ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 598/735/21Головуючий у 1-й інстанції Левків А.І.
Провадження № 22-ц/817/265/22 Доповідач - Костів О.З.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 березня 2022 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Костів О.З.

суддів - Міщій О. Я., Шевчук Г. М.,

з участю секретаря - Іванюта О.М.

представника апелянта - Покотила Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 598/735/21 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Збаразького районного суду Тернопільської області від 02 грудня 2021 року (ухвалене суддею Левківим А.І.) в справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпрофінансгруп», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача ОСОБА_2 про припинення іпотеки,

В С Т А Н О В И В:

У травні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпрофінансгруп» (надалі - ТОВ «Дніпрофінансгруп», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача ОСОБА_2 про припинення іпотеки.

В обґрунтування заявлених вимог позивачка посилалася на те, що 03 червня 2008 року між нею та ВАТ КБ «Надра» укладено іпотечний договір, предметом якого є належна їй будівля млина. Згідно договору відступлення права вимоги ВАТ КБ «Надра» відступлено право первісного Іпотекодержателя на користь ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп». Позивачка вважає, що іпотека припинилась, оскільки рішенням Збаразького районного суду від 19 жовтня 2017 року відмовлено в задоволення позову ПАТ КБ «Надра» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором в зв`язку із пропуском строку позовної давності. Із врахуванням того, що даний іпотечний договір укладений для забезпечення належного виконання позичальником ОСОБА_2 вказаного кредитного договору, позовна давність до вимог якого сплила, позивачка вважає, що іпотечний договір слід вважати припиненим, а тому звернулась до суду із даним позовом.

У зв`язку з наведеним просила суд:

- припинити іпотеку, державна реєстрація якої здійснена 03 червня 2008 року Збаразькою державною нотаріальною конторою за реєстраційним номером обтяження у Державному реєстрі іпотек 7319115, на підставі Іпотечного договору від 03 червня 2008 року між ВАТ КБ «Надра» та ОСОБА_1 , посвідченого державним нотаріусом Збаразької державної нотаріальної контори Скібньовською Г.М. за реєстром № 1178;

- припинити заборону на нерухоме майно, накладену 03 червня 2008 року Збаразькою державною нотаріальною конторою за реєстраційним номером обтяження у Державному реєстрі іпотек 7319115, на підставі Іпотечного договору від 03 червня 2008 року між ВАТ КБ «Надра» та ОСОБА_1 , посвідченого державним нотаріусом Збаразької державної нотаріальної контори Скібньовською Г.М. за реєстром № 1178;

- вирішити питання розподілу судових витрат.

Рішенням Збаразького районного суду Тернопільської області від 02 грудня 2021 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, представник ОСОБА_1 - адвокат Покотило Ю.В. подав на нього апеляційну скаргу, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Вказує, що судом неповно встановлено фактичні обставини справи та дано невірну оцінку доказам.

Апеляційна скарга мотивована тим, що оспорюваний іпотечний договір було укладено для забезпечення належного виконання позичальником своїх зобов`язань за кредитним договором №77/2008-МКМ від 03 червня 2008 року, позовна давність до вимог за яким сплила, а тому зобов`язання за цим договором стало натуральним, іпотечний договір слід вважати припиненим.

У зв`язку з наведеним просить рішення Збаразького районного суду Тернопільської області від 02 грудня 2021 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задоволити.

10 лютого 2022 року на адресу Тернопільського апеляційного суду від представника ТОВ «Дніпрофінансгруп» - адвоката Братівника І.В. надійшов відзив на апеляційну скаргу.

Відзив мотивований тим, що в даному випадку іпотека може припинятись лише у разі припинення основного зобов`язання, яке не виконано, а тому немає законних підстав для припинення іпотеки, яка діє до припинення основного зобов`язання.

У зв`язку з викладеним просить апеляційну скаргу залишити без задоволення.

В судовому засіданні представник апелянта ОСОБА_1 - адвокат Покотило Ю.В. апеляційну скаргу підтримав, зіславшись на мотиви, викладені в ній.

Інші сторони в судове засідання не з`явилися, хоча належним чином буди повідомлені про день і час слухання справи.

Заслухавши доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, доводи, зазначені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає виходячи із наступного.

За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Судом встановлено наступні обставини.

03 червня 2008 року між ВАТ КБ «Надра» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № 77/2008-МКМ, згідно якого банк надав позичальнику кредит на суму 200000 грн. (а.с.11).

В забезпечення виконання зобов`язань ОСОБА_2 за вказаним кредитним договором 03 червня 2008 року був укладений іпотечний договір, за умовами якого іпотекодавцем ОСОБА_1 передано в іпотеку будинок млина АДРЕСА_1 , загальною площею 559.8 кв.м. (а.с.9-10).

Згідно п.6.3 ст.6 Договору іпотеки цей договір набирає чинності з моменту його нотаріального посвідчення і діє до повного виконання зобов`язання за кредитним договором № 77/2008-МКМ.

Рішенням Збаразького районного суду Тернопільської області від 19 жовтня 2017 року, справа №598/839/17, відмовлено в задоволення позову ПАТ КБ «Надра» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 77/2008-МКМ - в зв`язку із пропуском строку позовної давності (а.с.27-28).

Згідно договору про відступлення права вимоги від 23 липня 2020 року ПАТ КБ «Надра» було відступлено ТОВ «ФК» Дніпрофінансгруп» право вимоги за вищевказаним іпотечним договором від 03 червня 2008 року, укладеного з ОСОБА_1 (а.с.14-18).

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, апеляційний суд виходить з наступного.

Відповідно до приписів статті 575 ЦК України та статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - це окремий вид застави, вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду (частина перша статті 3 Закону України «Про іпотеку»). Вона має похідний характер від основного зобов`язання і, за загальним правилом, є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору (частина п`ята статті 3 Закону України «Про іпотеку»).

Підстави припинення іпотеки окремо визначені в статті 17 Закону України «Про іпотеку».

Так, згідно з указаною нормою іпотека припиняється у разі припинення основного зобов`язання (абзац другий частини першої статті 17 Закону України «Про іпотеку»).

Частиною першою статті 509, статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За загальним правилом зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом (частини перша та друга статті 598 ЦК України).

У зобов`язальних відносинах суб`єктивним правом кредитора є право одержати від боржника виконання його обов`язку з передачі майна, виконання роботи, надання послуги тощо.

За змістом статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

За правилами статті 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

Згідно з приписами статті 267 ЦК України особа, яка виконала зобов`язання після спливу позовної давності, не має права вимагати повернення виконаного, навіть якщо вона у момент виконання не знала про сплив позовної давності. Заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Таким чином, позовна давність пов`язується із судовим захистом суб`єктивного права особи у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Якщо упродовж установлених законом строків особа не подає до суду відповідного позову, то за загальним правилом ця особа втрачає право на позов у розумінні можливості у судовому порядку захистити належне їй цивільне майнове право. Тобто сплив позовної давності позбавляє цивільне суб`єктивне право здатності до примусового виконання проти волі зобов`язаної особи. Однак за змістом статті 267 ЦК України сплив позовної давності сам по собі не припиняє суб`єктивного права кредитора, яке полягає у можливості одержання від боржника виконання зобов`язання як у судовому порядку, так і без використання судового примусу.

Крім того, навіть після спливу позовної давності боржник може добровільно виконати зобов`язання і таке виконання закон визнає правомірним, здійсненим за наявності достатньої правової підстави (частина перша статті 267 ЦК України), установлюючи для особи, яка виконала зобов`язання після спливу позовної давності, заборону вимагати повернення виконаного.

Нормами ЦК України не передбачено, що сплив позовної давності є окремою підставою для припинення зобов`язання.

Аналогічний висновок викладений у постанові КЦС у складі Верховного Суду від 06 травня 2020 року в справі №539/3306/17.

Звертаючись до суду із позовом ОСОБА_1 , як на підставу своїх вимог, посилалася на те, що іпотечний договір укладений для забезпечення належного виконання позичальником ОСОБА_2 вказаного кредитного договору, позовна давність до вимог якого сплила.

Суд першої інстанції обґрунтовано вважав, що відсутні підстави для припинення іпотеки, оскільки сплив позовної давності до основної вимоги кредитора про стягнення боргу за кредитним договором сам по собі не припиняє основного зобов`язання за кредитним договором і не може вважатися підставою для припинення іпотеки.

Судом вірно встановлено, що відповідно до умов спірного іпотечного договору, він діє до повного виконання зобов`язання за кредитним договором.

Також суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що позивачем не доведено наявності підстав для задоволення позовних вимог, а тому у задоволенні позову слід відмовити.

У відповідності до ст.ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з вимогами ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч.2 ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно ч.2 ст.89 ЦПК України, жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відмовляючи в задоволенні позову, судом першої інстанції вірно встановлено фактичні обставини справи та дано правильну оцінку доказам.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду та не впливають на їх правильність.

Норми матеріального права відповідно до спірних правовідносин, застосовані правильно.

Порушень норм процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи, колегією суддів не встановлено.

Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у сукупності колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість постановленого по даній справі рішення та відсутність підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст.367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Збаразького районного суду Тернопільської області від 02 грудня 2021 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Дата складення повного тексту постанови - 31 березня 2022 року.

Головуючий

Судді