смерті залишилася його рідна сестра, ОСОБА_3 . Зазначені обставини підтверджуються копією спадкової справи(т.1 а.с.198-222).

23 січня 2001 року ОСОБА_3 звернулася до завідуючої Дніпровської державної нотаріальної контори Кобрусєвої Л.В. із заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину після її батька, ОСОБА_4 .

26 березня 2010 року позивачка звернулася з заявою про прийняття спадщини після смерті брата ОСОБА_5 . Але, у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті її батька і брата було відмовлено, у зв`язку з тим, що неможливо встановити належність спадкодавцю спадкового майна, а саме: домоволодіння АДРЕСА_2 . Оскільки з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 17 липня 2019 року за №174193742 вбачається, що право власності на будинок АДРЕСА_2 зареєстроване за ОСОБА_1 . Зазначена обставина підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 30 липня 2019 року (т.1 а.с.222) та постановою від 14 серпня 2019 року (т.1 а.с.12).

З Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 17 липня 2019 року за №174194873 вбачається, що право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 зареєстроване за ОСОБА_7 .

Враховуючи вищезазначене позивачка не мала змоги в позасудовому порядку оформити свої спадкові права на спадкове майно.

На вимогу суду Дніпровською районною державною адміністрацією було надано реєстраційні справи про реєстрацію права власності на вищезазначені будинки за відповідачами. З матеріалів реєстраційної справи держаного реєстратора Чаплинської сільської ради Петриківського району Дніпропетровської області Медвєдєва С.В. вбачається, що на підставі заяви ОСОБА_1 від 20 грудня 2017 року було проведено державну реєстрацію права власності на житловий будинок АДРЕСА_2 . До даної заяви ОСОБА_1 зокрема була надана довідка ОКП «Новомосковське бюро технічної інвентаризації» від 25 липня 2017 року, згідно якої станом на 31 грудня 2012 року власником будинку АДРЕСА_2 є ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу від 13 вересня 1979 року. Підставою для реєстрації права власності був договір купівлі-продажу житлового будинку АДРЕСА_4 від 18 вересня 1992 року у якому зазначено, що він був укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , за №49 посвідчений секретарем виконавчого комітету ОСОБА_11 з відбитком печатки представника Президента України в Дніпропетровському районі, де зазначено, що даний договір підлягає реєстрації за місцем знаходження житлового будинку в Новомосковському міському бюро технічної інвентаризації.

З матеріалів реєстраційної справи державного реєстратора Комунального підприємства «Реєстратор майнових прав» Петропавлівської селищної ради Дніпропетровської області Жук В.М. вбачається, що на підставі заяви ОСОБА_7 від 01 вересня 2017 року було проведено державну реєстрацію права власності на житловий будинок АДРЕСА_1 . Підставою для реєстрації права власності був договір купівлі-продажу житлового будинку АДРЕСА_5 від 18 вересня 1992 року у якому зазначено, що він був укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_7 за №47 та посвідчений секретарем виконавчого комітету ОСОБА_11 з відбитком печатки представника Президента України в Дніпропетровському районі, де зазначено, що даний договір підлягає реєстрації за місцем знаходження житлового будинку в Новомосковському міському бюро технічної інвентаризації.

Копії вищезазначених договорів купівлі-продажу домоволодінь від 18 вересня 1992 року були надані до відзиву на позовну заяву від 28 вересня 2020 року представником відповідачів.

Крім того, представником відповідачів разом з відзивом були надані копії архівних довідок №К-171/07/0320 та №К-172/07/03-20 від 30.06.2020 року, видані архівним відділом Дніпровської районної державної адміністрації Дніпропетровської області. В цих довідках зазначено, що в справі розпоряджень представника Президента України Дніпропетровської районної державної адміністрації за 1992 рік знаходиться договір купівлі-продажу від 18 вересня 1992 року в якому зазначено, що «гр. ОСОБА_8 продал, а ОСОБА_9 купил жилой дом со всеми похозяйственными строениями, фруктовыми насаджениями, по адресу: АДРЕСА_4 » та відповідно договір купівлі-продажу від 18 вересня 1992 року в якому зазначено, що «гр. ОСОБА_8 продал, а ОСОБА_10 купил жилой дом со всеми похозяйственными строениями, фруктовыми насаджениями, по адресу: АДРЕСА_5 », проте дані договори купівлі-продажу в якості додатків до даних архівних довідок архівним відділом надані не були.

