Дата документу 03.06.2022
Справа № 334/298/20
Провадження № 2/334/163/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2022 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Турбіної Т.Ф.,

при секретарі Кузьменко К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз», третя особа: Національна комісія що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, про захист прав споживачів, -

ВСТАНОВИВ:

У січні 2020 року на розгляд суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз», третя особа: Національна комісія що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, про захист прав споживачів.

Позов обґрунтований тим, що позивачі зареєстровані, мешкають та є власниками житлових приміщень у багатоквартирному будинку АДРЕСА_1 . Позивачі є побутовими споживачами природного газу, житлові приміщення яких обладнанні лише однією газовою плитою для приготування їжі. При цьому вони ведуть розрахунки за спожитий газ відповідно до норм, встановлених діючим законодавством України, до встановлення у житлових приміщеннях лічильників газу.

З серпня 2017 року з наданих ТОВ «Запоріжгаззбут» платіжних документів позивачі дізналися про те, що норми споживання природного газу значно зросли.

У зв`язку з цим позивачі звернулися до ТОВ «Запоріжгаззбут» та до ПАТ «Запоріжгаз», з якими у них укладені договори про приєднання до газової мережі, щодо незаконного нарахування підвищеної плати за газ.

Працівники ПАТ «Запоріжгаззбут» на усні звернення повідомили, що вони являються лише постачальниками газу населенню і приймають плату за нього. Визначенням об`єму спожитого газу побутовим споживачам займається АТ «Запоріжгаз», який подає відповідні дані до ТОВ «Запоріжгаззбут», і вони виставляють рахунки.

АТ «Запоріжгаз» на звернення позивачів повідомив, що на багатоквартирний будинок, в якому мешкають позивачі, встановлений загальнобудинкоий вузол обліку газу (ЗВОГ). Відповідно до його показів і проходить нарахування спожитого газу на кожне житлове приміщення, по кількості зареєстрованих в ньому осіб. Тобто, ЗВОГ фіксує загальний об`єм газу, який поступив в газову мережу будинку, потім від нього віднімаються показання житлових приміщень, в яких встановлені індивідуальні лічильники газу, і отриманий об`єм рівномірно розподіляється між всіма зареєстрованими в житлових приміщеннях особами.

Крім того, ПАТ «Запоріжгаз» повідомив, що відповідно до програми розвитку газорозподільної мережі м. Запоріжжя, яка прийнята рішенням ПАТ «Запоріжгаз» і затверджена НКРЕКП, Кодексу ГРМ та Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» на їх багатоквартирний будинок було заплановано та встановлено ЗВОГ замість лічильників газу в кожне житлове приміщення. Позивачі мають право встановити у житлові приміщення лічильники газу за свої кошти, а за кошти відповідача це зроблено не буде.

Виходячи з цього позивачі змушені платити за газ, який споживають не фактично, а за частку загального об`єму газу, який споживається всіма споживачами багатоквартирного будинку.

За повідомленням голови правління ОСББ «Рельєфна-6», ЗВОГ був встановлений без будь-яких погоджень з боку ОСББ. Ніяких договорів щодо сплати за газ відповідно до показань ЗВОГ між позивачами та ПАТ «Запоріжгаз», ТОВ «Запоріжгаззбут» не укладалося.

ЗВОГ, який встановлений на багатоквартирний будинок, складається з металевої шафи, яка прикріплена анкерними болтами до стіни багатоквартирного будинку, та вузла обліку газу з додатковими пристроями. Крім цього, при встановленні даного загально будинкового лічильника газу ПАТ «Запоріжгаз» правонаступником якого є АТ «Запоріжгаз», повністю змінив конструкцію інженерної мережі газопостачання (газову трубу).

Позивачі вважають, що дії відповідача щодо невизнання за позивачами права на забезпечення індивідуальними безкоштовними газовими лічильниками за рахунок АТ «Запоріжгаз», невизнання, що АТ «Запоріжгаз» зобов`язано за свій рахунок у термін до 01 січня 2021 року здійснити встановлення в квартирах індивідуальних газових лічильників побутовим споживачам - позивачам, прийняття рішення про об`єднання побутових споживачів багатоквартирного будинку в єдину групу, встановлення на інженерні мережі багатоквартирного будинку, в якому позивачі є власниками житлових приміщень, та співвласниками всіх інженерних мереж, ЗВОГ, невключення багатоквартирного будинку в перелік домів, де повинні бути встановлені індивідуальні лічильники газу, є неправомірними, та такими що порушує законні права позивачів та інших власників житлових приміщень в багатоквартирному будинку.

Таким чином дії відповідачів щодо невизнання за позивачами права на забезпечення індивідуальними безкоштовними газовими лічильниками за рахунок АТ «Запоріжгаз», не визнання, що АТ «Запоріжгаз» зобов`язано за свій рахунок у термін до 01 січня 2021 року здійснити встановлення в квартирах індивідуальних газових лічильників побутовим споживачам - позивачам, є неправомірними, та такими що порушують законні права позивачів власників житлових приміщень в даному багатоквартирному будинку.

АТ «Запоріжгаз» як суб`єктом ринку природного газу, тобто оператором ГРМ, було прийнято рішення щодо об`єднання побутових споживачів багатоквартирного будинку в єдину групу, та встановлення на багатоквартирний будинок загально будинкового вузла обліку газу (ЗВОГ). Після прийняття такого рішення, воно було включено в план розвитку газорозподільної системи міста Запоріжжя, який був погоджений НКРЕКП. При цьому дане рішення про об`єднання побутових та інших споживачів в єдину групу більше ні з ким не погоджувалося, та приймалося одноособово ПАТ «Запоріжгаз».

Саме на підставі даного рішення ПАТ «Запоріжгаз» встановив на багатоквартирний будинок позивачів ЗВОГ, позбавивши їх права, та інших мешканців багатоквартирного будинку, як побутових споживачів, сплачувати за послуги газопостачання (отриманий газ) не виходячи з реального обсягу спожитого газу, а виходячи з обсягу газу спожитого всіма мешканцями багатоквартирного будинку.

Виходячи з затвердженої програми розвитку газорозподільної системи розробленою ПАТ «Запоріжгаз», на деякі багатоквартирні будинки повинні бути встановлені в кожне житлове приміщення індивідуальні лічильники газу, а на багатоквартирний будинок позивачів ЗВОГ.

Аналізуючи норми вищевказаних законів, рішення ПАТ «Запоріжгаз» про об`єднання побутових споживачів в єдину групу, є незаконним, та таким що порушує права позивачів як побутових споживачів.

Ніякого рішення загальними зборами, щодо надання дозволу на встановлення ЗВОГ ПАТ «Запоріжгаз» на багатоквартирний будинок АДРЕСА_1 не приймалося.

Просять при вирішенні справи врахувати правовий висновок ВП ВС по справі №214/2435/17 щодо незаконності встановлення ЗВОГ, та обов`язку встановлення індивідуальних лічильників газу кожному позивачу.

Позивачі просять: визнати за ними право на забезпечення індивідуальними безкоштовними газовими лічильниками за рахунок AT «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз»; визнати незаконним та скасувати рішення AT «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз» про об`єднання споживачів будинку АДРЕСА_1 в єдину групу та рішення щодо включення будинку АДРЕСА_1 до плану розвитку газорозподільної системи міста Запоріжжя по встановленню загальнобудинкового вузла обліку природного газу; визнати, що AT «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз» відповідно до статті 6 Закону України «Про комерційний облік природного газу» зобов`язаний за свій рахунок у термін до 01 січня 2021 року здійснити встановлення в квартирах позивачів індивідуальних газових лічильників побутовим споживачам позивачам; зобов`язати АТ «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз» внести зміни до плану розвитку газорозподільної системи міста Запоріжжя, шляхом включення будинку АДРЕСА_1 до переліку багатоквартирних будинків, де повинні бути встановлені лічильники газу в кожне житлове приміщення побутових споживачів власників житлових приміщень; зобов`язати АТ «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз» здійснити демонтаж об`єкта газорозподільної системи - вузла обліку газу з допоміжними пристроями та металевою шафою, який встановленій на газовій мережі будинку АДРЕСА_1 ; зобов`язати АТ «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз», після демонтажу об`єкту газорозподільної мережі - загальнобудинкового вузла обліку газу - здійснити роботи по відновленню газопостачання на газовій мережі багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 , привівши її у попередній стан, який існував до встановлення загальнобудинкового вузла обліку газу. Судові витрати просять покласти на відповідача.

Представник АТ «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз» у відзиві на позовну заяву просить у задоволенні позову відмовити у повному обсязі. В обґрунтування заперечень вказує, що викладені у позовній заяві вимоги позивачів не відповідають фактичним обставинам та не ґрунтуються на приписах законодавства.

Так, відповідно до вимог ст. 16 Закону України «Про засади функціонування ринку природного газу» з 01 липня 2015 року АТ «Запоріжгаз» виконує функції з розподілу природного, нафтового газу і газу (метану) вугільних родовищ газу відповідно до отриманої ліцензії серія АЕ № 642479 та є оператором газорозподільної системи.

З 01 липня 2015 року ТОВ «Запоріжгаззбут» отримало ліцензію на право провадження господарської діяльності з постачання природного газу, газу (метану) вугільних родовищ за врегульованим тарифом на території м.Запоріжжя усім категоріям споживачів, крім підприємств теплоенергетики.

Відносини, що виникають між постачальниками та споживачами природного газу, з урахуванням їх взаємовідносин з оператором газорозподільної системи/газотранспортної системи, регулюють Правила постачання природного газу, затверджені Постановою НКРЕКП від 30.09.2015 року № 2496.

Пунктом 13 розділу ІІІ Правил постачання природного газу розрахунки за послуги з газопостачання можуть проводитися на підставі даних про об`єм (обсяг) газу, визначений споживачем та Оператором ГРМ за підсумками місяця відповідно до умов договору розподілу природного газу, укладеного між побутовим споживачем та Оператором ГРМ, або за плановою величиною середньомісячного споживання в опалювальний та міжопалювальний періоди.

ТОВ «Запоріжгаззбут», як постачальник природного газу, не забезпечує облік природного газу, а лише здійснює розрахунок оплати вартості послуг з газопостачання. Позивачами не наведено жодного факту порушення чинного законодавства України зі сторони ТОВ «Запоріжгаззбут».

Представник третьої особи Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі НКРЕКП), у поясненнях вказує, що відповідно до ст.6 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», яка діяла на момент встановлення за адресою АДРЕСА_1 загальнобудинкового лічильника, суб`єкти господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території, зобов`язані були забезпечити встановлення лічильників газу для населення, що проживає у квартирах та приватних будинках, в яких газ використовується тільки для приготування їжі, - до 01.01.2018.

У разі не встановлення лічильників газу у зазначені строки з вини суб`єктів господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території, облік до моменту встановлення лічильників газу здійснювався за нормами споживання, встановленими КМУ. У разі відмови населення від встановлення лічильників газу, розподіл природного газу припинявся населенню з 01.01.2018.

Тому ПАТ «Запоріжгаз» було розроблено План розвитку газорозподільної системи ПАТ «Запоріжгаз» на 2016-2025 роки, затверджений постановою НКРЕКП від 24.03.2016 №393.

Зазначеним планом було передбачено встановлення будинкового вузла обліку природного газу за адресою АДРЕСА_1 , що було виконано 12.04.2017.

Змінами до Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», що набрали чинності 19.01.2018, передбачено, що загально будинковий лічильник може бути встановлений лише за згодою співвласників багатоквартирного будинку.

Таким чином, позивачі мають можливість встановити індивідуальні лічильники природного газу у своїх квартирах з джерел, не заборонених законодавством, зокрема, п.1 ст.3 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу».

Позивачі, їх представник надали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, на задоволені позову наполягають.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином.

Відповідно до ст. 223 ЦПК України суд ухвалив розгляд справи провести за відсутності учасників справи, оскільки їх неявка у судове засідання не перешкоджає розгляду справи по суті.

Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні по справі докази, дійшов наступних висновків.

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обовязку в натурі; зміна правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_2 та проживає за вказаною адресою, ОСОБА_2 є власником квартири АДРЕСА_3 та проживає за вказаною адресою, ОСОБА_3 є власником квартири АДРЕСА_4 та проживає за вказаною адресою, ОСОБА_4 є власником квартири АДРЕСА_5 та проживає за вказаною адресою, ОСОБА_5 є власником квартири АДРЕСА_6 та проживає за вказаною адресою, ОСОБА_6 є власником квартири АДРЕСА_7 та проживає за вказаною адресою.

У багатоквартирному будинку АДРЕСА_1 створено об`єднання співвласників ОСББ «Рельєфна 6», членами якого являються позивачі.

Згідно ст.1 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» об`єднання співвласників багатоквартирного будинку це юридична особа, створена власниками квартир та/або нежитлових приміщень багатоквартирного будинку для сприяння використанню їхнього власного майна та управління, утримання і використання спільного майна.

Позивачі є побутовими споживачами природного газу, у належних їм житлових приміщеннях встановлені газові плити для приготування їжі, що не заперечується відповідачем.

Правові засади функціонування ринку природного газу України визначаються Законом України «Про ринок природного газу», введеним в дію з 01.11.2016.

Відповідно до пункту 33 частини першої статті 1 Закону України «Про ринок природного газу» ринок природного газу - сукупність правовідносин, що виникають у процесі купівлі-продажу, постачання природного газу, а також надання послуг з його транспортування, розподілу, зберігання (закачування, відбору), послуг установки LNG (зріджений природний газ).

Ця система правовідносин може бути представлена як сукупність договорів різного виду, які укладаються суб`єктами ринку природного газу. Права та обов`язки суб`єктів ринку природного газу як сторін відповідних договорів визначаються безпосередньо зазначеним Законом.

Серед споживачів окреме місце займають побутові споживачі - фізичні особи, які придбавають природний газ з метою використання для власних побутових потреб, у тому числі для приготування їжі, підігріву води та опалення своїх жилих приміщень, що не включає професійну та комерційну діяльність (пункт 23 частини першої статті 1 Закону України «Про ринок природного газу»).

Серед принципів функціонування ринку природного газу пункт 1 частини першої статті 3 Закону України «Про ринок природного газу» першочергово визначає забезпечення високого рівня захисту прав та інтересів споживачів природного газу, у тому числі забезпечення першочергового інтересу безпеки постачання природного газу, зокрема шляхом диверсифікації джерел надходження природного газу.

Серед прав споживача передбачено право на отримання природного газу належної якості та кількості, фізико-хімічні показники якого відповідають встановленим нормам, відповідно до умов укладених договорів, крім випадків припинення (обмеження) постачання природного газу відповідно до вимог законодавства та умов договорів, а також безоплатне отримання інформації про обсяги та інші показники власного споживання природного газу (пункти 4, 5 частини першої статті 13 Закону України «Про ринок природного газу»). Аналогічні права визначені у типовому договорі постачання природного газу споживачам, затвердженому постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30 вересня 2015 року № 2500 (зареєстрований в Міністерстві юстиції України 06 листопада 2015 року за № 1386/27831).

Постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором. Постачання природного газу побутовим споживачам здійснюється на підставі типового договору, що затверджується Регулятором та оприлюднюється в установленому порядку (абзаци перший і другий частини першої статті 12 Закону України «Про ринок природного газу»).

За приписами пп. 17 п. 1 ст. 1 Закону України «Про ринок природного газу» оператор газорозподільної системи це - суб`єкт господарювання, який на підставі ліцензії здійснює діяльність із розподілу природного газу газорозподільною системою на користь третіх осіб (замовників).

Згідно п. 23 п. 1 ст. 1 Закону України «Про ринок природного газу», побутовий споживач - фізична особа, яка придбаває природний газ з метою використання для власних побутових потреб, у тому числі для приготування їжі, підігріву води та опалення своїх жилих приміщень, що не включає професійну та комерційну діяльність.

Відповідно до постанови НКРЕКП від 2 квітня 2015 року № 1183 про видачу ліцензії на розподіл природного, нафтового газу і газу (метану) вугільних родовищ, ПАТ «Запоріжгаз» видано ліцензію серія АЕ №642479 на право провадження господарської діяльності з постачання природного газу, газу (метану) вугільних родовищ за регульованим тарифом на території міста Запоріжжя та Запорізької області (крім міста Мелітополь, Мелітопольського, Веселівського, Приазовського районів та села Темирівка Гуляйпільського району) у зоні розташування розподільних газопроводів, що перебувають у власності та користуванні ПАТ «Запоріжгаз», терміном дії з 14.04.2015 по 13.04.2020, відповідно до якої здійснює діяльність з розподілу природного газу газорозподільною системою, яка знаходиться у його власності та користуванні, та здійснює щодо неї функції оперативно-технічного управління.

Відповідно до Закону України «Про ринок природного газу» АТ «Запоріжгаз» кваліфікується як оператор газорозподільної системи (оператор ГРМ).

Згідно ст. 38 цього Закону права та обов`язки Оператора ГРМ визначаються Законом, іншими нормативно-правовими актами, кодексом газотранспортної системи, сом газорозподільних систем, а також договором розподілу природного газу.

Взаємовідносини оператора газорозподільних систем із суб`єктами ринку природного газу визначено Кодексом газорозподільних систем, затвердженим постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 2494 від 30.09.2015, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 06.11.2015 р. За № 1379/27824.

Абзацом 2 пункту 1 глави 3 розділу VI Кодексу ГРС визначено, що споживачі, у тому числі побутові споживачі, для здійснення ними санкціонованого відбору природного газу з ГРМ та можливості забезпечення постачання їм природного газу їх постачальниками зобов`язані укласти договір розподілу природного газу з Оператором ГРМ, до газорозподільної системи якого в установленому законодавством порядку підключений їх об`єкт. Здійснення відбору (споживання) природного газу споживачем за відсутності укладеного договору розподілу природного газу не допускається.

У відповідності до пункту 3 глави 3 розділу VI Кодексу ГРС договір розподілу природного газу є публічним та укладається з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 ЦК Кодексу України за формою Типового договору розподілу природного газу. Договір розподілу природного газу між Оператором ГРМ та споживачем укладається шляхом підписання заяви-приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу, що відповідає Типовому договору розподілу природного газу, розміщеному на офіційному веб-сайті Регулятора та Оператора ГРМ та/або в друкованих виданнях, що публікуються на території його ліцензованої діяльності з розподілу газу, і не потребує двостороннього підписання сторонами письмової форми договору (п.4 глави 3 розділу VI Кодексу ГРС).

Судом встановлено, що позивачі приєдналися до вказаного Типового договору, оскільки протягом 2016-2020 років щомісячно споживають природний газ та сплачують відповідні рахунки за послуги з газопостачання.

