ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5303/22 Справа № 210/7163/21 Суддя у 1-й інстанції - Літвіненко Н. А. Суддя у 2-й інстанції - Бондар Я. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2022 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді: Бондар Я.М.,

суддів: Зубакової В.П., Остапенко В.О.

секретар судового засідання - Євтодій К.С.

сторони справи:

позивач - ОСОБА_1

відповідач- Публічне акціонерне товариство «АрселорМіттал Кривий Ріг»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні,в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 на рішення Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 травня 2022 року, ухваленого суддею Літвіненко Н.А. в м.Кривому Розі Дніпропетровської області, (відомості про дату складення повного тексту судового рішення відсутні), -

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2021 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» про стягнення моральної шкоди, завданої смертю працівника на виробництві.

В обґрунтування позову зазначила, що 12 лютого 2021 року на «ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», внаслідок нещасного випадку, загинув чоловік Позивача у справі - ОСОБА_2 .

Відповідно до акту про нещасний випадок форми Н-1/П №21 від 12.02.2021 року смерть ОСОБА_2 , 1987 року народження, настала від сполученої травми голови, тулубу та кінцівок, яка супроводжувалася множинними переломами кісток скелету з ушкодженням внутрішніх органів та ускладнилася розвитком шоку. Виявлені тілесні ушкодження були отримані внаслідок обвалення та обрушення породи, ґрунту тощо.

З обґрунтування позовних вимог вбачається, що смерть чоловіка була жахливою, його тіло було знівечене через переломи кісток та численні забої. Смерть рідної людини вразила позивача, вона відчуває невпинний біль, страждання та усвідомлення того, що чоловік більше не повернеться. Смерть чоловіка змінила її життя назавжди, позбавила турботи та підтримки рідної людини. З нею залишився їхній трирічний син, який дуже важко переживає смерть батька, постійно питає, коли тато повернеться, що завдає позивачу нестримних страждань, в зв`язку з чим останній завдано глибоких моральних страждань.

Позивач просила суд стягнути з Відповідача в рахунок відшкодування моральної шкоди у зв`язку із загибеллю чоловіка 996 000 тисяч гривень без утримання податку з доходу фізичних осіб та витрати пов`язані з наданням професійної правничої допомоги у розмірі 5000,00 гривень.

Рішенням Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 травня 2022 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» про стягнення моральної шкоди, завданої смертю працівника на виробництві задоволені частково.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 200 000 (двісті тисяч) грн., без утримання податку з доходу фізичних осіб.

В задоволені іншої частини позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в сумі 3000 (три тисяч) гривень.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» на користь держави судовий збір у розмірі 2000 (дві тисячі) грн.

Позивач ОСОБА_1 , будучи незгодною з ухваленим судовим рішенням подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просить його скасувати, ухвалити нове судове рішення, яким у повному обсязі задовольнити її позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди, заявлені до Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг».

При цьому, позивач, посилаючись на обставини позовної заяви вказує, що суд першої інстанції при визначені розміру моральної шкоди, спричиненої їй смертю чоловіка, значно занизив цей розмір, тому вважає, що сума відшкодування моральної шкоди не відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості.

У відзиві Відповідача ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» на апеляційну скаргу Позивача, просить залишити рішення Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 травня 2022 року без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення.

Неявка осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце судового розгляду справи являється їх волевиявленням, яке свідчить про відмову від реалізації свого права на безпосередню участь у судовому розгляді справи та інших процесуальних прав, тому не може бути перешкодою для розгляду судом апеляційної інстанції питання по суті.

Виходячи з вимог п.11 частини 3 статті 2 ЦПК України щодо неприпустимості зловживання сторонами своїми процесуальними правами, статті 371 ЦПК України щодо строку розгляду апеляційної скарги, а також зважаючи на вимоги ч.2 ст.372 ЦПК України, колегія суддів визнала позивача та її представника в судове засідання такою, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши думку представника Відповідача ОСОБА_3 , яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги сторони Позивача, з викладених у відзиві підстав, просила рішення суду першої інстанції залишити без змін, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог, доводів апеляційної скарги, відзиву на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга Позивача не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_2 працював прохідником (підземним) на «ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг».