24 червня 2021 року в судовому засіданні представником відповідачів адвокатом Савченко В. П. було долучено до матеріалів справи відповідь архівного відділу Дніпровської районної державної адміністрації Дніпропетровської області від 07 червня 2021 року вих. № 420/07/03-21 із засвідченими печаткою архіву копією договору купівлі-продажу від 18 вересня 1992 року домоволодіння АДРЕСА_4 між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 . З копії цього договору вбачається, що він засвідчений секретарем виконавчого комітету Кіровської селищної ради народних депутатів ОСОБА_11 та вже засвідчений печаткою Кіровської селищної ради, а не печаткою представника Президента України в Дніпропетровському районі (відтиск якої міститься на раніше наданих суду представником відповідачів разом з відзивом ксерокопіях вищезазначених договорів купівлі-продажу). Також у відповіді зазначається, що іншої інформації в архівному відділі немає (т.2 а.с.72,73).

У той же час в матеріалах справи міститься відповідь Обухівської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області №641 від 07 вересня 2020 року (т.1 а.с.247), яка була надана на ухвалу суду у якій зазначено, що станом на 1992 рік посадова особа - секретар виконкому Кіровської селищної ради ОСОБА_11 не працювала. Жодних відомостей про дану особу Обухівська (Кіровська) селищна рада не володіє. Також з даної відповіді вбачається що відповідно журналу договорів купівлі-продажу, дарування Кіровської селищної ради, Дніпровського району №149 за 1992 рік, журналу реєстрації нотаріальних дій №149 за 1992 рік, договір купівлі-продажу домоволодіння АДРЕСА_2 від 18.09.1992 року за № 49, стороною в якому є ОСОБА_1 , посадовими особами виконавчого комітету Кіровської селищної ради не посвідчувався (не видавався) та договір купівлі-продажу домоволодіння АДРЕСА_5 від 18 вересня 1992 року за №47, стороною в якому є ОСОБА_7 не посвідчувався (не видавався).

Станом на 18 вересня 1992 року відповідно положень п.1 «Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР затвердженої 31.01.1966 року заступником Міністра комунального господарства Української РСР» реєстрацію будинків з обслуговуючими їх будівлями і спорудами та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР провадять бюро технічної інвентаризації виконкомів місцевих Рад депутатів трудящих. (Інструкція втратила чинність на підставі Наказу Держжитлокомунгоспу N 56 ( z0031-96 ) від 13.12.95 ). Тому у випадку посвідчення правочинів щодо нерухомого майна, зокрема й секретарями селищних рад, належним чином засвідчені копії зазначених правочинів для реєстрації прав на нерухоме майно та подальшого зберігання у архіві повинні були передаватися саме до відповідних бюро технічної інвентаризації, а не до відповідних районних адміністрацій чи їх архівів.

Відповідно до положень ч.1, 3 ст.203 ЦК України «Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину» зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду у від 16 червня 2020 року у справі №145/2047/16-ц (провадження №14-499цс19) зроблено висновок, що «правочин, який не вчинено (договір, який не укладено) не підлягає визнанню недійсним. Наслідки недійсного правочину також не застосовуються до правочину який не вчинено. Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Зазначена норма кореспондує частинам другій, третій статті 215 ЦК України, висвітлює різницю між нікчемним і оспорюваним правочином і не застосовується до правочинів, які не відбулися, бо є невчиненими. Разом із тим Велика Палата Верховного Суду констатує, що у випадку оспорювання самого факту укладення правочину, такий факт може бути спростований не шляхом подання окремого позову про недійсність правочину, а під час вирішення спору про захист права, яке позивач вважає порушеним шляхом викладення відповідного висновку про неукладеність спірних договорів у мотивувальній частині судового рішення».

Відсутність волевиявлення сторони договору свідчить про його неукладеність.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що договір купівлі-продажу домоволодіння АДРЕСА_2 від 18.09.1992 року, покупцем в якому зазначений ОСОБА_1 , та договір купівлі-продажу домоволодіння АДРЕСА_5 від 18.09.1992 року, стороною в якому є ОСОБА_7 , - є неукладеними та нікчемними за своїми юридичними наслідками, адже посадовими особами виконавчого комітету Кіровської селищної ради вони ніколи не посвідчувалися (не видавалися), а посадова особа, яка нібито посвідчувала зазначені договори купівлі-продажу - секретар виконкому Кіровської селищної ради ОСОБА_11 не працювала.

Об`єктивна неможливість встановлення судом дати підробки вищезазначених договорів купівлі-продажу; осіб які їх підробили, а також встановлення осіб та справжньої дати, коли ними до архівного відділу Дніпровської районної державної адміністрації Дніпропетровської області було внесено (підкладено) для зберігання неіснуючі (які не укладалися) договори купівлі-продажу вищезазначених домоволодінь - не впливає на задоволення судом позову.

Відповідно до ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово (ст. 1258 ЦК України).

Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Статтею 1262 ЦК України визначено, що у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері.

