ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5839/22 Справа № 211/4190/21 Суддя у 1-й інстанції - Сарат Н. О. Суддя у 2-й інстанції - Зубакова В. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2022 року м.Кривий Ріг

Справа № 211/4190/21

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Зубакової В.П.

суддів - Бондар Я.М., Остапенко В.О.

сторони:

позивач Акціонерне товариство «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, у порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, апеляційну скаргу позивача Акціонерного товариства «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» на рішення Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20 червня 2022 року, яке ухвалено суддею Сарат Н.О. у місті Кривому РозіДніпропетровської області та повне судове рішення складено 20 червня 2022 року, -

В С Т А Н О В И В:

У липні 2021 року Акціонерне товариство «Банк Кредит Дніпро» (надалі - АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Позовна заява мотивована тим, що 01.08.2019 року між АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» та ОСОБА_1 було укладено договір № 9284, відповідно до якого відповідачеві надано кредитні грошові кошти в розмірі 74 400,00 грн., строком на 24 місяці, з оплатою процентів в розмірі 0, 0001% річних за строкову заборгованість та в розмірі 56% річних за прострочену заборгованість.

Договором передбачено, що щомісячна комісія за обслуговування кредиту з 01.08.2019 року по 29.02.2020 року становить 5 % від суми кредиту, з 01.03.2020 року по 31.08.2020 року - 4 % від суми кредиту, з 01.09.2020 року по 28.02.2021 року - 3 % від суми кредиту, з 01.03.2021 року по 01.08.2021 року - 1,95 % від суми кредиту.

Відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконав, у зв`язку із чим, станом на 19.05.2021 року, має заборгованість в розмірі 99330,18 гривень, з яких: 70419,24 грн. - заборгованість по простроченому кредиту; 2126,94 грн. - заборгованість по прострочених процентах; 26784,00 грн. - заборгованість по простроченій комісії.

Посилаючись на викладене, АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» просило суд стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за Універсальним договором банківського обслуговування клієнтів фізичних осіб від 01.08.2019 № 9284 в розмірі 99330,18 грн. та судового збору в розмірі 2270,00 грн.

Рішенням Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20 червня 2022 року позовні вимогиАТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» заборгованість за кредитним договором № 9284 від 01.08.2019 року, станом на 19.05.2021 року, в сумі 72 546 гривень 18 коп., яка складається з: 70419,24 грн. залишок простроченого кредиту, 2126,94 грн. залишок прострочених відсотків.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» судові витрати у сумі 1657 гривень 90 копійок.

У решті позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» просить рішення суду в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача комісії скасувати та ухвалити в цій частині нове, яким задовольнити вказані позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального і порушення норм процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що висновок суду першої інстанції про безпідставне і несправедливе нарахування комісії (плати за розрахунково-касове обслуговування) не відповідає нормативно-правовому регулюванню відносин у сфері споживчого кредитування.

Вказуває, що при підписанні кредитного договору сторонами було погоджено графік погашення заборгованості, де розраховано плату за додаткові та супутні послуги банку, у тому числі розрахунково-касове обслуговування.

Зазначив, що визначена кредитним договором комісія (витрати на розрахунково-касове обслуговування) є складовою загальної вартості кредиту та враховується при обчисленні загальної вартості кредиту для позичальника.

Посилається на те, що, уклавши кредитний договір та виконуючи його умови, відповідач погодився з умовами кредитного договору, в тому числі з розміром щомісячної комісії, умов її сплати та відповідальністю за невиконання умов щодо сплати щомісячної комісії.

Наполягає на тому, що нарахування передбаченої у п.1.2. кредитного договору щомісячної комісії не суперечить Закону України «Про споживче кредитування» та Закону України «Про захист прав споживачів», в редакції чинній на момент укладення кредитного договору, тоді як судом застосовано редакцію вказаних правових актів, яка вже втратила чинність та не підлягає застосуванню до правовідносин сторін.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Зважаючи на те, що позивач АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» в апеляційній скарзі просить суд скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови в стягненні заборгованості за комісією та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позовних вимог АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» у повному обсязі, та доводи апеляційної скарги зводяться саме до незгоди з висновками суду в частині відсутності правових підстав для стягнення комісії за кредитним договором, у визначеному позивачем розмірі, колегія суддів перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду в частині відмови в задоволенні позовних вимог АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованостіза комісією, адже, згідно ч. 1 ст. 13, ч. 1 ст. 367 ЦПК України, і зважаючи на роз`яснення, викладені в п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 24.10.2008 року, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги та заявлених позовних вимог у суді першої інстанції.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, за наявними матеріалами справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 01 серпня 2019 року між АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 9284, за яким позивач надав відповідачу грошові кошти у тимчасове платне користування на споживчі потреби.

