Провадження №2/337/1625/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

14 вересня 2022 року Хортицький районний суд міста Запоріжжя у складі: головуючого судді Сидорової М.В.

за участю секретаря Коваленко В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Запоріжжя в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «СІТІ ФІНАНС» про стягнення безпідставно набутих грошових коштів,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2022 року позивачка ОСОБА_1 , інтереси якої представляє адвокат Немченко М.В., звернулася до суду із вказаною позовною заявою до відповідача ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС».

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 18.02.2021р. приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я.В. було вчинено виконавчий напис за реєстровим №850 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС» заборгованості. На підставі вказаного виконавчого напису приватним виконавцем виконавчого округу Запорізької області Проценком Д.Ю. у виконавчому провадженні № 64752383, відкритим за заявою ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС», з ОСОБА_1 стягнуто 2032,47 грн., з яких 1405,88 грн. основна сума боргу за виконавчим документом, яка перерахована на рахунок стягувача; 486,00 грн. витрати виконавчого провадження, 140,59 грн. основна винагорода приватного виконавця, що підтверджується листом приватного виконавця від 25.07.2022р.

Оскільки рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 10.02.2022р. у справі №761/19868/21 задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 , визнано виконавчий напис, вчинений 18.02.2021р. приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я.В. за реєстровим №850 таким, що не підлягає виконанню та стягнуто з ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС» на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору, то позивачка, пославшись на вимоги ст.1212 ЦК України, просить стягнути з відповідача в порядку повернення стягнутого за виконавчим написом суму безпідставно набутих грошових коштів у розмірі 1405,88 грн. та понесені у справі судові витрати.

Ухвалою суду від 22.08.2022р. за вказаним позовом відкрито спрощене позовне провадження та призначено справу до судового розгляду у відкритому судовому засіданні з викликом сторін.

Позивачка та її представник в судове засідання не прибули, представник позивачки - адвокат Немченко М.В. подала заяву про розгляд справи у відсутність сторони позивача, проти ухвалення заочного рішення не заперечують.

Представник відповідача в судове засідання не прибув за невідомими причинами, про час та місце судового засідання повідомлявся у встановленому законом порядку. Відзиву на позов або зустрічного позову не подав.

Суд, враховуючи наявність достатніх даних для вирішення спору, вважає можливим провести судовий розгляд у відсутність сторін на підставі матеріалів справи, в тому числі, відповідно до ст.280 ЦПК України, у відсутність відповідача у заочному порядку.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу звукозаписувальними технічними засобами не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступних висновків.

Так, відповідно до ст.15,16 ЦК України, ст.4,5 ЦПК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, і має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Судом встановлено, що 18.02.2021р. приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я.В. було вчинено виконавчий напис за реєстровим №850 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС», який є правонаступником ПАТ «Дельта Банк», заборгованості за кредитним договором №004-07217-190308 від 19.03.2008р. у сумі 6018,74 грн.

Приватним виконавцем виконавчого округу Запорізької області Проценком Д.Ю. 09.03.2021р. відкрито виконавче провадження № 64752383 з примусового виконання вказаного виконавчого напису.

Відповідно до довідки приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Проценко Д.Ю. №6761 від 25.07.2022р., у виконавчому провадженні № 64752383 загальна сума стягнутих коштів становить 2032,47 грн., з яких 1405,88 грн. основна сума боргу стягувачу за виконавчим документом; 486,00 грн. витрати виконавчого провадження; 140,59 грн. основна винагорода приватного виконавця.

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 10.02.2022р. у справі №761/19868/21 задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 до ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС», визнано виконавчий напис, вчинений 18.02.2021р. приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я.В. за реєстровим №850 таким, що не підлягає виконанню та стягнуто з ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС» на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в сумі 908,00 грн.

