ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5401/22 Справа № 205/4833/21 Суддя у 1-й інстанції - Приходченко О. С. Суддя у 2-й інстанції - Барильська А. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2022 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Барильської А.П.,

суддів: Деркач Н.М., Куценко Т.Р.

секретар судового засідання:Астатурян А.В.

сторони:

позивач: ОСОБА_1

відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю Веллфін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, без фіксації судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, без участі учасників справи, апеляційну скаргу адвоката Клюєвої Ірини Станіславівни, яка діє в інтересах та від імені ОСОБА_1 на заочне рішення Ленінського районного суду міста Дніпропетровська від 18 лютого 2022 року, яке постановлено суддею Приходченко О.С.. у місті Дніпрі, відомості щодо дати складання повного тексту рішення суду в матеріалах справи відсутні,-

В С Т А Н О В И В:

У червні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Веллфін» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що виконавчий напис №114303 від 15.12.2020 року, вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олегом Станіславовичем про стягнення заборгованості з порушенням вимог чинного законодавства України та не підлягає виконанню, оскільки розмір заборгованості не є безспірним,та кредитний договір нотаріально не посвідчений.

Заочним рішенням Ленінського районного суду міста Дніпропетровська від 18 лютого 2022 року ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог до Товариства з обмеженою відповідальністю «Веллфін» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню та відшкодування моральної шкоди відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, адвокат Клюєва І.С., яка діє в інтересах та від імені ОСОБА_1 , подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та порушення процесуального права просила рішення суду першої інстанції скасувати та постановити нове рішення, яким задовольнити позов в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначила, що суд першої інстанції не взяв до уваги, що виконавчий напис вчинено на підставі договору, який нотаріально не посвідчений, а отже не є договором.

Вважає, що виконавчий напис вчинено з недотриманням умов, стягувачем не надані документи на підтвердження безспірної заборгованості боржника.

Відзив на апеляційну скаргу не подавався.

Пунктами 10, 11 частини 2 статті 2 ЦПК України визначено, що одними із основних принципів цивільного судочинства є розумність строків розгляду справи судом та неприпустимість зловживання процесуальними правами.

Згідно ч. 1 ст. 371 ЦПК України, апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції має бути розглянута протягом шістдесяти днів із дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження, а апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції - протягом тридцяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду, як джерело права.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно з нормами ст. 17 Конвенції, жодне з положень цієї Конвенції не може тлумачитись як таке, що надає будь-якій державі, групі чи особі право займатися будь-якою діяльністю або вчиняти будь-яку дію, спрямовану на скасування будь-яких прав і свобод, визнаних цією Конвенцією, або на їх обмеження в більшому обсязі, ніж це передбачено в Конвенції.

Ратифікуючи зазначену Конвенцію Україна взяла на себе зобов`язання гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в Конвенції, включаючи право на справедливий судовий розгляд протягом розумного строку.

У своєму рішенні у справі «Калашников проти Росії» Європейський суд зазначив, що розумність тривалості провадження визначається залежно від конкретних обставин справи, враховуючи критерії, визначені у прецедентній практиці Суду, зокрема, складність справи, поведінка заявника та поведінка компетентних органів влади.

Виходячи з вищенаведених норм Конвенції та практики Європейського суду, вимог п.11 частини 3 статті 2 ЦПК України, статті 371 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду справи за відсутності не зявившихся сторін по справі.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог, доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, 08 жовтня 2017 року між ОСОБА_1 і ТОВ «Веллфін» було укладено договір позики № 274261, відповідно до умов якого відповідач надав позивачеві кредитні кошти у розмірі 2 600 грн. строком на 30 днів до 07 листопада 2017 року (а.с. 13-17).

15 грудня 2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. було вчинено виконавчий напис № 114303, яким запропоновано стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Веллфін» заборгованість за кредитним договором № 274261 від 08 жовтня 2017 року у розмірі 85 701 грн. 60 коп. (а.с. 12).

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Русецької О.О. від 19 лютого 2021 року було відкрито виконавче провадження ВП № 64566424 з примусового виконання виконавчого напису № 114303 від 15 грудня 2020 року, вчиненого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. (а.с. 18).

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що будь-яких належних доказів на підтвердження відсутності порушення зобов`язання за кредитним договором чи наявності спору щодо заборгованості (щодо її розміру, строків, за які вона нарахована, тощо) позивач суду не надав, документи, на підставі яких приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. 15 грудня 2020 року було вчинено виконавчий напис № 114303, не долучено, клопотання про витребування зазначених доказів, у разі неможливості самостійно їх надати, заявлено також не було.

Однак, колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду, з огляду на наступне.

Відповідно до ст.18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку встановлених законом.

Згідно з частиною першої статті 1 Закону України «Про нотаріат» (далі за текстом Закон) нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.

Згідно з частиною першою статті 39 Закону порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом та іншими актами законодавства України.

Виходячи з положень ст.87 Закону України Про нотаріат, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою № 662 Перелік документів доповнено після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями.

Для одержання виконавчого напису додаються:

а) оригінал кредитного договору;

б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості».

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 постанову № 662 визнано незаконною та нечинною в частині, зокрема, доповнення Переліку документів розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин».

Ухвалами Вищого адміністративного суду України від 06 березня та 04 квітня 2017 року виконання постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року зупинено до закінчення касаційного розгляду.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 залишено без змін.

Таким чином, оскільки у судовому порядку постанову № 662 визнано незаконною та нечинною у вказаній вище частині, кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса.

Як вбачається із матеріалів справи, 08 жовтня 2017 року між ОСОБА_1 і ТОВ «Веллфін» було укладено договір позики № 274261, відповідно до умов якого відповідач надав позивачеві кредитні кошти у розмірі 2 600 грн. строком на 30 днів до 07 листопада 2017 року Зазначений договір нотаріально не посвідчений.(а.с. 13-17).

Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду у Постанов івід 15 квітня 2020 року у справі № 158/2157/17 виклав правову позицію, згідно якої, якщо укладений між банком та позивачем кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника.

Зазначене дає підстави для визнання виконавчого напису № № 114303 таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку із недотриманням приватним нотаріусом під час його вчинення вимог статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» та Переліку документів. Порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

На підставі наведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не врахував, що оспорюваний виконавчий напис вчинено на кредитному договорі, який не є нотаріально посвідченим, тому зробив помилковий висновок про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Веллфін» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.( а.с.12)

У зв`язку з чим доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Таким чином, оскільки під час апеляційного перегляду справи встановлено неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, а також неправильне застосування норм матеріального права, апеляційний суд вважає за необхідне задовольнити апеляційну скаргу, рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

На підставі ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір за розгляд справи у судах першої та апеляційної інстанцій у сумі 2270, 00 грн.

Керуючись ст.ст. 268, 367, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Клюєвої Ірини Станіславівни, яка діє в інтересах та від імені, ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Ленінського районного суду міста Дніпропетровська від 18 лютого 2022 року скасувати та ухвалити нове рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Визнати виконавчий напис №114303 від 15.12.2020 року,вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олегом Станіславовичем про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Веллфін» заборгованості в розмірі у розмірі 85 701 грн. 60 коп. - таким, що не підлягає виконанню.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Веллфін» на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції та апеляційної інстанції в сумі 2270 грн..

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст постанови складений 22 вересня 2022 року

Головуючий: А.П. Барильська

Судді: Н.М. Деркач

Т.Р Куценко