Згідно п. 1.2 договору позивач надав відповідачу грошові кошти в сумі 74 400.00 грн., строком на 24 місяці, з оплатою процентів в розмірі - 0, 0001% річних за строкову заборгованість та в розмірі 56% річних - за прострочену заборгованість.

Договором передбачено, що щомісячна комісія за обслуговування кредиту 01.08.2019 року по 29.02.2020 року становить 5 % від суми кредиту, з 01.03.2020 року по 31.08.2020 року - 4 % від суми кредиту, з 01.09.2020 року по 28.02.2021 року - 3 % від суми кредиту, з 01.03.2021 року по 01.08.2021 року - 1,95 % від суми кредиту.

В п.4 цього Договору зазначено графік платежів/розрахунків загальної вартості кредиту для клієнта та реальної річної процентної ставки за договором. Даний кредитний договір підписано відповідачем (а.с. 6-12).

01 серпня 2019 року відповідачем підписано паспорт споживчого кредиту «Кредит готівкою, Промо зі страховкою (25-75)», в якому зазначені основні умови кредитування (а.с. 9).

Згідно пункту 1.4 Кредитного договору №9284 від 01.08.2019 року, кредит надається шляхом зарахуванням суми кредиту на поточний рахунок клієнта № НОМЕР_1 , відкритий у АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО». Датою видачі кредиту вважається день зарахування суми кредиту на рахунок клієнта.

У п.1.5 Кредитного договору передбачено, що клієнт, в порядку договірного списання, на підставі ст.1071 ЦК України та ст.26 ЗУ «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», доручає Банку в дату видачі кредиту здійснити перерахування з рахунку клієнта на користь страховика ПрАТ «СК «УНІКА ЖИТТЯ» суму страхового платежу у розмірі 14 400,00 грн. за весь період страхування, згідно Договору страхування.

Згідно копії меморіального ордеру №10300 від 01.08.2019 року на поточний рахунок клієнта ОСОБА_1 було перераховано 74 400,00 грн.

Згідно копії меморіального ордеру №10301 від 01.08.2019 року, 14 400,00 грн., в порядку виконання пункту 1.5 Кредитного договору, були перераховані контрагенту ПрАТ «СК «УНІКА ЖИТТЯ».

На час розгляду справи Договір про надання банківських послуг АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» № 9284 від 01.08.2019 року недійсним, розірваним чи припиненим не визнаний.

Згідно розрахунку заборгованості за договором, доданого позивачем до позовної заяви, станом на 19.05.2021 року, заборгованість відповідача перед позивачем за кредитним договором складає 99 330,18 грн., яка складається з наступного: 70 419,24 грн. залишку простроченого кредиту; 2 126,94 грн. залишку прострочених відсотків; 26 784,00 грн. залишку прострочених комісій (а.с.46).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача на користь банку заборгованості за комісією у розмірі 26 784,00 грн., суд першої інстанції виходив з того, що встановивши в кредитному договорі сплату щомісячної комісії за обслуговування кредиту, позивач не зазначив, які саме послуги за вказану комісію надаються відповідачу.

Також, суд першої інстанції вказував на те, що банк нарахував комісію за послуги, що супроводжують кредит, що є незаконним, оскільки, згідно ст.ст. 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів» положення договору споживчого кредиту щодо нарахування комісії за управління кредитом є нікчемними.

Колегія суддів не може погодитись з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд.

Згідно абзацу 10 пункту 9 Рішення Конституційного Суду України від 30 січня

2003 року № 3-рп/2003 правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Відповідно до частини першої, другої, третьої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону судове рішення, в оскаржуваній частині, не відповідає з огляду на наступне.

За змістом статей 626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із частинами першою-третьою, п`ятою статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним.

Виходячи з мети законодавчого захисту прав споживача як більш вразливої та незахищеної сторони у договорі (в якому одна сторона є фахівець, а інша - ні), закон має на меті захистити право споживача бути обізнаним з умовами договору, що укладається, на зрозумілій для нього мові, коротко і прозоро, без прихованих невигідних для нього наслідків та умов, з метою уникнення ситуації, коли для належного розуміння договору та його умов споживач мав би детально аналізувати об`ємний матеріал, і з метою уникнення викривлення дійсного волевиявлення позичальника-споживача. Дані вимоги закону не мали на меті надати споживачу формальні підстави для подальшого визнання укладеного договору недійсним. Споживач (позичальник) не звільнений від обов`язку бути добросовісним при укладенні договору, що означає повне з`ясування позичальником умов договору (тобто умов, на яких йому кредитор видасть кредитні кошти, і які наслідки він матиме для себе) до підписання договору і відповідно до отримання позичальником на підставі підписаного договору кредитних коштів, а не навпаки.

Відповідно до статті 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність» від 07 грудня 2000 року №2121-III банк самостійно встановлює процентні ставки та комісійну винагороду за надані послуги.

Загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні відповідно до міжнародно-правових стандартів у цій сфері визначає Закон України «Про споживче кредитування» від 15 листопада 2016 року №1734-VIII (далі - Закон №1734-VIII).

Стаття 11 Закону України «Про захист прав споживачів», станом на дату укладення кредитного договору (у редакції Закону №1734-VIII), містить положення про те, що цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».

У статті 1 Закону №1734-VIII (тут і далі - у редакції, чинній на дату виникнення спірних правовідносин) наведено визначення термінів, які вживаються в цьому Законі, зокрема:

договір про споживчий кредит - вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором;

загальна вартість кредиту для споживача - сума загального розміру кредиту (це сума коштів, які надані та/або можуть бути надані споживачу за договором про споживчий кредит) та загальних витрат за споживчим кредитом (це витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту);

споживчий кредит (кредит) - грошові кошти, що надаються споживачу (позичальникові) на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Для цілей обчислення реальної річної процентної ставки визначаються загальні витрати за споживчим кредитом, що врегульовано в частині другій статті 8 Закону №1734-VIII.

До загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця (у тому числі за ведення рахунків), які сплачуються споживачем, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, розраховані на дату укладення договору про споживчий кредит, які є обов`язковими для укладення договору про споживчий кредит, а також за послуги кредитного посередника (за наявності). У разі якщо витрати на додаткові чи супутні послуги кредитодавця, отримання яких є обов`язковим для укладення договору про споживчий кредит, або кредитного посередника (за наявності) не були включені до загальних витрат за споживчим кредитом, платежі за ці послуги не підлягають сплаті споживачем.

Платежі за додаткові та супутні послуги третіх осіб, пов`язані з договором про споживчий кредит, не включаються до загальних витрат за споживчим кредитом. Якщо укладення договору про надання додаткових чи супутніх послуг третіми особами є обов`язковим для отримання кредиту або для отримання кредиту на умовах, що пропонуються кредитодавцем, споживач має бути прямо проінформований про це у письмовій формі.

До загальних витрат за споживчим кредитом не включаються:

1) платежі, що підлягають сплаті споживачем у разі невиконання його обов`язків, передбачених договором про споживчий кредит;

2) платежі з оплати товарів (робіт, послуг), які споживач зобов`язаний здійснити незалежно від того, чи правочин укладено з оплатою за рахунок власних коштів споживача чи за рахунок споживчого кредиту.

Таким чином, Закон № 1734-VIII не забороняє встановлення у договорі про споживчий кредит комісій та інших обов`язкових платежів за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності) (крім тих, які згідно із законом надаються безоплатно) для отримання, обслуговування і повернення кредиту.

Згідно з частинами першою та другою статті 12 Закону №1734-VIII у договорі про споживчий кредит зазначаються: 1) найменування та місцезнаходження кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), прізвище, ім`я, по батькові та місце проживання споживача (позичальника); 2) тип кредиту (кредит, кредитна лінія, кредитування рахунку тощо), мета отримання кредиту; 3) загальний розмір наданого кредиту; 4) порядок та умови надання кредиту; 5) строк, на який надається кредит; 6) необхідність укладення договорів щодо додаткових чи супутніх послуг третіх осіб, пов`язаних з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту (за наявності); 7) види забезпечення наданого кредиту (якщо кредит надається за умови отримання забезпечення); 8) процентна ставка за кредитом, її тип (фіксована чи змінювана), порядок її обчислення, у тому числі порядок зміни, та сплати процентів; 9) реальна річна процентна ставка та загальна вартість кредиту для споживача на дату укладення договору про споживчий кредит. Усі припущення, використані для обчислення такої ставки, повинні бути зазначені; 10) порядок повернення кредиту та сплати процентів за користування споживчим кредитом, включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, у вигляді графіка платежів (у разі кредитування у вигляді кредитування рахунку, кредитної лінії графік платежів може не надаватися); 11) інформація про наслідки прострочення виконання зобов`язань зі сплати платежів, у тому числі розмір неустойки, процентної ставки, інших платежів, які застосовуються чи стягуються при невиконанні зобов`язання за договором про споживчий кредит; 12) порядок та умови відмови від надання та одержання кредиту; 13) порядок дострокового повернення кредиту; 14) відповідальність сторін за порушення умов договору.

У договорі про споживчий кредит можуть бути зазначені інші умови, визначені законом та за домовленістю сторін.

Згідно з частиною п`ятою статті 12 Закону №1734-VIII умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.

Інформація, що надається кредитодавцем споживачу до укладення договору про споживчий кредит, зазначена у частині другій статті 9 Закону №1734-VIII, має містити відомості про: 1) найменування та місцезнаходження кредитодавця та його структурного підрозділу, через який надається споживчий кредит, реквізити ліцензії та/або свідоцтва про внесення кредитодавця до Державного реєстру банків чи Державного реєстру фінансових установ; 2) тип кредиту (кредит, кредитна лінія, кредитування рахунку тощо); 3) суму кредиту, строк кредитування, мету отримання та спосіб надання кредиту; 4) тип процентної ставки (фіксована, змінювана), порядок її обчислення, у тому числі порядок її зміни, а також індекси, що застосовуються для розрахунку змінюваної процентної ставки. Індекс, що застосовується для розрахунку змінюваної процентної ставки, повинен відповідати вимогам, встановленим ЦК України; 5) види забезпечення за кредитом, необхідність проведення оцінки предмета забезпечення за кредитом та про те, за чий рахунок така оцінка проводиться; 6) реальну річну процентну ставку та орієнтовну загальну вартість кредиту для споживача на дату надання інформації виходячи з обраних споживачем умов кредитування. Якщо кредитодавець пропонує різні способи надання кредиту, надана споживачу інформація має містити застереження про те, що використання інших способів надання кредиту може мати наслідком застосування іншої реальної річної процентної ставки. Якщо платежі за послуги кредитодавця, пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, є періодичними, надана споживачу інформація має містити застереження про те, що витрати на такі послуги можуть змінюватися протягом строку дії договору про споживчий кредит; 7) необхідність укладення договорів щодо додаткових чи супутніх послуг третіх осіб, які є обов`язковими для отримання кредиту, перелік осіб, яких кредитодавець визначив для надання відповідних послуг (за наявності). Споживач має бути письмово проінформований про те, що вартість послуг третіх осіб установлюється виключно такими особами, відповідно кредитодавець не здійснює інформування про розмір відповідних витрат та/або їх зміну протягом строку дії договору про споживчий кредит і не включає їх до розрахунку реальної річної процентної ставки та загальної вартості кредиту для споживача; 8) порядок повернення кредиту та сплати процентів за користування споживчим кредитом, включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, у вигляді графіка платежів (у разі кредитування у вигляді кредитування рахунку, кредитної лінії графік платежів може не надаватися); 9) попередження про наслідки прострочення виконання зобов`язань зі сплати платежів, у тому числі розмір неустойки, процентної ставки, інших платежів, які застосовуються чи стягуються при невиконанні зобов`язання за договором про споживчий кредит; 10) порядок та умови відмови від надання та одержання кредиту; 11) порядок дострокового повернення кредиту; 12) у разі укладення договору про споживчий кредит у формі кредитування рахунку - відомості про те, що від споживача може вимагатися повне повернення суми кредиту в будь-який час, строк попередження про таку вимогу (частина третя статті 9 Закону №1734-VIII).

Укладення договору про споживчий кредит може бути пов`язано з необхідністю отримання споживачем додаткових чи супутніх послуг кредитодавця або третіх осіб (частина перша статті 20 Закону №1734-VIII).

Відповідно до пункту 3 частини другої статті 20 Закону №1734-VIII до договорів про надання додаткових чи супутніх послуг, зокрема, належить договір страхування та інші договори, що укладаються для забезпечення виконання споживачем зобов`язань за договором про споживчий кредит.

Інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит, безоплатно надається кредитодавцем споживачу за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту), встановленою у додатку 1 до Закону №1734-VIII, у письмовій формі (у паперовому вигляді або в електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством) із зазначенням дати надання такої інформації та терміну її актуальності. У такому разі кредитодавець визнається таким, що виконав вимоги щодо надання споживачу інформації до укладення договору про споживчий кредит згідно з частиною третьою статті 9 Закону №1734-VIII.

Стандартизована форма паспорта споживчого кредитування, наведена у додатку 1 до Закону №1734-VIII, передбачає окремий розділ про наслідки прострочення виконання та/або невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит (пеня, штрафи, процентна ставка, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту, інші платежі), де зазначаються розмір платежу, база його розрахунку та умови його застосування, а також окремий розділ додаткової інформації (додаткові та супутні послуги третіх осіб, обов`язкові для отримання кредиту): послуги нотаріуса, послуги оцінювача, послуги страховика, інше, де зазначаються необхідність отримання відповідної послуги, перелік осіб за наявності.

Згідно зі статтею 19 Закону №1734-VIII у разі недостатності суми здійсненого платежу для виконання зобов`язання за договором про споживчий кредит у повному обсязі ця сума погашає вимоги кредитора у такій черговості: 1) у першу чергу сплачуються прострочена до повернення сума кредиту та прострочені проценти за користування кредитом; 2) у другу чергу сплачуються сума кредиту та проценти за користування кредитом; 3) у третю чергу сплачуються неустойка та інші платежі відповідно до договору про споживчий кредит.

Методика розрахунку загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договорами про споживчий кредит встановлена Правилами розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, затвердженими постановою Правління НБУ від 08 червня 2017 року № 49 (далі - Правила).

Згідно з пунктом 5 Правил банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил.

Отже, положення Закону №1734-VIII допускає, що укладення договору про споживчий кредит може бути пов`язано з необхідністю отримання споживачем додаткових чи супутніх послуг кредитодавця або третіх осіб, відносить договір страхування до договорів про надання додаткових чи супутніх послуг, але вимагає, щоб відомості про це були відображені в паспорті споживчого кредитування, з яким кредитодавець має ознайомити позичальника в письмовій формі до укладення договору про споживчий кредит, при цьому інформація про наслідки прострочення виконання зобов`язань зі сплати платежів, у тому числі розмір неустойки, процентної ставки, інших платежів, які застосовуються чи стягуються при невиконанні зобов`язання за договором про споживчий кредит, має бути зазначена в такому договорі.

Колегія суддів зауважує, що кредитний договір №9284 між сторонами був укладений 01.08.2019 року, кредитні кошти були отримані позичальником на споживчі потреби, що підтверджується як кредитним договором так і паспортом споживчого кредиту.

Кредит було видано на споживчі потреби, отже особливості регулювання відносин сторін визначаються Законом України «Про захист прав споживачів».

Так, законодавство, що регулює порядок укладення договорів споживчого кредитування в Україні, зазнало змін в 2017 році з прийняттям Закону України «Про споживче кредитування», тобто саме з цього часу, законодавець залишив за банком можливість встановлення комісії під час укладення кредитних договорів.

З матеріалів цивільної справи вбачається, що позивачу, до підписання ним кредитного договору №9284, було надано на ознайомлення паспорт споживчого кредиту, в якому чітко доведено до відома позичальника суму кредиту та умови його отримання, зокрема обов`язок сплати позичальником щомісячної комісії за обслуговування кредиту, яка складає: з 1 по 6 місяць 3 720 грн., з 7 по 12 місяць 2 976 грн., з 13 по 18 місяць 2 232 грн., з 19 по 24 місяць 1 450,80 грн. Визначено, що реальні витрати по кредиту складають 76 673,68 грн. та орієнтовну загальну вартість кредиту для споживача за весь строк користування у 136 673,66 грн. (а.с. 9)

Отже, паспорт споживчого кредитування, скріплений підписом ОСОБА_1 01 серпня 2019 року, підтверджує отримання ним всіх пояснень та інформації, необхідної для забезпечення можливості оцінити, чи адаптовано договір до його потреб та фінансової ситуації, зокрема шляхом роз`яснення наведеної інформації, в тому числі суттєвих характеристик запропонованих послуг та певних наслідків, які вони можуть мати для неї, в тому числі в разі невиконання нею зобов`язань за таким договором.

За змістом статей 6,626,627,628 ЦК України сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства. Сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи-споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Враховуючи положення чинного законодавства України про принцип свободи договору, відповідач мав можливість не вступати у кредитні відносини із банком, якщо дійсно вважав встановлення комісії за обслуговування кредиту несправедливою умовою, натомість позивач погодив зі своєї сторони такі умови договору, підписавши його зміст без будь-яких застережень.

Тобто, підписавши кредитний договір, ОСОБА_1 засвідчив, що погодився на отримання у кредит коштів саме на умовах, що визначені договором.

Відповідно до частини першої статті 15 Закону №1734-VIII споживач має право протягом 14 календарних днів з дня укладення договору про споживчий кредит відмовитися від договору про споживчий кредит без пояснення причин, у тому числі в разі отримання ним грошових коштів.

ОСОБА_1 , ознайомившись з умовами паспорта споживчого кредитування та кредитного договору, мав реальну можливість відмовитися від укладення останнього та на момент його підписання щодо спірних умов договору не заявляв, у подальшому виконував його умови та покладені на нього договірні зобов`язання, сплачуючи кредит, що свідчить про свідоме визнання позивачем умов договору, в тому числі його оспорюваних умов.

Колегія суддів наголошує, що відмовляючи в задоволенні позову в частині стягнення заборгованості за комісією, суд першої інстанції посилався положення статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів».

Разом з тим, до договорів із споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими передбачаються зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки, не діяла у зазначених редакціях станом на дату укладення кредитного договору та виникнення спірних правовідносин, оскільки текст статті 11 цього Закону був викладений у новій редакції Законом України від 15 листопада 2016 року №1734-VIII «Про споживче кредитування», що набрав чинності 10 червня 2017 року.

Посилання суду на постанови Верховного Суду України від 20 грудня 2018 року у справі №761/12391/16 та від 20 лютого 2019 року у справі №666/4957/15 є безпідставними, оскільки така практика касаційного суду була сформована за кредитними договорами, що укладалися банками із споживачами до набрання чинності Законом України від 15 листопада 2016 року №1734-VIII «Про споживче кредитування», без урахування особливостей цього Закону.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду, на підставі п.1, п.4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, скасуванню в частині відмови в задоволенні позовних вимог АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за комісією, з ухваленням нового рішення про задоволення цих позовних вимог, у зв`язку з чим змінює рішення суду в частині загального розміру заборгованості за Кредитним договором № 9284 від 01 вересня 2019 року, стягнутого з ОСОБА_1 на користь АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО».

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У зв`язку з чим колегія суддів змінює рішення суду першої інстанції в частині розміру судового збору, стягнутого з ОСОБА_1 на користь АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» та збільшує цей розмірі з 1 657,90 грн. до 2 270,00 грн., тобто пропорційно до задоволеної частини позовних вимог.

Також, колегія суддів стягує з відповідача на користь позивача АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» понесені ним та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 3 405,00 грн., тобто пропорційно до задоволених вимог апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст.. 367, 369, 374, п.п. 1, 4 ч. 1 ст. 376, ст. ст. 381, 382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу позивача Акціонерного товариства «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» - задовольнити.

Рішення Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20 червня 2022 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за комісією за Кредитним договором № 9284 від 01 вересня 2019 року - скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення.

Позовні вимоги Акціонерного товариства «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за комісією за Кредитним договором № 9284 від 01 вересня 2019 року - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» заборгованість за комісією за Кредитним договором № 9284 від 01 вересня 2019 року, станом на 19 травня 2021 року, в розмірі 26 784 (двадцять шість тисяч сімсот вісімдесят чотири) гривні 00 (нуль) копійок.

Рішення Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20 червня 2022 року в частині загального розміру заборгованості за Кредитним договором № 9284 від 01 вересня 2019 року, стягнутої з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО», змінити, збільшивши цей розмір з 72 546,18 гривень до 99 330 (дев`яносто дев`яти тисяч триста тридцяти) гривень 95 (дев`яноста п`яти) копійок.

Рішення Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20 червня 2022 року в частині розміру судових витрат, стягнутих з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО»,змінити, збільшивши цей розмірі з 1 657,90 гривень до 2 270 (двох тисяч двохсот сімдесяти) гривень 00 (нуль) копійок.

В іншій, неоскаржуваній частині, рішення суду залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» судові витрати понесені на сплату судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 3 405 (три тисячі чотириста п`ять) гривень 00 (нуль) копійок.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 07 вересня 2022 року.

Головуючий:

Судді: