"23" вересня 2022 р. Справа № 363/5232/21
РІШЕННЯ

Іменем України

(ЗАОЧНЕ)

23 вересня 2022 року м. Вишгород

Вишгородський районний суд Київської області в складі: головуючого судді - Баличевої М.Б., при секретарі Реви В.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вишгород в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

02.12.2021 року представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Дубчак Л.С. звернулася до суду із вищезазначеним позовом, в якому просила стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 суму основного боргу за розпискою від 03.11.2019 року у розмірі 2 500 доларів США; стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 3 % річних від простроченої суми в розмірі 77,42 доларів США; стягнути з ОСОБА_2 понесені Позивачем судові витрати.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 03.11.2019 року позивач надала ОСОБА_2 в позику грошові кошти у розмірі 2 500 (дві тисячі п`ятсот ) доларів США. На підтвердження отримання в позику коштів ОСОБА_2 того ж дня була власноручно складена боргова розписка про отримання в позику грошових коштів в сумі 2500 доларів США з обов`язком повернення боргу протягом одного року. Проте, у встановлений в розписці річний строк Відповідач грошові кошти Позивачу не повернув. 01.11.2021 р. Позивач направив на адресу Відповідача цінним листом з описом вкладення вимогу про повернення боргу. У встановлений вимогою про повернення боргу від 01.11.2021 р. семиденний строк, Відповідач грошові кошти не повернув та станом на день подання позовної заяви зазначена претензія залишилася без відповіді. На підставі викладеного, ОСОБА_1 змушена звернутися до суду із вказаним позовом.

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 21.12.2021 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 27.06.2022 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Позивач в судове засідання не з`явилася, через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи без її участі, в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити, щодо винесення заочного рішення не заперечує.

Відповідач до судового засідання не з`явився з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, шляхом направлення поштової кореспонденції з повісткою про виклик, а також шляхом розміщення оголошень на офіційному веб-сайті "Судова влада України". Заяв про поважність неявки в судове засідання, відзиву, заперечень на позовну заяву не надав, а тому суд, відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, вважає можливим вирішити справу на підставі наявних доказів без участі відповідача.

У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних доказів без участі відповідача.

23 вересня 2022 року відповідно до ч. 1 ст. 281 ЦПК України постановлено ухвалу про заочний розгляд справи.

Дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Як вбачається з матеріалів справи, 03 листопада 2019 року сторони уклали договір позики, відповідно до якого позивач передав у власність відповідачки грошові кошти в сумі 2 500,00 (дві тисячі п`ятсот) дол. США терміном на 1 (один) рік.

На підтвердження отримання зазначених коштів позичальник 03.11.2019 року написав розписку, в якій підтвердив отримання ним від ОСОБА_1 коштів у вказаній сумі.

01.11.2021 року ОСОБА_1 направила на адресу ОСОБА_2 цінним листом з описом вкладення вимогу про повернення боргу (трек-номер 326), в якому інформувала про готовність мирно врегулювати спір у випадку виконання ним зобов`язання з повернення боргу протягом 7 (семи) календарних днів з моменту отримання ним даної вимоги. Однак у випадку невиконання ним своїх зобов`язань із повернення боргу, вона змушена буде звернутися до суду із позовом про стягнення з нього суми заборгованості, 3 % річних та витрат на професійну правничу допомогу.

ОСОБА_2 отримав зазначений лист з вимогою про повернення боргу 03.11.2021 року, що підтверджується відстеженням поштового відправлення трек-номер 326 на офіційному веб-сайті АТ «Укрпошта» та смс- повідомленням про вручення поштового відправлення.

Відтак грошове зобов`язання відповідача перед позивачем вбачається з розписки, яка підписана відповідачем, що відповідає вимогам простої письмової форми, якою оформлена укладена між сторонами угода згідно ст. 207 і ч. 2 ст. 1047 ЦК України.

Разом з тим одержані кошти у встановлений строк відповідач позивачеві не повернув й заходів до цього не вживає.

При вирішенні цієї справи суд зазначає, що згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України).

Згідно ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Відповідно до ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Договір набирає чинності з моменту його укладення. Сторони можуть встановити, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Згідно ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики).

Як передбачено ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

При цьому згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Статтею 99 Конституції України встановлено, що грошовою одиницею України є гривня.

При цьому Основний Закон не встановлює заборони щодо можливості використання в Україні грошових одиниць іноземних держав.

Відповідно до ч. 2 ст. 192 ЦК України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Тобто відповідно до чинного законодавства гривня має статус універсального платіжного засобу, який без обмежень приймається на всій території України, однак обіг іноземної валюти обумовлений вимогами спеціального законодавства України.

Статтею 524 ЦК України визначено, що зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.

Тому як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті, зокрема позики, не суперечить чинному законодавству.

Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті. При цьому з огляду на положення частини першої статті 1046 ЦК України, а також частини першої статті 1049 ЦК України належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення коштів у строки, у розмірі та саме у тій валюті, яка визначена договором позики, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України.

Крім того, висновки про можливість ухвалення судом рішення про стягнення боргу в іноземній валюті містяться й у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 761/12665/14-ц (провадження № 14-134цс18), від 16 січня 2019 року у справах № 373/2054/16-ц (провадження № 14-446цс18), № 464/3790/16-ц (провадження № 14-465цс18) та № 373/2054/16-ц (провадження № 14-446цс18).

Згідно з Постановою Судової палати у. цивільних справах Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року в справі № 6-63цс13, розписка про отримання в борг грошових коштів за своєю суттю є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.

Аналогічна правова позиція викладена також в постановах Верховного. Суду від 20.03.2019 р. у справі № 640/219/14-й, від 31.10.2019 р. у. справі №:336/5239/16-ц, від 29.05.2020 р. у справі № 209/4318/15, від 10.12.2020 р. у справі № 484/2410/15-ц.

Згідно вищезазначеними нормами чинного законодавства України зобов`язання мають виконуватись належним чином, відповідно до умов договору, Цивільного кодексу України та інших актів цивільного законодавства. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов`язання у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до правової позиції, викладеної у Постанові Великої ПалатиВерховного Суду у справі № 373/2054/16-ц від 16.01.2019 у разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути таку ж суму грошових коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику.

Передбачене ч. 2 ст. 625 ЦК України нарахування 3% річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає в отриманні компенсації від боржника.

Судом встановлено, що ані у термін, передбачений договором, ані в подальшому відповідач отримані у позику грошові кошти за договором позики від 03.11.2019 року позивачу не повернув.

Виходячи із зазначеного та враховуючи, те що позивачем було надано розрахунок 3% річних виходячи з всієї суми боргу за договором позики, суд прийшов до висновку про стягнення з відповідача суми боргу за договором позики від 03.11.2019 року у розмірі 2 500 (дві тисячі п`ятсот) доларів США, та 3% річних від простроченої суми в розмірі 77,42 дол. США. за період з 04.11.2020 по 15.11.2021 р.), які підлягають стягненню .

Крім того позивачем представлене документальне підтвердження понесених ним судових витрат, які згідно ст. 141 ЦПК України слід стягнути на її користь з відповідача.

Відтак пред`явлений позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню.

На підставі викладеного і керуючись 259, 265, 268, 279, 280 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) сумуосновного боргу за розпискою від 03 листопада 2019 року у розмірі 2 500 (дві тисячі п`ятсот) доларів США.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) 3% річних від простроченої суми в розмірі 77,42 доларів США (сімдесят сім доларів США 42 центи).

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) судові витрати у розмірі 908 ( дев`ятсот вісім) гривень 00 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Вишгородського районного суду Київської області.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення

Позивач: ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , паспорт НОМЕР_2 , виданий Оболонським РУ ГУ МВД України в м. Києві 26.09.2003 р., місце реєстрації: АДРЕСА_1 )

Відповідач: ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , паспорт НОМЕР_4 , виданий Вишгородським РВ ГУ МВС України в Київській області 04.07.2007 року, місце реєстрації: АДРЕСА_3

Головуючий М.Б. Баличева