12 лютого 2021 року приблизно о 8 годині 00 хвилин ОСОБА_2 разом з прохідниками (підземними) ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , майстром гірничим (підземним) ОСОБА_6 спустились в шахту на горизонт 1045 метру та пішли до посадочного місця в пасажирський вагон, який їх доставив до місця висадки, в районі сполучення двошляхового квершлагу з вантажним квершлагом гор.1045 м.

Приблизно о 12 годині 50 хвилин ОСОБА_4 та ОСОБА_5 були на відстані 15-20 м від рудозвалювального підняттєвого та почули шум падаючої породи та тріск деревини, прибігши на місце вони не побачили ОСОБА_2 . Тимчасове кріплення та перекриття рудозвалювального підняттєвого були зруйновані, металевий страхувальний трос для кріплення лямкового поясу звисав у рудозвальний підняттєвий. ОСОБА_5 та ОСОБА_4 одразу витягли страхувальний трос, до якого був прикріплений лямковий пояс, але ОСОБА_2 в ньому не було.

О 22 годині 40 хвилин було визволено тіло ОСОБА_2 , після чого лікарем загону ДВГРЗ ДСНС України було констатовано біологічну смерть (а.с.8-19).

Відповідно до акту спеціального розслідування нещасного випадку форма Н-1/П №6 від 09.04.2021 року, зокрема в п.1 акту зазначено: «Діагноз, який встановлено закладом охорони здоров`я: сполучена травма голови, тулубу та кінцівок, яка супроводжувалася множинними переломами кісток скелету з ушкодженням внутрішніх органів, та ускладнилася розвитком шоку. Відповідно до листа «Криворізького міжрайонного відділу КЗ «Дніпропетровське обласне бюро СМЕ» ДОР» від 24.03.2021 р. №136 (а.с.9).

В п.5 акту зазначено: «Вид події: обвалення та обрушення породи, ґрунту тощо. Причини. Основна: порушення технологічного процесу. Супутні: невиконання посадових обов`язків, невиконання вимог інструкцій з охорони праці, незастосування засобів індивідуального захисту (у разі їх наявності)» (а.с.16 зворот).

Згідно зі свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 ОСОБА_2 помер у віці 33 роки, про що складено актовий запис №211 (а.с.22).

Позивач ОСОБА_1 доводиться дружиною померлого, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія НОМЕР_2 від 04.12.2015 року, який зареєстровано Довгинцівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №578 (а.с.20).

Від шлюбу сторони мають дитину - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 (а.с.21).

Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 виходив з того, що смерть чоловіка Позивача сталася внаслідок нещасного випадку під час виконання останнім трудових обов`язків на підприємстві Відповідача, який не створив безпечні умови праці, тому роботодавець повинен відшкодувати дружині загиблого працівника моральну шкоду, спричинену смертю чоловіка ОСОБА_2 .

Колегія суддів повністю погоджується з таким висновком суду першої інстанції, як і погоджується з визначеним судом до відшкодування розміром моральної шкоди, стягнутої з Відповідача на користь Позивача та не погоджується з доводами ОСОБА_1 щодо заниженого розміру моральної шкоди, з огляду на таке.

Статтею 3 Конституції України передбачається, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Частина 4 статті 43, частина 1 статті 46 Конституції України передбачають, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

У відповідності до ст.4 Закону України «Про охорону праці» державна політика в області охорони праці базується, зокрема, на принципах пріоритету життя і здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці, соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які постраждали від нещасних випадків на виробництві і професійних захворювань.

Згідно ч.1,3 ст.13 ЗУ «Про охорону праці», роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників в галузі охорони праці.

Відповідно до положень статті 6 Закону України «Про охорону праці» від 14.10.1992р. N2694-XII (зі змінами та доповненнями), які діяли на час виникнення правовідносин, передбачено, що умови праці на робочому місці, безпека технологічних процесів, машин, механізмів, устаткування та інших засобів виробництва, стан засобів колективного та індивідуального захисту, що використовуються працівником, а також санітарно-побутові умови повинні відповідати вимогам законодавства.

