Номер провадження: 22-ц/813/4065/22
Головуючий у першій інстанції Мирончук Н. В.
Доповідач Вадовська Л. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.03.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого (судді-доповідача) - Вадовської Л.М.,

суддів - Колеснікова Г.Я., Сєвєрової Є.С.,

переглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи справу №521/18921/20 за позовом акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 29 червня 2021 року у складі судді Мирончук Н.В., -

в с т а н о в и в :

Позивач АТ КБ «ПриватБанк», звернувшись 13 листопада 2020 року до суду з вищеназваним позовом, вказав, що у АТ КБ «ПриватБанк» 11 жовтня 2013 року ОСОБА_1 підписав Анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в ПриватБанку та отримав грошові кошти в сумі 25000,00 у вигляді встановленого ліміту на платіжну картку. Судовим рішенням відмовлено в задоволенні вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором з посиланням на не встановлення судом укладення між сторонами кредитного договору. Посилаючись на вказані обставини, отримання позивачем грошових коштів та не повернення таких, позивач АТ КБ «ПриватБанк» після уточнення 15 лютого 2021 року позовних вимог просив на підставі статей 1212, 1213 ЦК України частини 2 статті 625 ЦК України стягнути з відповідача ОСОБА_1 безпідставно набуті грошові кошти в сумі 16262,32 грн, інфляційні втрати в сумі 1666,31 грн. 3% річних в сумі 3818,3 грн. та судові витрати в сумі 2102,00 грн. (а.с.1-3, 84-85).

Ухвалою судді Малиновського районного суду м. Одеси від 18 листопада 2020 року відкрито провадження у справі (а.с.31-32).

Відповідач ОСОБА_1 позов не визнав, зазначивши у відзиві про відсутність правових підстав для задоволення позову. Позивачем не дотримано вимоги ЦПК України щодо подання доданих до позову письмових доказів, копії документів не засвідчені належним чином, як того вимагає Стандарт, а містять лише підпис невідомої особи. Позовна заява подана неуповноваженою особою, позовна заява АК КБ «ПриватБанк» подана та підписана Кіріченком В.М., проте Єдиний реєстр адвокатів не містить відомостей про Кіріченка В.М. як адвоката, у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відсутні відомості про Кіріченка В.М. як представника АТ КБ «ПриватБанк». Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 20 лютого 2020 року в справі №521/4011/19 відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_1 до АТ КБ «ПриватБанк» про визнання кредитного договору №б/н від 11 жовтня 2013 року недійсним (вказаним судовим рішенням встановлено, що кредитний договір №б/н від 11 жовтня 2013 року є неукладеним). 24 квітня 2015 року АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 16262,32 грн., у даній справі №521/6512/15-ц ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 27 липня 2020 року за заявою позивача позов залишено без розгляду. 13 листопада 2020 року АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення 16262,32 грн. як безпідставно набутих грошових коштів, проте станом на день звернення до суду з цим позовом позовна давність для захисту цивільного права АТ КБ «ПриватБанк» сплинула, з огляду на що відповідачем заявляється про застосування позовної давності. Позов безпідставний, позивачем не надано доказів безпідставного отримання ОСОБА_1 грошових коштів від позивача в сумі 25000,00 грн. Згідно наданої позивачем виписки по картковому рахунку ОСОБА_1 безпідставно отримав від банку грошові кошти у сумі 16000,00 грн., які повернув банку в сумі 14052,14 грн. Главою 8 ЦК України зобов`язання щодо безпідставного придбання або збереження майна не регулюються. Стаття 611 ЦК України регулює правові наслідки порушення зобов`язання, проте договірних зобов`язань між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 не виникало, грошове зобов`язання по поверненню банку безпідставно набутих коштів може виникнути у ОСОБА_1 лише з рішення суду, що матиме законну силу, тому частина 2 статті 625 ЦК України застосуванню не підлягає (а.с.45-51).

Позивачем АТ КБ «ПриватБанк» надано відповідь на відзив та письмові пояснення (а.с.59-67, 113-116).

Відповідачем ОСОБА_1 надано заперечення на відповідь на відзив та пояснення (а.с.103-110).

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 29 червня 2021 року в задоволенні позову відмовлено; стягнуто з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу в сумі 25000,00 грн. (а.с.141-146).