Відповідно до ч. 1, 2 ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

За правовою природою конструкція зобов`язання, що виникає з безпідставного набуття майна (безпідставного збагачення), є формою реалізації охоронного правовідношення та виконує компенсаторну функцію. Зобов`язання, що виникають внаслідок безпідставного збагачення є протилежністю до зобов`язання з правочинів (договорів). Правочин, зокрема договір, як належна правова підстава встановлює зобов`язання з передання речі, виконання робіт (надання послуги), сплати коштів. Відповідно, за відсутності (або у подальшому відпадіння) правової підстави в особи виникає зобов`язання повернути те, що було отримано безпідставно (кондикція). Отримання майна, набутого без підстави, призводить до реституційного ефекту, прямо протилежного тому, що передбачено договором. Загальною ознакою кондикції є відсутність (або відпадіння у подальшому) правової підстави для утримання майна, набутого особою, до якої потерпілий звертається з кондикційним позовом.

Зі змісту статті 1212 ЦК України можна зробити висновок, що особа, яка внаслідок правомірних або неправомірних дій або подій безпідставно збагатилася в результаті невигідних наслідків для іншої особи, зобов`язана повернути безпідставно набуте майно цій особі. Будь-яке збагачення визнається безпідставним, якщо особа, що збагатилася, не мала права на збагачення за рахунок потерпілого, або в разі, коли потерпілий не погоджувався на настання не вигідних для себе наслідків. Не має права на збагачення особа, що отримала його за недійсним актом, судовим рішенням або недіючою нормою права. Збагачення є безпідставним, і якщо потерпілий сам надав його для мети, що не була досягнута, або з очікуванням, яке не справдилося.

Про виникнення зобов`язання, що виникають внаслідок безпідставного збагачення або збереження майна можна говорити у тому разі, коли дії особи або події призводять до протиправного результату, що юридично не обумовлений виникненням майнових вигод на стороні однієї особи за рахунок іншої. Саме цей протиправний результат у вигляді юридично безпідставних майнових вигод, що перейшли до набувача, є фактичною підставою для виникнення зобов`язань з повернення безпідставного збагачення.

Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: повернення виконаного за недійсним правочином; витребування майна власником із чужого незаконного володіння; повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

З аналізу зазначеної норми закону вбачається, що фактичний склад, що породжує зобов`язання, які виникають внаслідок набуття або збереження майна без достатніх правових підстав, складається з таких елементів: одна особа набуває або зберігає майно за рахунок іншої особи; відсутність для цього правових підстав або якщо вони відпали (майно набувається або зберігається без передбачених законом, іншими правовими актами або правочином підстав).

Набуття майна однією особою за рахунок іншої полягає у збільшенні обсягу майна в однієї особи з одночасним зменшенням його обсягу в іншої особи. Набуття передбачає кількісний приріст майна, збільшення його вартості без понесення відповідних витрат набувачем. Безпідставне збереження майна полягає у тому, що особа мала витратити власні кошти, але не витратила їх через понесені втрати іншою особою або в результаті невиплати винагороди, що належить іншій особі.

Для виникнення зобов`язань із повернення безпідставно набутого майна необхідно, щоб майно було набуте або збережене безпідставно. Безпідставним є набуття або збереження, що не ґрунтується на законі, іншому правовому акті або правочині.

Набуття (збереження) майна визнається безпідставним, якщо його правова підстава відпала згодом. Відпадіння правової підстави полягає у зникнення обставин, на яких засновувалась юридична обґрунтованість набуття (збереження) майна.

Одним із випадків відпадіння підстави набуття (збереження) може бути скасування вищою інстанцією рішення суду, що набуло чинності, або визнання судом таким, що не підлягає виконанню, виконавчого напису нотаріуса, на підставі якого було здійснено стягнення майна (коштів).

Конструкція статті 1212 ЦК України, як і загалом норм глави 83 цього Кодексу, вимагає установлення абсолютної безпідставності набуття (збереження) майна не лише в момент його набуття (збереження), а й станом на час розгляду спору. Ознаки, характерні для кондикції, свідчать про те, що пред`явлення кондикційної вимоги можна визнати належним самостійним способом захисту порушеного права власності, якщо: 1) річ є такою, що визначена родовими ознаками, в тому числі грошовими коштами; 2) потерпілий домагається повернення йому речі, визначеної родовими ознаками (грошових коштів) від тієї особи (набувача), з якою він не пов`язаний договірними правовідносинами щодо речі.

Особа, яка внаслідок правомірних або неправомірних дій або подій безпідставно набула майно в результаті невигідних наслідків для іншої особи, зобов`язана повернути таке майно цій особі на підставі статті 1212 ЦК України. Будь-яке набуття (збереження) майна визнається безпідставним, якщо особа, що збагатилася, не мала права на отримання майна за рахунок потерпілого, або у разі, коли потерпілий не погоджувався на настання не вигідних для себе наслідків. Не має права на збагачення особа, що отримала його за недійсним актом, судовим рішенням або недіючою нормою права. Збагачення є безпідставним, якщо потерпілий сам надав його для мети, що не була досягнена, або з очікуванням, яке не справдилося.

Судовий акт про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню за яким відбулося повне або часткове виконання є правовою підставою для виникнення зобов`язання з повернення майна, що набуто без достатньої правової підстави, оскільки з моменту ухвалення такого судового акту правова підстава вважається такою, що відпала. Відповідно до статті 1212 ЦК України у такому разі набувач такого майна з моменту набрання судовим актом законної сили, зобов`язаний зобов`язаний повернути потерпілому все отримане майно.

З`ясувавши обставини справи та оцінивши наявні докази, проаналізувавши вимоги діючого законодавства, суд вважає встановленим та доведеним, що правові підстави набуття відповідачем грошових коштів у сумі 1405,88 грн., що стягнуті з ОСОБА_1 на підставі виконавчого напису нотаріуса, який у подальшому визнаний судом таким, що не підлягає виконанню, відпали, а тому отримані відповідачем кошти у вказаній сумі є безпідставно набутими коштами та підлягають поверненню позивачу відповідно до статті 1212 ЦК України.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у Постанові від 06 березня 2019 року у справі № 910/1531/18 та від 28 січня 2020 року у справі № 910/16664/18, від 08.09.2021 року у справі №201/6498/20.

При цьому суд враховує, що обставини наявності або відсутності заборгованості позивачки перед відповідачем за кредитним договором можуть бути предметом окремого судового розгляду.

За таких обставин, оскільки факт визнання виконавчого напису (на підставі якого у виконавчому провадженні було здійснено стягнення грошових коштів з позивачки) таким, що не підлягає виконанню, є підставою для повернення коштів, то позов слід задовольнити та стягнути з ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС» на користь ОСОБА_1 суму безпідставно набутих грошових коштів у розмірі 1405,88 грн.

Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір, сплачений за подання позовної заяви в сумі 992,40 грн.

Щодо вимог позивачки про стягнення з відповідача на її користь витрат на правову допомогу, то суд враховує наступне.

Відповідно до частини 1, п. 1 ч.3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами.

Пунктами 1, 2 ч.2 ст.141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до п. 1, п. 2 ч. 3 статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

У ч.8 ст.141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

На підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу, понесених позивачкою у зв`язку із зверненням до суду з вказаним позовом, суду надано договір про надання правової допомоги №41 від 23.07.2022р., укладений між ОСОБА_1 та адвокатом Немченко М.В., акт здачі-приймання виконаних робіт (наданих послуг) від 23.07.2022р. з детальним розрахунком із зазначенням вартості робіт та витрачених годин, квитанцію про оплату ОСОБА_1 витрат за послуги за цим договором на загальну суму 4 000,00 грн. (а. с. 104).

З огляду на зазначене суд дійшов висновку про доведеність позивачем понесених витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 4000,00 грн.

На підставі викладеного, з урахуванням того, що позов задоволено повністю, а також враховуючи предмет спору, значення справи для сторін, критерії реальності адвокатських послуг та розумності їх розміру, від відповідача клопотань про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката не надійшло, суд вважає необхідним стягнути з відповідача ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС» на користь позивачки ОСОБА_1 понесені нею витрати на правничу допомогу в сумі 4000,00 грн.

Керуючись ст. 15, 16, 1212 ЦК України, ст.2, 4, 5, 12, 13, 76-82, 89, 133,137, 141, 259, 263-265, 280 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «СІТІ ФІНАНС» (, місце знаходження: м. Київ, вул. Січових Стрільців, буд.37-41) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) суму безпідставно набутих грошових коштів у розмірі 1405,88 грн., понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 992,40 грн., витрати на правову допомогу у розмірі 4000,00 грн., а всього 6398 (шість тисяч триста дев`яносто вісім) гривень 28 копійок.

Рішення суду може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя М.В. Сидорова