Стаття 153 Кодексу законів про працю України визначено, що на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Умови праці на робочому місці, безпека технологічних процесів, машин, механізмів, устаткування та інших засобів виробництва, стан засобів колективного та індивідуального захисту, що використовуються працівником, а також санітарно-побутові умови повинні відповідати вимогам нормативних актів про охорону праці. Власник або уповноважений ним орган повинен впроваджувати сучасні засоби техніки безпеки, які запобігають виробничому травматизмові, і забезпечувати санітарно-гігієнічні умови, що запобігають виникненню професійних захворювань працівників.

Відповідно до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Згідно з ч.2 ст.1168 ЦК України, моральна шкода, завдана смертю фізичної особи відшкодовується її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживають з нею однією сім`єю.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку з між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Право на звернення до суду про відшкодування моральної шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи виникає у зв`язку з настанням певних подій: каліцтво, ушкодження здоров`я або смерть фізичної особи.

Отже, право члена сім`ї померлого на відшкодування моральної шкоди у зв`язку зі смертю особи, спричиненого професійним захворюванням, виникає з настанням юридичного факту смерті та за наявності професійного захворювання і причинного зв`язку між смертю і професійним захворюванням, а тому правовідносини щодо відшкодування моральної шкоди члена сім`ї померлого виникають лише після смерті померлого та регулюються законодавством, яке діє на цей момент.

Рішенням Конституційного Суду України від 08.10.2008 року № 20-рп/2008 (справа про страхові виплати) визначено, що саме право громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки ст.237-1 КЗпП України (для потерпілих) та ст.1167 ЦК України (для членів сімей потерпілих) їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця).

Суд першої інстанції при постановленні рішення встановив обставини справи, дав їм належну оцінку і відповідно до норм процесуального та матеріального закону обґрунтовано дійшов висновку, що Позивачу заподіяна моральна шкода у зв`язку з втратою близької людини - чоловіка, смерть, якого настала внаслідок нещасного випадку на підприємстві Відповідача.

Колегія суддів погоджується із визначеним судом першої інстанції розміром відшкодування моральної шкоди, стягнутої з Відповідача на користь Позивача, який визначено ним, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди №4 від 31.03.1995 року з подальшими змінами, яким передбачено, що розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнає позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Так, визнаючи розмір відшкодування Позивачу моральної шкоди, суд першої інстанції виходив з засад розумності, виваженості та справедливості, суд врахував, характер та обсяг душевних страждань позивача, які остання зазнала у зв`язку зі смертю близької людини, врахував той факт, що дійсно Позивач є дружиною померлого; наслідки викликані заподіяною шкодою - смертю найбільш близької людини; перенесені та діючі у теперішній час душевні страждання та переживання; тривалість перенесених страждань; зміни в житті викликані смертю чоловіка, час, що пройшов з моменту смерті близької людини та до моменту звернення до суду, стягнувши з Відповідача в рахунок відшкодування моральної шкоди у зв`язку зі смертю чоловіка, грошові кошти в сумі 200 000,00 гривень.

На думку колегії суддів, розмір моральної шкоди визначено судом першої інстанції з урахуванням засад розумності, виваженості та справедливості, судом враховано конкретні обставини по справі, моральні страждання позивача, які остання переносить у зв`язку із втратою близької людини, смерть, якого настала внаслідок нещасного випадку на підприємстві Відповідача.

Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року).

Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз.

З огляду на вищезазначене суд першої інстанції правильно визнав, що відповідач є особою, що несе відповідальність по відшкодуванню моральної шкоди, а доводи позивача в апеляційній скарзі щодо необґрунтовано заниженого розміру відшкодування моральної шкоди є необґрунтованими та фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте, відповідно до вимог ст.89 ЦПК України, оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв`язку із чим апеляційна скарга сторони позивача підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючисьст.ст.367, 374, 375, 381,382 ЦПК України, Дніпровський апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 травня 2022 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 07 вересня 2022 року.

Головуючий:

Судді: