КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
апеляційне провадження №22-ц/824/4329/2022
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2022 року м.Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Поліщук Н.В.

суддів Андрієнко А.М., Соколової В.В.

за участю секретаря судового засідання Чепур Н.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за апеляційною скаргою особи, яка не брала участі у справі - ОСОБА_1 , на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 04 лютого 2021 року, ухвалене під головуванням судді Саадулаєва А.І.,

у справі за заявою ОСОБА_2 , заінтересовані особи: Перша Київська державна нотаріальна контора, Київська міська рада про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини,-

встановив:

У вересні 2020 року до суду звернулася ОСОБА_2 із заявою про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Заяву мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , яка є свекрухою заявниці та з якою заявниця проживала та доглядала за нею до моменту її смерті.

Вказує, що за життя ОСОБА_3 заповіту не залишила.

27 березня 2009 року заявниця уклала шлюб з ОСОБА_4 , який є сином померлої. Заявниця та ОСОБА_4 проживали разом із ОСОБА_3 у квартирі АДРЕСА_1 , що належала ОСОБА_3 . Проживаючи разом, заявниця постійно доглядала за ОСОБА_3 , купувала продукти харчування, необхідні ліки, здійснювала допомогу в оплаті житлово-комунальних послуг.

Чоловік заявниці також хворів, а тому для лікування ОСОБА_3 та ОСОБА_4 заявниця була вимушена продати частку в квартирі, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_2 . Отримані кошти були спрямовані на лікування чоловіка та свекрухи.

Вказує, що заявниця з чоловіком прийняли рішення про можливість розміщення ОСОБА_3 в пансіонаті.

01 квітня 2017 року ОСОБА_4 склав заповіт, за яким заповів усе належне йому майно ОСОБА_2

ІНФОРМАЦІЯ_2 після тривалої хвороби чоловік заявниці помер. Після поховання чоловіка ОСОБА_2 отримано свідоцтво про право на спадщину на Ѕ квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Вказує, що постійно відвідувала ОСОБА_3 , яка знаходилася у пансіонаті. Також купувала ліки та засоби догляду.

З 02 березня 2019 року ОСОБА_3 перебувала на лікуванні в ІІ неврологічному відділенні Київської міської клінічної лікарні №4 у зв`язку з ішемічним інсультом.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла. Після смерті свекрухи всі витрати на її поховання взяла на себе заявниця у справі.

Вказує, що до моменту смерті та після смерті родичі ОСОБА_3 не з`являлись, та заявниці не відомо про таких осіб. Єдиний з близьких родичів ОСОБА_3 , про якого було відомо заявниці був її син - ОСОБА_4 , який був чоловіком заявниці.

Вказує, що наразі заявниця є єдиним спадкоємцем четвертої черги після смерті ОСОБА_3 .

Зазначає, що з 27 березня 2009 року проживала разом із свекрухою ОСОБА_3 однією сім`єю у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , тобто більше п`яти років, а тому має право на підставі статті 1264 ЦК України на спадкування за законом.

Мотивуючи наведеним, просить суд встановити факт постійного проживання ОСОБА_2 із спадкодавцем ОСОБА_3 останні п`ять років на час відкриття спадщини за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 04 лютого 2021 року заяву ОСОБА_2 про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини задоволено.

Встановлено факт постійного проживання однією сім`єю ОСОБА_2 із спадкодавцем ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , останні п`ять років на час відкриття спадщини за адресою: АДРЕСА_1 .

Не погодившись з ухваленим рішенням, особою, яка не брала участі у справі - ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу.

Вважає рішення суду необґрунтованим, таким, що порушує його права як спадкоємця, прийняте без його участі та без належного повідомлення.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що ще раніше подав до Шевченківського районного суду заяву про встановлення факту родинних відносин, оскільки є рідним племінником померлої ОСОБА_3 .

Зазначає, що ОСОБА_2 не залучила його до розгляду справи у якості заінтересованої особи.

