Житомирський апеляційний суд
Справа №285/787/16-ц Головуючий у 1-й інст. Помогаєв А. В.
Категорія 39 Доповідач Коломієць О. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2022 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Коломієць О.С.

суддів Талько О.Б, Шевчук А.М.

з участю секретаря

судового засідання Дяченко Ю.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу №285/787/16 за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Глобал Спліт», до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 15 серпня 2016 року, яке ухвалено суддею Помогаєвим А.В.

в с т а н о в и в:

У березні 2016 року Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Глобал Спліт», звернулося до суду із позовом, в якому просило стягнути з відповідачів в солідарному порядку заборгованість за кредитним договором №0 від 08.09.2006, яка станом на 01 березня 2016 року становить 76844,84 грн, а також понесені судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог зазначав, що між АТ «УкрСиббанк»» (правонаступником якого було ПАТ «Дельта Банк») та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №0 від 08.09.2006, відповідно до умов якого, останній отримав кредит у сумі 37950,00 грн, зі строком повернення до 08.09.2011 та зі сплатою 15% річних за користування кредитними коштами. З метою забезпечення виконання ОСОБА_1 кредитних зобов`язань по зазначеному договору, 08 вересня 2006 року між Банком та ОСОБА_2 було укладено договір поруки №.

Внаслідок неналежного виконання позичальником зобов`язань, станом на 01 березня 2016 року утворилася заборгованість в розмірі 76844,84 грн, яка складається із заборгованості по тілу кредиту в розмірі 24755,37 грн, заборгованості по нарахованим відсоткам в розмірі 30487,56 грн, пені в сумі 20429,73грн, 3% річних від простроченої суми заборгованості по тілу в розмірі 755,04 грн. та 3% річних від простроченої суми заборгованості по відсотках в сумі 417,14 грн, яку позивач простить стягнути на свою користь.

Рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 15 серпня 2016 року позов задоволено. Стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором станом на 01.03.2016 в розмірі 76844,84 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, відповідач ОСОБА_2 подавапеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні вимог за безпідставністю. При цьому апелянт посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального і процесуального права. Ухвалюючи рішення районний суд не звернув увагу на те, що строк виконання основного зобов`язання за даним кредитним договором настав у 08 вересня 2011 року. Банк звернувся до суду з вищевказаним позовом до поручителя лише у березні 2016 року, тобто поза межами шестимісячного строку від дня настання основного зобов`язання за кредитним договором. Таким чином, вважає, що у даному випадку порука припинилася в силу положень ст. 559 ЦК України.

Ухвалою Житомирського апеляційного суду від 05 вересня 2022 року залучено до участі у справі як правонаступника позивача ПАТ «Дельта Банк» - Товариство з обмеженою відповідальністю «ГЛОБАЛ СПЛІТ».

У поданому відзиві на апеляційну скаргу представник ТОВ«ГЛОБАЛ СПЛІТ» просив апеляційну скаргу відповідача відхилити, рішення суду першої інстанції залишити без змін. При цьому зазначає, що рішення суду є законним та обґрунтованим, оскільки суд першої інстанції під час розгляду справи вірно встановив обставини справи, правильно застосував матеріальний закон, дотримався процедури розгляду справи та вирішив спір у відповідності з нормами чинного законодавства.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах статті 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 08 вересня 2006 року між АТ «УкрСиббанк»» (правонаступником якого було ПАТ «Дельта Банк») та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №0, відповідно до умов якого, останній отримав кредит у сумі 37950,00 грн, зі строком повернення до 08.09.2011 та зі сплатою 15% річних за користування кредитними коштами.

В свою чергу, ОСОБА_1 зобов`язався прийняти, належним чином використати та повернути банку суму отриманого кредиту та сплатити відсотки, комісію за користування кредитом.

08 вересня 2006 року між Банком та ОСОБА_2 укладено договір поруки, за яким поручитель зобов`язався відповідати за повне та своєчасне виконання позичальником боргових зобов`язань за кредитним договором.

Поручитель та боржник відповідають як солідарні боржники, що означає, що кредитор може звернутись з вимогою про виконання боргових зобов`язань як до боржника так і до поручителя, чи до обох одночасно (пункт 1.2 договору поруки).

Відповідно до пункту 3 договору поруки цей договір набирає чинності з дати його підписання сторонами і діє до повного виконання боргових зобов`язань за кредитним договором.

У зв`язку з неналежним виконанням ОСОБА_1 умов кредитного договору, станом на 01 березня 2016 року утворилася заборгованість в розмірі 76844,84 грн, яка складається із заборгованості по тілу кредиту в розмірі 24755,37 грн, заборгованості по нарахованим відсоткам в розмірі 30487,56 грн, пені в сумі 20429,73грн, 3% річних від простроченої суми заборгованості по тілу в розмірі 755,04 грн. та 3% річних від простроченої суми заборгованості по відсотках в сумі 417,14 грн, яку позивач простить стягнути на свою користь.

Задовольняючи в повному обсязі вимоги Банку, суд першої інстанції виходив з того, що, позичальник взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконував, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка підлягає стягненню з боржника та поручителя в солідарному порядку.

Проте повністю з таким висновок суду погодитись неможливо виходячи з наступного.

Як визначено ч.1 та ч.2 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Згідно ч.1 та 6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Так, відповідно до ч. 1 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор (ч.1 ст. 510 ЦК України).

Відповідно до ч.1ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно із ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому.

Як визначено ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Згідно із ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватись неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання.

За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником (ст.553 ЦК України).

Відповідно до положень ст. 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Припинення поруки пов`язане, зокрема, із закінченням строку її чинності.

За змістом частини четвертої статті 559 ЦК України (в редакції на час укладення договору поруки) порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя.

Отже, вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов`язання за договором повинно бути пред`явлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців із моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов`язанням, якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами. У разі пред`явлення банком вимог до поручителя більш ніж через шість місяців після настання строку для виконання відповідної частини основного зобов`язання в силу положень частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється в частині певних щомісячних зобов`язань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку.

Строк пред`явлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно з умовами договору визначено періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу за основним зобов`язанням.

Разом з тим правовідносини поруки за договором не можна вважати припиненими в іншій частині, яка стосується відповідальності поручителя за невиконання боржником окремих зобов`язань за кредитним договором про погашення кредиту до збігу шестимісячного строку з моменту виникнення права вимоги про виконання відповідної частини зобов`язань.

Такі правові висновки висловлено Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 13 червня 2018 року у справі № 408/8040/12-ц та від 20.06.2018 р. у справі №758/6863/14-ц).

Під час розгляду справи було встановлено, що строк виконання основного зобов`язання сторонами встановлено до 08.09.2011, з позовом до боржника і поручителя Банк звернувся 10 березня 2016 року (штамп на конверті).

Однак, доказів на підтвердження пред`явлення банком вимог до поручителя в межах шести місяців з моменту настання строку виконання основного зобов`язання матеріали справи не містять і банком не надано.

Таким чином, колегія суддів, дослідивши матеріали справи, дійшла висновку про припинення договору поруки ОСОБА_3 за кредитним договором №0 від 08.09.2006 з вищевказаних підстав.

За таких обставин, рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні вимог до поручителя ОСОБА_3 .

Разом з тим рішення суду в частині стягнення заборгованості з боржника ОСОБА_1 на користь Банку не підлягає перегляду в апеляційному порядку, оскільки ОСОБА_3 не надав доказів, які б підвереджували його повноваження на представлення інтересів боржника ОСОБА_1 у даній справі.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з позивача на користь відповідача ОСОБА_3 підлягає стягненню сума понесених судових витрат за подання апеляційної скарги в розмірі 2076,30 грн.

Керуючись ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 15 серпня 2016 року в частині стягнення з ОСОБА_2 в солідарному порядку на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта банк», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Глобал Спліт», заборгованості за кредитним договором станом на 01.03.2016 в розмірі 76844,84 грн., судового збору в розмірі 689 грн. скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні вимог до ОСОБА_2 .

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Глобал Спліт»,на користь ОСОБА_2 витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 2076,30 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 12 вересня 2022 року.

Головуючий Судді