Згідно з частиною першою статті 5 Закону України «Про захист прав споживачів» держава забезпечує споживачам захист їх прав, надає можливість вільного вибору продукції, здобуття знань і кваліфікації, необхідних для прийняття самостійних рішень під час придбання та використання продукції відповідно до їх потреб, і гарантує придбання або одержання продукції іншими законними способами в обсязі, що забезпечує рівень споживання, достатній для підтримання здоров`я і життєдіяльності.

За змістом статті 21 цього Закону права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо при реалізації продукції будь-яким чином порушується свобода волевиявлення споживача та/або висловлене ним волевиявлення.

Відповідно до пунктів 3, 4, 7 частини першої статті 21 Закону України «Про захист прав споживачів» крім інших випадків порушень прав споживачів, права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо виконавець послуги нав`язує такі умови одержання послуги, які ставлять споживача у нерівне становище порівняно з іншими споживачами, порушується принцип рівності сторін договору, ціну продукції визначено неналежним чином.

З метою отримання та реєстрації достовірної інформації про обсяги і якість природного газу під час його транспортування, розподілу, постачання, зберігання та споживання здійснюється приладовий облік природного газу (частина перша статті 18 Закону України «Про ринок природного газу»).

За частиною четвертою статті 18 Закону України «Про ринок природного газу», держава заохочує впровадження новітніх систем, у тому числі апаратних засобів, обліку природного газу, зокрема тих, що забезпечують можливість споживача активно управляти власним споживанням.

Таким чином, приладовий облік споживання природного газу розглядається з позицій забезпечення державних гарантій прав споживачів, у тому числі побутових споживачів природного газу.

Правові, економічні та організаційні засади забезпечення всіх категорій споживачів вузлами обліку природного газу з метою запровадження повного комерційного (приладового) обліку природного газу визначені Законом України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу».

Позивачам, які проживають за адресою АДРЕСА_1 , на їх звернення у встановленні індивідуальних приладів обліку природного газу відмовлено, що не заперечується відповідачем.

Згідно доводів сторін, ПАТ «Запоріжгаз» було розроблено План розвитку газорозподільної системи ПАТ «Запоріжгаз» на 2016-2025 роки, затверджений постановою НКРЕКП від 24.03.2016 №393, згідно з розділом 1 якого передбачено встановлення єдиного вузла обліку газу для забезпечення споживачів категорії населення, незабезпечених лічильниками.

Згідно зазначеного плану було передбачено встановлення будинкового вузла обліку природного газу за адресою АДРЕСА_1 , що було виконано 12.04.2017.

Так, на інженерну мережу газопостачання багатоквартирного житлового будинку АДРЕСА_1 встановлений загально будинковий комерційний вузол обліку газу, згідно замовленого ПАТ «Запоріжгаз» робочого проекту.

Вузол обліку було встановлено і прийнято до експлуатації, що підтверджується Актом приймання в експлуатацію об`єкта системи газопостачання «Реконструкція системи газопостачання жилого будинку АДРЕСА_1 з установкою загально будинкового вузла обліку газу» від 10.04.2017.

Стаття 2 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» в редакції від 10 жовтня 2015 року визначає, що постачання природного газу здійснюється за умови його комерційного обліку, зокрема, для населення, що проживає у квартирах та приватних будинках, у яких природний газ використовується: комплексно, у тому числі для опалення, - з 1 січня 2012 року; для підігріву води та приготування їжі - з 1 січня 2016 року; тільки для приготування їжі - з 1 січня 2018 року.

Відповідно до приписів частини другої статті 2 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» в редакції від 20 січня 2018 року загальнобудинковий лічильник газу може бути встановлений лише за згодою співвласників багатоквартирного будинку в порядку, визначеному статтею 10 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку».

До 20 січня 2018 року питання встановлення загальнобудинкового приладу обліку природного газу не було врегульоване на рівні закону, а регламентувалося підзаконними нормативно-правовими актами.

Приписами абзаців третього-п`ятого пункту 4 Тимчасового положення у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 27 січня 2016 року № 46) передбачено, що: - ініціювати встановлення будинкового вузла обліку на багатоквартирний будинок, групу багатоквартирних будинків, групу споживачів можуть як власник (власники) такого будинку (таких будинків) (квартир), так і оператор газорозподільної системи; - встановлення будинкового вузла обліку здійснюється згідно з Кодексом газорозподільних систем. Встановлення будинкового вузла обліку, в тому числі витрати на проектування, монтаж, здійснюється за кошти сторони, яка ініціювала встановлення такого вузла обліку; - власник (власники) будинку (будинків) (квартир), особа, відповідальна за експлуатацію будинку (будинків) (далі - експлуатаційна організація), балансоутримувач будинку (будинків) тощо та оператор газорозподільної системи зобов`язані врегулювати між собою договірні відносини щодо зняття показань будинкового вузла обліку та лічильників газу, установлених у квартирі (далі - квартирні лічильники газу) (за їх наявності), а також забезпечення можливості проведення монтажу, збереження та здійснення експлуатації будинкового вузла обліку. У разі неврегулювання зазначених питань газопостачання такому будинку, групі будинків, групі споживачів може бути припинено відповідно до законодавства.