Вказує, що після смерті тітки ( ОСОБА_3 ) у передбаченому законом порядку з метою отримання належної частки спадкового майна, ОСОБА_1 звернувся до Першої київської державної нотаріальної контори із відповідною заявою про прийняття спадщини.

Проте державний нотаріус Першої київської державної нотаріальної контори повідомив, що з наданих документів неможливо встановити факт родинних відносин з померлою ОСОБА_3 , оскільки відсутні документи, які підтверджують факт родинних відносин спадкоємця з померлою.

Вказує, що звернувся до суду із заявою про встановлення факту родинних відносин. Суддя Шевченківського районного суду м. Києва залучив ОСОБА_2 до розгляду справи у якості заінтересовані особи. Також у зв`язку із неявкою ОСОБА_2 суд двічі переносив розгляд справи. Однак ОСОБА_2 до суду так і не з`явились, поштову кореспонденцію не отримувала, оскільки в цій квартирі вже декілька років не проживає.

Вказує, що є рідним племінником померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 . Постійно спілкувався з померлою тіткою, особливо після смерті матері у 1985 році. Тітка багато років (кожного літа) проживала на дачі ОСОБА_1 .. Особисто займався похованням тітки разом її заявницею ОСОБА_2 , а також надав кошти на похорони тітки. На похованні тітки були присутні лише ОСОБА_1 , дружина, син та невістка померлої - ОСОБА_2 ..

Вказує, що особисто разом з ОСОБА_2 забирав з крематорія та захоронював урну з прахом тітки на кладовищі. Постійно (2-3 рази на місяць) їздив провідувати тітку до Київського геріатричного пансіонату, привозив їжу, овочі та фрукти а також проводив з нею тривалий час у спілкуванні.

Стверджує, що останні декілька років до смерті тітки її невістка ОСОБА_2 не мала можливості приділяти час померлій, оскільки здійснювала догляд за хворою матір`ю в в Житомирській області і в м. Києві взагалі не проживала, а приїжджала лише 1 раз на місяць.

Зазначає, що у даному випадку має місце спір про право.

Мотивуючи наведеним, просить суд апеляційної інстанції рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 04 лютого 2021 року скасувати, ухвалити нове рішення, яким закрити провадження у справі.

Представник ОСОБА_2 - адвокат Сапронов Г.А. подав відзив на апеляційну скаргу,. Вказує, що відсутні підтвердження родинних відносин між скаржником та ОСОБА_3 , відтак права скаржника не є порушеними та апеляційне провадження підлягає закриттю.

В судовому засіданні скаржник ОСОБА_1 та його представник адвокат Шморгун Р.М. доводи апеляційної скарги підтримали.

Представник заявниці ОСОБА_2 - адвокат Сапронов О.В. проти доводів апеляційної скарги заперечував з підстав, викладених у відзиві.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які з`явились в судове засідання, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого по справі судового рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючи заяву ОСОБА_2 про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини, суд першої інстанції виходив з того, матеріали цивільної справи містять достатньо доказів на підтвердження обставин, викладених у заяві. Заінтересованими особами не було подано до суду належних та допустимих доказів на спростування заяви та встановлених судом обставин.

Судом установлено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_2 27 березня 2009 у відділі реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві зареєстрували шлюб, що підтверджується даними свідоцтва про шлюб НОМЕР_1 (а.с.37).

З даних заповіту від 21 квітня 2018 року убачається, що ОСОБА_4 все майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося заповів дружині ОСОБА_2 (а.с.45).

З даних свідоцтва про смерть НОМЕР_2 убачається, що ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у місті Києві (а.с.44).

З даних свідоцтва про народження НОМЕР_3 убачається, що ОСОБА_4 є сином ОСОБА_3 (а.с.32).

З даних свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 24 жовтня 2018 року убачається, що спадкоємцем після смерті ОСОБА_4 , є його дружина ОСОБА_2 . Спадщина, на яку видано свідоцтво, складається з Ѕ частини квартири АДРЕСА_1 . (а.с.46).