Відповідно до положень ч.3,5 ст.1268 ЦК України «Прийняття спадщини» спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї . Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до положень ч.3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

?Судом встановлено, що спадщина не перейшла до держави, не визнана відумерлою, позивачка прийняла спадщину і є єдиною спадкоємицею за законом після її батька та після її рідного брата.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що за життя ОСОБА_4 був власником вищезазначених домоволодінь, а тому й вимоги ОСОБА_3 - його спадкоємця, яка після нього та після його сина ОСОБА_5 (рідного брата) прийняла спадщину,- підлягають задоволенню.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що вимоги позивача про визнання недійсними договорів купівлі-продажу домоволодіння АДРЕСА_2 від 18.09.1992 року, покупцем в якому зазначений ОСОБА_1 , та купівлі-продажу домоволодіння АДРЕСА_5 від 18.09.1992 року, стороною в якому є ОСОБА_7 , не підлягають задоволенню, оскільки зазначені договори ніколи не укладалися, а тому є нікчемними за своїми правовими наслідками та вони не створили та не могли створити жодних прав і обов`язків для покупців за цими договорами: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Адже, відповідно журналу договорів купівлі-продажу, дарування Кіровської селищної ради Дніпровського району № 149 за 1992 рік та журналу реєстрації нотаріальних дій № 149 за 1992 рік - договір купівлі-продажу домоволодіння АДРЕСА_2 , посвідчений секретарем виконкому Кіровської селищної ради ОСОБА_11 18.09.1992 року за №49, покупцем в якому зазначений ОСОБА_1 , - посадовими особами виконавчого комітету Кіровської селищної ради не посвідчувався (не видавався). Аналогічно, договір купівлі-продажу домоволодіння АДРЕСА_5 , посвідчений секретарем виконкому Кіровської селищної ради ОСОБА_11 18.09.1992 року за №47, покупцем в якому зазначений ОСОБА_7 - посадовими особами виконавчого комітету Кіровської селищної ради не посвідчувався (не видавався). Крім того, відповідно наданої Обухівською селищною радою Дніпровського району Дніпропетровської області інформації, станом на 1992 рік посадова особа - секретар виконкому Кіровської селищної ради ОСОБА_11 не працювала.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , що частина домоволодіння АДРЕСА_4 та частина домоволодіння АДРЕСА_1 не входила до складу спадщини ОСОБА_12 , а факт успадкування ОСОБА_5 - не встановлено, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Як вбачається з матеріалів справи, будинок АДРЕСА_1 та будинок АДРЕСА_2 є приватною власністю ОСОБА_4 на підставі Договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва житлового будинку від 13.09.1976 року, посвідчений 17.09.1976р та Договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва житлового будинку від від 23 березня 1960 року(а.с.16-29 т.1).

ОСОБА_5 , який 20.02.2001 року (протягом шести місяців) звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, є таким, що прийняв спадщину після свого батька.

Відповідно до чинного на той час законодавства, спадщина на нерухоме майно, яка відкрилася до 2004 року та була прийнята спадкоємцями, належить їм незалежно від отримання ними відповідних свідоцтв та незалежно від відсутності державної реєстрації за ними спадкового майна.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , що наявність підписів у договорах купівлі-продажу домоволодіння, укладеним між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 та між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 свідчить про досягнення ними згоди щодо усіх істотних умов, відображає волю продавця і покупців,а, отже, не може вважатися неукладеним, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки договір купівлі-продажу домоволодіння АДРЕСА_2 від 18.09.1992 року, покупцем в якому зазначений ОСОБА_1 , та договір купівлі-продажу домоволодіння АДРЕСА_5 від 18.09.1992 року, стороною в якому є ОСОБА_7 , - є неукладеними та нікчемними за своїми юридичними наслідками, адже посадовими особами виконавчого комітету Кіровської селищної ради вони ніколи не посвідчувалися (не видавалися), а посадова особа, яка нібито посвідчувала зазначені договори купівлі-продажу - секретар виконкому Кіровської селищної ради ОСОБА_11 не працювала.

Інші доводи апеляційних скарг не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, якими з`ясовані обставини справи, доводи сторін перевірені, їм дана належна оцінка, а доводи скаржників зводяться до неправильного тлумачення норм матеріального права та до переоцінки доказів, що не дає суду апеляційної інстанції підстав для задоволення вимог апеляційних скарг.

Відповідно до ст.89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE (Серявін та інші проти України), №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційних скарг суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ст.141 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишаючи рішення суду без змін не змінює розподіл судових витрат.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 07 липня 2021 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя О.В.Лаченкова

Судді В.С.Городнича

М.Ю.Петешенкова