Відповідно до пункту 1 глави 5 розділу IX Кодексу газорозподільних систем, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30 вересня 2015 року № 2494, за ініціативи балансоутримувача (управителя) або оператора газорозподільної системи та за їх рахунок у багатоквартирному будинку (гуртожитку) або на групу будинків (гуртожитків), мешканці яких у повному обсязі чи частково розраховуються за нормами споживання, або для цілей складання загального балансу споживання природного газу може бути організований та встановлений загальнобудинковий вузол обліку природного газу. Бадансоутримувач (управитель) не може відмовити оператору газорозподільної системи в організації та встановленні загальнобудинкового вузла обліку природного газу, якщо ці заходи здійснюються за рахунок Оператора ГРМ.

З наведених положень вбачається, що до 20 січня 2018 року оператор газорозподільної системи мав право встановити загальнобудинковий лічильник природного газу, врегулювавши з власником (власниками) будинку, експлуатаційною організацією, балансоутримувачем будинку (будинків) тощо договірні відносини щодо зняття показань будинкового вузла обліку, а також забезпечити можливості проведення монтажу, збереження та здійснення експлуатації будинкового вузла обліку.

Отже, для встановлення загальнобудинкового лічильнику природного газу оператор газорозподільної системи не міг діяти в односторонньому порядку оскільки повинен був в договірному порядку врегулювати з власником (власниками) будинку, експлуатаційною організацією, балансоутримувачем будинку (будинків) тощо договірні відносини щодо зняття показань будинкового вузла обліку.

Також відповідно до пункту 6 частини першої статті 1 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, становить частину спільного майна багатоквартирного будинку.

У свою чергу, таке майно є спільною сумісною власністю власників квартир та нежитлових приміщень будинку (частина друга статті 382 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), частина перша статті 5 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку»).

Таким чином, будь-яке втручання у належні до багатоквартирного будинку інженерні мережі (незалежно від місця їх розташування - всередині чи за межами будинку) є діями, які вчиняються щодо майна, належного співвласникам такого будинку на праві спільної сумісної власності.

Встановлення загальнобудинкового приладу обліку газу не є винятком з цього загального висновку, адже здійснюється з безпосереднім втручанням в інженерні мережі будинку, а сам прилад обліку, будучи приєднаним до мереж будинку, стає невід`ємною складовою частиною останніх, перестає існувати як окрема річ і бути об`єктом права власності оператора газорозподільної системи. Об`єкт же права власності співвласників багатоквартирного будинку зазнає фізичних змін. За відсутності згоди співвласників такі зміни можуть кваліфікуватися або як правопорушення, або як допустиме обмеження права власності.

Відповідно до однозначних приписів частини сьомої статті 319 та частини другої статті 321 ЦК України обмеження права власності можуть бути запроваджені виключно законом.

Тобто, з урахуванням положень абзацу другого частини другої статті 4 ЦК України такі обмеження можуть бути встановлені виключно нормативно-правовим актом, що має юридичну силу закону України. Зазначене кореспондується із приписами пункту 7 частини першої статті 92 Конституції України, відповідно до яких правовий режим власності визначається виключно законами України.

Таким чином до та після 20 січня 2018 року першочергово слід враховувати, що втручатися у газові мережі, що складають спільне майно багатоквартирного будинку, можна лише за згодою власників такого майна, яка мала бути надана в порядку, визначеному статтею 10 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» (якщо в такому будинку створене об`єднання співвласників - у порядку статті 10 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку»). У свою чергу, будь-які підзаконні нормативно-правові акти не могли встановлювати інший порядок вирішення цього питання і тим більше надавати оператору газорозподільної системи право в односторонньому порядку втручатися в газові мережі багатоквартирного будинку для встановлення загальнобудинкового лічильника.

Отже, слід вважати, що оператор газорозподільної системи, який в односторонньому порядку встановив для багатоквартирного будинку загальнобудинковий лічильник природного газу, як до 20 січня 2018 року, так і після цієї дати діяв з порушенням вимог законодавства.

Разом з тим, як встановлено судом, загальнобудинковий лічильник природного газу у будинку АДРЕСА_1 був встановлений відповідачем 12.04.2017 в односторонньому порядку відповідно до Тимчасового положення (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 16 травня 2002 р. № 620) та Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», що підтверджується Актом приймання в експлуатацію об`єкта системи газопостачання «Реконструкція системи газопостачання жилого будинку АДРЕСА_1 з установкою загально будинкового вузла обліку газу» від 10.04.2017, у якому відсутній підпис представника споживачів.

В подальшому, між ПАТ «Запоріжгаз» і ОСББ «Рельєфна 6» були укладені Договір №32АZр16724-17 про забезпечення можливості монтажу, збереження та здійснення експлуатації будинкового ВОГ від 28.11.2017 і договір №32АZр16711-17 щодо зняття показань будинкового (загальнобудинкового) вузла обліку та лічильників газу, встановлених у квартирах споживачів від 28.11.2017.

Таким чином, між оператором ГРМ і ОСББ «Рельєфна 6» виникли договірні відносини щодо забезпечення можливості монтажу, збереження та здійснення експлуатації будинкового ВОГ і зняття показань будинкового (загальнобудинкового) вузла обліку газу.

На виконання умов договору №32АZр16711-17 представниками АТ «Запоріжгаз» в присутності представника ОСББ «Рельєфна 6» здійснювалось зняття показань будинкового (загальнобудинкового) вузла обліку газу, що підтверджується відповідними актами контрольного огляду вузла обліку газу, підписаних представниками сторін договору.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону України «Про особливості здійснення права власності в багатоквартирному будинку» управління багатоквартирним будинком здійснюється його співвласниками. За рішенням співвласників усі або частина функцій з управління багатоквартирним будинком можуть передаватися управителю або всі функції - об`єднанню співвласників багатоквартирного будинку (асоціації об`єднань співвласників багатоквартирного будинку).

Отже, оператор газорозподільної системи в договірному порядку врегулював з власниками будинку в особі голови правління ОСББ «Рельєфна 6» договірні відносини щодо зняття показань будинкового вузла обліку.

З огляду на це відхиляються судом доводи позову, що зборами членів ОСББ «Рельєфна 6» таке рішення не приймалось.

За наявності договірних відносин між оператором ГРМ і ОСББ «Рельєфна 6» щодо монтажу, збереження та здійснення експлуатації будинкового ВОГ і зняття показань будинкового (загальнобудинкового) вузла обліку газу, суд вважає, що позовні вимоги позивачів, які діють у своїх інтересах, в частині зобов`язання АТ «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз» здійснення демонтажу об`єкта газорозподільної системи - вузла обліку газу з допоміжними пристроями та металевою шафою, який встановленій на газовій мережі будинку АДРЕСА_1 та здійснення робіт з відновлення газопостачання на газовій мережі багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 , яке існувало до встановлення загально будинкового вузла обліку газу, задоволенню не підлягають.

Щодо вимог позивачів про визнання незаконними та скасування рішень та дій відповідача (рішення про об`єднання споживачів будинку в єдину групу, рішення щодо включення будинку АДРЕСА_1 до плану розвитку газорозподільної системи міста Запоріжжя по встановленню загально будинкового вузла обліку природного газу, зобов`язання внести зміни до плану розвитку газорозподільної системи міста Запоріжжя шляхом включення будинку АДРЕСА_1 до переліку багатоквартирних будинків, де повинні бути встановлені лічильники газу в кожне житлове приміщення побутових споживачів - власників житлових приміщень) суд вважає необхідним відмовити в цій частині, оскільки такий спосіб захисту передбачений у ч.2 ст. 16 ЦПК України може бути застосований по відношенню до рішень та дій органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, до яких відповідач не відноситься.

Вимоги щодо скасування вказаних рішень відповідача та зобов`язання відповідача внести зміни до плану розвитку газорозподільної системи міста Запоріжжя буде втручанням у господарську діяльність господарюючого суб`єкта та не відповідатиме вимогам закону, в зв`язку із чим в цій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Вирішуючи вимоги позивачів про визнання за ними права на забезпечення індивідуальними безкоштовними газовими лічильниками та зобов`язання АТ «Запоріжгаз» встановити в їх квартирах індивідуальні лічильники газу, суд виходить з наступного.

Газопостачання є видом комунальної послуги за змістом ч. 1 ст. 1 та п. 1 ч. 1 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», а засіб обліку визначає кількісні та або якісні показники такої послуги.

Встановлення замість індивідуальних (квартирних) лічильників за змістом п. 5 Тимчасового положення про порядок проведення розрахунків за надання населенню послуг з газопостачання в умовах використання загальнобудинкового вузла обліку передбачає інший порядок визначення обсягів споживання розподілу плати згідно з показами загальнобудинкового лічильника пропорційно між споживачами в залежності від кількості зареєстрованих в квартирі осіб, що за відсутності згоди кожного із споживачів на такий розрахунок не тільки порушує приписи ч.3 ст.18 Закону України «Про ринок природного газу», але й є несумісним із встановленим п.5 ч.1ст.30 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» принципом відповідності оплати житлово-комунальної послуги її кількості.

Встановлення загальнобудинкового вузлу обліку газу в процесі споживання газу не відображає фактичного споживання газу кожним споживачем багатоквартирного будинку окремо, що породжує нарахування сум за споживання об`єму газу, який насправді не використовувався споживачем. У випадку не встановлення у побутового споживача індивідуального лічильника відбувається математичний розрахунок спожитого газу між споживачами у яких є квартирні лічильники газу та у яких немає таких лічильників, а отже неможливо встановити та перевірити правильність такого розрахунку.

