УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 568/330/22

Провадження № 2-о/568/28/22

05 квітня 2022 р. м.Радивилів

Радивилівський районний суд Рівненської області

суддя Сільман А.О., розглянувши заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа Козинська сільська рада Дубенського району Рівненської області про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини,-

ВСТАНОВИВ:

До Радивилівського районного суду звернулася ОСОБА_1 із заявою в порядку окремого провадження, в якій просить встановити факт її постійного проживання із спадкодавцем - ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на час відкриття спадщини.

Заява обгрунтована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_2 . На момент смерті ОСОБА_2 , заявниця проживала спільно з нею, проте зареєстрованою в даному будинку не була.

Розглянувши заяву про встановлення факту проживання, суд враховує наступне.

Частиною 2 ст. 19 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: наказного, позовного та окремого провадження.

Відповідно до ч. 7 ст. 19 ЦПК України, окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст.293, ч. 2 ст.315 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений або знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (ч. 1ст. 293 ЦПК України).

Отже, обов`язком суду при розгляді справи окремого провадження є дотримання вимог щодо всебічності, повноти і об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.

Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування всіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язками, відносинами і залежностями. Таке з`ясування запобігає однобічності та забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18) зроблено висновок, що «у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому, закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів.

Частиною 1 статті 15 та частиною 1 статті 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Тлумачення вказаних норм дозволяє зробити висновок, що для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити, які ж права чи інтереси заявника порушені, невизнані або оспорені і за захистом яких прав чи інтересів він звернувся до суду.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 звернулась в суд з заявою про встановлення факту проживання із ОСОБА_2 , посилаючись на те, що необхідність встановлення такого факту, дозволить в подальшому отримати спадок.

З матеріалів справи вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , видане виконкомом Козинської сільської ради Радивилівського району Рівненської області 04.04.2014 року.

Згідно заповіту від 18.12.2013 р., ОСОБА_2 заповіла все своє майно, а також будинковолодіння в АДРЕСА_1 та грошові вклади - ОСОБА_1 .

Приватний нотаріус відмовив у заведені спадкової справи після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 та видачі свідоцтва на право на спадщину за заповітом, що підтверджеється довідкою №290-01/16 від 18.11.21 р.

В заяві про встановлення факту проживання із спадкодавцем заявник вказує, що зверталася в нотаріальну контору для прийняття спадщини. Однак, нотаріус повідомив про неможливість заведення спадкової справи після смерті ОСОБА_2 та видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, у зв`язку із пропуском встановленого законом шестимісячного терміну для подачі заяви про прийняття спадщини.

Так, із змісту заяви вбачається, що предметом заявлених вимог є встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем. Метою встановлення вказаного факту є потенційна можливість вирішення питання про прийняття спадщини на будинковолодіння та грошові вклади, тобто встановлення цього факту може породити відповідні юридичні наслідки у вигляді існування права на об`єкт (будинковолодіння, грошові кошти).

Разом з тим, вимоги ОСОБА_1 обмежені вирішенням питання про встановлення факту, що має юридичне значення, без пред`явлення вимог для подальшого вирішення спору по суті.

Суд може встановити лише юридичний факт у тому випадку, якщо встановлення цього факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право.

Справи про спадкування суди розглядають за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права та обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження з`ясується, що має місце спір про право, суд залишає заяву без розгляду та роз`яснює заявникові, що він має право звернутися до суду з позовом на загальних підставах.

Така правова позиція узгоджується із судовою практикою, викладеною в постанові Верховного Суду від 22 квітня 2020 року у справі № 200/14136/17.

А відтак, суд дійшов висновку, що заявник у цій ситуації штучно використав термін «заява» при застосуванні процесуального механізму встановлення факту, що має юридичне значення, оскільки інших вимог при зверненні до суду ним заявлено не було, хоча метою встановлення даного факту є майбутнє вирішення спору про право (правовідносини майнового характеру, право на майно за законом), а отже, такий спір має розглядатися судом у порядку позовного провадження.

Відповідно до ч.4 ст.315 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо із заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, залишає заяву без розгляду.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про наявність підстав для відмови у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1 ..

Разом з тим, суд звертає увагу ОСОБА_1 на наявність у неї права звернутись до суду із заявою про поновлення строку на прийняття спадщини, що буде ефективним способом захисту у правовідносинах, що склались.

Керуючись ст.ст. 258, 259, 260, 261, 315, 353, 354 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у відкритті провадження у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Козинська сільська рада Дубенського району Рівненської області про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Рівненського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя А.О. Сільман