Висновок суду мотивовано тим, що предметом позову є стягнення з ОСОБА_1 безпідставно набутих грошових коштів в сумі 16262,32 грн., інфляційних втрат та 3% річних, проте позивачем не визначено ні розміру безпідставно отриманої суми грошових коштів, що були отримані ОСОБА_1 від АТ КБ «ПриватБанк», ні дати отримання коштів, ні часу коли ці суми коштів були повернуті, ні дати виникнення у ОСОБА_1 обов`язку з повернення цих грошових коштів. Позовна вимога про стягнення з відповідача 16262,32 грн. безпідставно набутих коштів є такою, що не підлягає задоволенню з огляду на пропуск позивачем строку позовної давності. Вимоги про стягнення інфляційних втрат та 3% річних є похідними від основної вимог про стягнення безпідставно набутих грошових коштів, у задоволенні якої відмовлено. Надання адвокатом відповідачу правничої допомоги підтверджено, витрати в розмірі 25000,00 грн. доведені.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 27 серпня 2021 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою АТ КБ «ПриватБанк» на рішення суду.

В апеляційній скарзі АТ КБ «ПриватБанк» просить рішення суду першої інстанції скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення вимог повністю та відмову ОСОБА_1 у стягненні витрат на правничу допомогу (а.с.156-161).

За змістом вимог апеляційної скарги незаконність і необґрунтованість рішення з підстав невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильного застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права полягає у помилковості висновку суду про відмову в позові. АТ КБ «ПриватБанк» відмовлено у стягненні заборгованості за кредитним договором з тих підстав, що анкета-заява разом з Умовами і правилами надання банківських послуг не є кредитним договором. У зв`язку з тим, що між сторонами не існує договірних зобов`язань, банк вважає, що відповідач безпідставно отримав грошові кошти, що належать банку. Факт безспірного та безпідставного користування грошовими коштами банку на загальну суму 25000,00 грн. підтверджується випискою по картковому рахунку, анкетою-заявою про приєднання до Умов і правил надання банківських послуг, фото клієнта з карткою тощо. Відповідач отримав від позивача грошові кошти в сумі 16000,00 грн. безпідставно і зобов`язаний ці грошові кошти повернути з урахуванням інфляційних втрат та 3% річних від простроченої суми. Посилання суду на відсутність доказів безпідставного отриманої суми кредитних коштів та її розміру не відповідають матеріалам справи та наданим документам, розрахунок заборгованості не спростовано, доказів повернення безпідставно отриманих коштів не надано. Позовна давність рахується з дня винесення рішення суду від 20 лютого 2020 року, позивач звернувся до суду з позовом 27 жовтня 2020 року, тобто до спливу строку позовної давності. Висновок суду про початок спливу строків позовної давності з пред`явлення банком до суду позову 24 квітня 2015 року є помилковим. Витрати на правову допомогу значно перевищують встановлені діючим законодавством та нормативно-правовими актами граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу, сума витрат є неспівмірною із складністю справи, що віднесена до категорії малозначних справ, тому у разі наявності підстав для компенсації цих витрат їх сума підлягає зменшенню. Заявник має право на компенсацію судових витрат та інших витрат лише, якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтований.

В апеляційній скарзі не зазначено нові обставини, що підлягають встановленню, докази, які підлягають дослідженню чи оцінці.

У відзиві на апеляційну скаргу представник Євценко Р.І. в інтересах ОСОБА_1 заперечення щодо змісту та вимог апеляційної скарги обґрунтовує підтриманням власної позиції (а.с.181-198).

Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, скасування рішення суду та ухвалення нового рішення по суті вимог з огляду на наступне.

11 жовтня 2013 року ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) в АТ КБ «ПриватБанк» підписав анкету-заяву, в якій зазначив про свою згоду з тим, що анкета-заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами і правилами надання банківських послуг та Тарифами банку складають Договір, що він ознайомлений з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами банку у письмовому вигляді (а.с.6, 7).

На підставі укладеного у такий спосіб Договору №б/н від 11 жовтня 2013 року між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 останнім отримано кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну картку.

ОСОБА_1 видано 11 жовтня 2013 року картку НОМЕР_2, строком дії до 7/17, тобто до 31 липня 2017 року включно, на яку встановлено 11 жовтня 2013 року кредитний ліміт 300,00 грн., який тоді ж 11 жовтня 2013 року збільшений до 16000,00 грн., а потому 10 січня 2020 року зменшений до 0,00 грн. (а.с.17, 80).

Виписка по картковому рахунку вказує на те, що ОСОБА_1 активно користувався карткою та, відповідно, кредитними коштами (а.с.74-79.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори (п.1 ч.2 ст.11 ЦК України). З підстав, встановлених статтею 11 ЦК України, виникають зобов`язання (ч.2 ст.509 ЦК України). Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства (ст.526 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК України).

На підставі укладеного між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 . Договору №б/н від 11 жовтня 2013 року виникло грошове зобов`язання, що мало сторонами договору виконуватись належним чином.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 3 липня 2015 року, ухваленим в порядку заочного розгляду справи №521/6512/15-ц, позов АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за Договором №б/н від 11 жовтня 2013 року задоволено. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 20 вересня 2016 року заочне рішення скасовано, справу призначено до розгляду в загальному порядку. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 27 липня 2020 року за заявою від 13 липня 2020 року АТ КБ «ПриватБанк» позов про стягнення заборгованості залишено без розгляду.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 20 лютого 2020 року в справі №521/4011/19 відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_1 до АТ КБ «ПриватБанк» про визнання недійсним Договору №б/н від 11 жовтня 2013 року (з позовом до суду ОСОБА_1 звернувся 7 березня 2019 року) (а.с.8-10).

13 листопада 2020 року АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення на підставі статті 1212 ЦК України отриманих за Договором №б/н від 11 жовтня 2013 року грошових коштів в сумі 16262,32 грн. як безпідставно набутих, з урахуванням на підставі частини 2 статті 625 ЦК України інфляційних втрат та 3% річних від простроченої суми.

Положення статті 1212 ЦК України виниклі між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 на підставі Договору №б/н від 11 жовтня 2013 року правовідносини не регулюють.

Стаття 1212 ЦК України регулює загальні положення про зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підставі.

У розумінні положень статті 1212 ЦК України відносини з приводу набуття, збереження майна без достатньої правової підстави (безпідставне збагачення) є одним з видів позадоговірних зобов`язань.

Виниклі між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 на підставі Договору №б/н від 11 жовтня 2013 року зобов`язання є договірними, що виключає застосування до таких положень статті 1212 ЦК України, оскільки врегульовані даною нормою матеріального права відносини є видом позадоговірних зобов`язань.

Правові підстави для стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заявлених ним грошових коштів на підставі статті 1212 ЦК України з урахуванням передбаченої частиною 2 статті 625 ЦК України відповідальності за порушення грошового зобов`язання відсутні.

Судові рішення в справах №521/4011/19 та №521/6512/15-ц, законність яких не переглядалася в апеляційному (касаційному) порядку, не є безумовною підставою для стягнення коштів на підставі статті 1212 ЦК України, оскільки такі рішення не спростовують договірний характер правовідносин між сторонами.

Наслідки спливу позовної давності врегульовано статтею 267 ЦК України, відповідно до положень частини 4 даної норми матеріального права сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

У розумінні положень статті 267 ЦК України положення закону про правові наслідки спливу позовної давності можуть застосовуватися лише у тих випадках, коли буде доведено існування самого суб`єктивного цивільного права, щодо якого заявлено вимогу, і факт його порушення або оспорювання. Якщо під час розгляду справи буде встановлено, що у позивача немає суб`єктивного права, про захист якого він просить, або ж воно не порушувалось чи не оспорювалось, суд повинен відмовити в позові не через пропущення позовної давності, а за безпідставністю матеріально-правової вимоги.

Отже, якщо суб`єктивне право чи інтерес відсутні, то не може йтися про позовну давність.

В справі, що переглядається, суб`єктивне цивільне право АТ КБ «ПриватБанк» на стягнення на підставі статті 1212 ЦК України з ОСОБА_1 отриманих ним на підставі Договору №б/н від 11 жовтня 2013 року грошових коштів як таких, що набуті без достатньої правової підстави, відсутні, тому у задоволенні позову належить відмовити за безпідставністю вимоги позивача, а не за спливом позовної давності.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (ч.1 ст.133 ЦПК України).

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу (п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України).

Судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові на позивача.

ОСОБА_1 заявлено про стягнення витрат на надану адвокатом Євценком Р.І. професійну правничу допомогу в сумі 25000,00 грн., що підтверджено: Угодою про надання правової допомоги №23/16 від 14 квітня 2016 року; Додатковою угодою №3 від 18 листопада 2020 року до Угоди №216 про надання правової допомоги від 14 квітня 2016 року; Додатком №1 до Додаткової угоди №3 від 18 листопада 2020 року до Угоди про надання правової допомоги №23/16 від 14 квітня 2016 року; Актом приймання-передачі наданих послуг до Угоди про надання правової допомоги №23/16 та Додаткової угоди №3 від 18 листопада 2020 року до Угоди про надання правової допомоги №216 від 14 квітня 2016 року - №1 від 25 червня 2021 року; Рахунком №39 від 25 червня 2021 року (а.с.133-137).

Адвокатом Євценком Р.І. надано ОСОБА_1 професійну правничу допомогу у справі №521/18921/20, яка полягає в усній консультації, оцінці судової перспективи справи, складанні клопотання про надіслання копії ухвали про відкриття провадження у справі та копії позовної заяви разом з копіями доданих до неї документів, відзиву на позовну заяву, клопотання про ознайомлення з матеріалами справи, заперечення на відповідь на відзив, заяви про стягнення витрат на правову допомогу, участі в судових засіданнях в Малиновському районному суді м. Одеси з розгляду справи тощо.

Загальна сума витрат на правову допомогу, здійснених відповідачем ОСОБА_1 протягом періоду часу з 18 листопада 2020 року по 25 червня 2021 року у зв`язку з розглядом справи №521/18921/20 визначена рівною 25000,00 грн.

Зазначена вартість вказаних послуг в акті приймання-передачі наданих послуг до Угоди №23/16 про надання правової допомоги та Додаткової угоди №3 від 18 листопада 2020 року до Угоди про надання правової допомоги №23/16 від 14 квітня 2016 року, визначена на підставі Додатку №1 до Додаткової угоди №3 до Угоди про надання правової допомоги №23/16 від 14 квітня 2016 року.

ОСОБА_1 зазначає, що витрати, понесені відповідачем на правову допомогу, є пов`язаними з розглядом справи, фактичними, необхідними, а їх розмір є розумним, обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, а також документально підтвердженими.

АТ КБ «ПриватБанк», заперечуючи проти заявлених витрат на професійну правничу допомогу, послався на те, що такі витрати мають бути документально підтверджені та доведені, відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування витрат (відзив на заяву про стягнення витрат на професійну правничу допомогу надійшов до суду першої інстанції 21 липня 2021 року, тобто після ухвалення судового рішення) (а.с.132).

В апеляційній скарзі АТ КБ «ПриватБанк» в частині щодо витрат на професійну правничу допомогу зазначив, що витрати на правову допомогу повинні бути підтверджені документально; що відповідач мав подати суду розрахунок витрат часу, витраченого адвокатом на вивчення справи в суді, на участь в судовому розгляді, на вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням, оскільки не зрозуміло на підставі чого виникла сума 25000,00 грн.; що заявлені витрати значно перевищують встановлені діючим законодавством та нормативно-правовими актами граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу; що сума витрат є неспівмірною із складністю справи.

Критерії співмірності розміру витрат на оплату послуг адвоката передбачені частиною 4 статті 137 ЦПК України.

Частинами 5, 6 статті 137 ЦПК України визначено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами; обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

В справі відсутнє клопотання АТ КБ «ПриватБанк» про зменшення розміру витрат на правничу допомогу; неспівмірність витрат відповідача позивачем не доведена, є лише заперечення витрат як таких.

Судова практика, на яку орієнтує Верховний Суд, виходить з того, що необхідною умовою для вирішення питання розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу є наявність доказів, які підтверджують фактичне здійснення таких витрат учасником справи; що чинним процесуальним законодавством не передбачено обов`язку сторони, яка заявляє про відшкодування витрат на правничу допомогу, доводити обґрунтованість їх ринкової вартості; що витрати на надану професійну правову (правничу) допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх вже сплачено стороною чи тільки має бути сплачено.

У даній справі відповідачу ОСОБА_1 професійну правничу допомогу надано; витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, підтверджені; розмір витрат на оплату послуг адвоката у своїй співмірності відповідає визначеним частиною 4 статті 137 ЦПК України критеріям; неспівмірність витрат позивачем АТ КБ «ПриватБанк» не доведена; клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу не подано.

За таких обставин, в порядку пункту 2 частини 2 статті 141 ЦПК України витрати відповідача на професійну правничу допомогу підлягають покладенню на позивача у заявленому розмірі.

Керуючись ст.ст.367, 368, п.2 ч.1 ст.374, ст.ст.376, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, суд -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» задовольнити частково.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 29 червня 2021 року - скасувати.

В задоволенні позову акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно набутих грошових коштів - відмовити.

Стягнути з акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» () на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 25000 грн. 00 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий Л.М.Вадовська

Судді Г.Я.Колесніков

Є.С.Сєвєрова