Відповідно до п.п. 3, 4, 7 ч. 1 ст. 21 Закону України «Про захист прав споживачів» крім інших випадків порушень прав споживачів, які можуть бути встановлені та доведені виходячи з відповідних положень законодавства у сфері захисту прав споживачів, вважається, що для цілей застосування цього Закону та пов`язаного з ним законодавства про захист прав споживачів права споживача вважаються в будь-якому випадку порушеними, якщо виконавець послуги нав`язує такі умови отримання послуги, які ставлять споживача у нерівне становище порівняно з іншими споживачами, порушується принцип рівності сторін договору, ціну продукції визначено неналежним чином.

Згідно з положеннями статті 6 Закону № 3533-VI «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» та графіками оснащення квартир і приватних будинків лічильниками газу, розробленими відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 25 квітня 2012 року № 259-р «Деякі питання забезпечення комерційного (приладового) обліку природного газу», газорозподільні підприємства зобов`язані забезпечити встановлення лічильників газу для населення, що проживає у квартирах та приватних будинках, в яких газ використовується для підігріву води та приготування їжі (плита газова + газова колонка) - до 01 січня 2016 року, тільки для приготування їжі - до 01 січня 2018 року.

Відповідно до абзацу четвертого підпункту «а» пункту 1 частини першої статті 6 зі змінами, внесеними згідно із Законом від 05.03.2021 року № 1338-IX від 05.03.2021, - тільки для приготування їжі - до 01 січня 2023 року.

Зі змісту статті 6 Закону № 3533-VI вбачається обов`язок встановлення відповідними суб`єктами господарювання - газорозподільними організаціями лічильників для такої категорії споживачів природного газу, як населення у вигляді приладів обліку природного газу, що дозволяють визначати обсяги споживання газу кожним окремим споживачем. При цьому таких споживачів не зобов`язано відшукувати джерела фінансування вказаних приладів та робіт, оскільки відповідне фінансування уже закладено у тариф на оплату спожитого газу.

Стаття 6 Закону № 3533-VI визначає обов`язок газорозподільної організації встановити саме квартирні прилади обліку газу в багатоквартирному будинку.

Оскільки позивачі сплачували за газопостачання за встановленими тарифами, в яких були передбачені витрати на встановлення лічильників газу, у тому числі безпосередньо індивідуальних, то відповідач зобов`язаний надавати послуги, які оплачені позивачами, та відповідно до частини першої статті 6 Закону № 3533-VI зобов`язаний забезпечити встановлення лічильників газу для населення, що проживає у квартирах, у яких газ використовується тільки для приготування їжі, - до 01 січня 2023 року.

За вказаних обставин суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивачів щодо визнання за ними права на забезпечення індивідуальними безкоштовними газовими лічильниками за рахунок Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз».

Разом з тим, оскільки вказаний позов був поданий після внесення змін у закон щодо строку встановлення лічильників таким споживачам, вимоги щодо зобов`язання відповідача встановити індивідуальні газові лічильники позивачам у термін до 1 січня 2021 року не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного позовні вимоги позивачів підлягають частковому задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат між сторонами суд враховує, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч.1 ст.141 ЦПК України).

Відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно з пп.2 п.1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір», за подання до суду фізичною особою позовної заяви немайнового характеру судовий збір становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (станом на 17.01.2020 - 840,80 грн.).

Згідно зі ст.7 Закону, у разі коли позов немайнового характеру подається одночасно кількома позивачами до одного або кількох відповідачів, судовий збір сплачується кожним позивачем окремим платіжним документом у розмірах, установлених статтею 4 цього Закону за подання позову немайнового характеру.

Позивачі у справах про захист прав споживачів звільнені від сплати судового збору, тому судовий збір пропорційно задоволеної частини вимог підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Таким чином, з відповідача необхідно стягнути у дохід держави судовий збір за задоволення однієї позовної вимоги немайнового характеру за кожного позивача в сумі 5044,80 грн. (840,80 грн. х 6 = 5044,80 грн.).

Керуючись ст.ст. 12, 13, 76, 77, 81, 141, 258-259, 263-265 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз», третя особа: Національна комісія що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, про захист прав споживачів - задовольнити частково.

Визнати за позивачами ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 право на забезпечення індивідуальними безкоштовними газовими лічильниками за рахунок АТ «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз».

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз» (м.Запоріжжя, вул.Заводська, 7, ) на користь держави судовий збір у загальному розмірі 5044,80 грн.

Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги у тридцятиденний строк з дня його проголошення. Якщо в судов ому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Складення повного судового рішення 13.06.2022 року.

Суддя: Турбіна Т. Ф.