Справа 206/1698/22
Провадження 2/206/710/22
09 вересня 2022 року Самарський районний суд міста Дніпропетровська у складі:
головуючого судді Малихіної В.В.,
при секретареві Мороз В.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,
22 червня 2022 року позивач звернулась до суду з вказаним позовом, обґрунтувавши останній тим, що вона є власником домоволодіння АДРЕСА_1 , де також зареєстровано відповідача ОСОБА_2 . Однак, відповідач у будинку не проживає, не здійснює догляд за майном та не сплачує комунальні послуги. На підставі викладеного, позивач просить суд визнати ОСОБА_2 , такою, що втратила право користування жилим приміщенням, а саме будинком АДРЕСА_1 . Окрім того, позивач просить стягнути судові витрати на її користь з відповідача.
Ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 23 червня 2022 року по даній справі відкрито провадження та призначено до розгляду у судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження.
В судове засідання позивач не з`явилась, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій зазначила, що проти винесення заочного рішення суду не заперечує.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась за невідомими суду причинами, про час і місце розгляду справи повідомлялась своєчасно та належним чином, про поважні причини неявки до суду не повідомила, відзив на позовну заяву не надала, тому суд на підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України та наявних у справі документів ухвалює заочне рішення.
Представник третьої особи Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради надав заяву про розгляд справи без участі представника, просив прийняти рішення згідно матеріалів справи та відповідно до чинного законодавства.
Дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні обставини та зміст спірних правовідносин, оцінивши докази та аргументи у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.
З витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень вбачається, що право власності на 1/3 частку будинку АДРЕСА_1 належить ОСОБА_1 на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право на спадщину (а.с. 5).
З копії довідки № 006815 про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому будинку приміщенні/будинку осіб від 12 травня 2022 року вбачається, що до складу сім`ї/зареєстрованих за адресою: АДРЕСА_1 , входять ОСОБА_1 (власник) та ОСОБА_2 , яка є онукою власника та зареєстрована 16.03.2017 (а.с. 6).
З акту обстеження вбачається, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , з 17 березня 2017 року. Вказаний акт підписано головою Територіального комітету самоорганізації населення селища Шевченко Самарського району м. Дніпра Дмитрієвим С.А. (а.с. 7).
Відтак, позивач вважає, що незважаючи на те, що відповідач не мешкає у визначеному домоволодінні з 17 березня 2017 року, однак залишаючись зареєстрованою у ньому, остання тим саме порушує законні права та інтереси позивача.
Відповідно до ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації проживання в Україні здійснюється протягом 7 днів на підставі заяви особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Таким чином, вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про її право користування житловим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства.
Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають права власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.
Відповідно до ст. 41 Конституції України та п. 2 ч. 1 ст. 3, ст. 321 ЦК України ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом.
Відповідно ч. ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
За положеннями ст. 156 ЖК України та ст. 405 ЦК України право члена сім`ї власника будинку, який не є його співвласником, на користування цим будинком обумовлено наявністю сімейних відносин із власником і спільним із ним проживанням у цьому будинку.
Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування житлом у разі відсутності його без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником будинку або законом.
Суд приймає до уваги те, що реєстрація відповідача у спірній квартирі перешкоджає позивачу, як власнику, в повній мірі розпоряджатися та користуватися своїм майном, суд вважає за можливе захистити права позивача, усунувши перешкоди у здійсненні нею права користування та розпорядження власністю.
Таким чином, враховуючи встановлені в судовому засіданні обставини по справі, а також те, що в матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про поважність причин відсутності більше року відповідача ОСОБА_2 за спірною адресою та про відсутність будь-яких домовленостей відповідача з позивачем, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог.
Що стосується питання розподілу судових витрат, то відповідно до ст. 141 ЦПК України витрати понесені позивачем зі сплати судового збору підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.
Керуючись ст.ст. 2, 5, 10, 141, 259, 263-265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-
Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ), третя особа Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням- задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме будинком АДРЕСА_1 , що є підставою для зняття її з реєстрації за вказаною адресою.
Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 )витрати по сплаті судового збору в розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) гривні 40 (сорок) копійок.
Заочне рішення може бути переглянуто Самарським районним судом м. Дніпропетровська за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Головуючий суддя В.В. Малихіна