З даних договору купівлі-продажу квартири від 11 квітня 2013 року убачається, що ОСОБА_5 передає у власність Ѕ ідеальну частку квартири, ОСОБА_2 передає у власність Ѕ ідеальну частку квартири, а разом цілу квартиру покупцю - ОСОБА_6 . Квартира знаходиться АДРЕСА_2 (а.с.49-50).

З даних актів №1 та №2 від 20 лютого 2020 року убачається, що сусіди житлового будинку АДРЕСА_1 вказали, що ОСОБА_2 у період з 27 березня 2009 року по 10 лютого 2020 року зареєстрована та проживає за вищевказаною адресою (а.с.55-56).

З даних листа Першої київської державної нотаріальної контори №8063/02-14 від 10 вересня 2019 року убачається, що заява ОСОБА_2 про прийняття спадщини після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 отримана та долучена до спадкової справи №971/2019, але оскільки ОСОБА_2 не є спадкоємцем за законом чи за заповітом після смерті ОСОБА_3 то не закликається до спадкування (а.с.57).

Відповідно до частини 1 статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Пунктом 5 частини 2 статті 293 ЦПК України, визначено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Згідно з частиною 4 статті 315 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року в справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18) зроблено висновок про те, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Таким чином, визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право цивільне.

Відповідно до висновків Верховного Суду у постанові від 13 грудня 2018 року у справі № 712/10959/17, від 27 грудня 2019 року у справі № 371/669/15-ц, під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Таким чином, виключається під час розгляду справ у порядку окремого провадження існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права.

У порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав осіб; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право.

Як вбачається з матеріалів справи, встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини необхідно заявниці ОСОБА_2 для вирішення надалі питання щодо права на спадкове майно - Ѕ частини квартири АДРЕСА_1 .

Звертаючись до суду з апеляційною скаргою, ОСОБА_1 посилається на те, що він є племінником померлої ОСОБА_3 .

До апеляційної скарги додано копію постанови Київського апеляційного суду від 20 січня 2022 року, якою рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 08 червня 2021 року скасовано, а заява ОСОБА_1 , заінтересовані особи : Центральне міжрегіональне управління Міністерства юстиції ( м. Київ), Київська міська рада, ОСОБА_2 , про встановлення факту родинних відносин залишена без розгляду з мотивів наявності спору про право між учасниками справи.

З викладеного убачається, що між учасниками цієї справи фактично виник спір про право, а саме спір щодо спадкування Ѕ частини квартири, що належала ОСОБА_3 , відтак вищенаведені обставини підлягають доказуванню саме під час розгляду справи в порядку позовного провадження, можуть бути встановлені на підставі наданих сторонами доказів з дотриманням принципу змагальності і не можуть бути вирішені у порядку окремого провадження шляхом вирішення заяви про встановлення факту, що має юридичне значення.

Оскільки між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 існує спір про право на спадкування Ѕ частини квартири АДРЕСА_1 , то заява про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем ОСОБА_2 не підлягає розгляду у порядку окремого провадження, оскільки підлягає розгляду виключно у порядку позовного провадження.

За таких обставин оскаржуване рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, а заяву ОСОБА_2 про встановлення факту слід залишити без розгляду.

Відповідно до частини 6 статті 294 ЦПК України, якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Враховуючи викладене, доводи апеляційної скарги ОСОБА_7 про необхідність закриття провадження у справі колегія суддів відхиляє, оскільки вони суперечать вимогам статті 294, частини 4 статті 315 ЦПК України, відтак апеляційна скарга задовольняється частково.

Керуючись статтями 268, 367, 368, 374-377, 381-383 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу особи, яка не брала участі у справі - ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 04 лютого 2021 року - скасувати.

Заяву ОСОБА_2 , заінтересовані особи: Перша Київська державна нотаріальна контора, Київська міська рада про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини - залишити без розгляду.

Роз`яснити ОСОБА_2 , що вона має право подати позовну заяву до суду на загальних підставах.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на постанову може бути подана протягом тридцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Верховного Суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 31 серпня 2022 року.

Суддя-доповідач Н.В. Поліщук

Судді А.М. Андрієнко

В.В. Соколова