Справа № 282/362/22
Провадження № 2/282/101/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2022 року

смт.Любар

Любарський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого судді - Носача В.М.,

за участю секретаря судового засідання - Демчук В.І.,

розглядаючи за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Хорошівський районний відділ державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) про припинення стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі по тексту також - позивач) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 (надалі по тексту також - відповідач), в якому просить ухвалити рішення про припинення стягнення аліментів на утримання відповідача до досягнення дитиною трирічного віку та відкликання з Хорошівського районного відділу державної виконавчої служби Центрально- Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) виконавчого листа № 282/273/21, виданого Любарським районним судом Житомирської області щодо стягнення з ОСОБА_1 аліменти на користь ОСОБА_2 на її утримання в розмірі 2000 гривень щомісяця, до досягнення дитиною трирічного віку. Також просив стягнути із відповідачки на його користь витрати по сплаті судового збору.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що рішенням Любарського районного суду Житомирської області від 08 квітня 2021 року по справі № 282/273/21 стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти на користь відповідачки на її утримання в розмірі 2000 гривень щомісяця, до досягнення дитиною трирічного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягнення розпочати з 10 березня 2021 року.

На виконання вищезазначеного судового рішення Хорошівським районним відділом державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) 02.11.2021 відкрито виконавче провадження.

Позивач стверджує, що на даний час не працює, жодного доходу не отримує, разом з тим, згідно вищезазначеного рішення суду, йому необхідно сплачувати аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , також, необхідно сплачувати і житлово-комунальні послуги, які на даний час є досить значними, купувати продукти харчування, медикаменти та інше. Ураховуючи зазначене та враховуючи його матеріальний стан, позивач не має змоги сплачувати аліменти на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку в розмірі 2000 гривень, оскільки даних коштів не має, а тому змушений звернутися до суду з даним позовом.

Позивач у судове засідання не з`явився, у своїй позовній заяві просив справу розглядати без його участі.

Відповідачка в судове засідання не з`явилася, хоча про дату, час та місце засідання повідомлена належним чином. У відзиві, поданому на позовну заяву просила відмовити позивачу у позові за безпідставністю позовних вимог. В обґрунтування своєї позиції зазначили про те, що позивачем не надано доказів того, що його стан здоров`я не дозволяє сплачувати аліменти, що на його утриманні є інші діти чи непрацездатні батьки, дружина, тощо або наявні інші обставини, які можуть вплинути на сплату аліментів.

Представник Хорошівського районного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) в судове засідання також не з`явився, хоча про дату, час та місце засідання повідомлені належним чином.

Розглянувши та дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що 15 червня 2019 року позивач та відповідачка зареєстрували шлюб.

Від шлюбу мають сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьком якого є ОСОБА_1 , що стверджується свідоцтвом про народження серії- НОМЕР_1 .

Рішенням Любарського районного суду Житомирської області від 08.04.2021 було стягнуто аліменти на користь ОСОБА_4 на її утримання в розмірі 2000 гривень щомісяця, до досягнення дитиною трирічного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 та на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) позивача, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця і до досягнення сином повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_5 .

ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , зареєструвала шлюб із ОСОБА_5 , що стверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2 . Після шлюбу дружині присвоєно прізвище чоловіка « ОСОБА_6 ».

Статтею 75 СК України передбачено, що дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу.

Особливим видом права подружжя на утримання є право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини. Його особливість полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу дружини та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання, - можливості чоловіка надавати таке утримання.

Згідно з ч. 2 ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

Відповідно до ч. 4 ст. 84 СК України право на утримання дружина з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Стаття 85 СК України регулює правовідносини з припинення права дружини на утримання.

Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини.

Відповідно до положень ч. 3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з вимогами ст. ст.76-78, ст.81 ЦПК України, засобами доказування в цивільній справі є письмові, речові і електронні докази, висновки експертів, показання свідків. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Разом з тим, суд зазначає, що позивачем не надано будь-яких доказів щодо неможливості сплати аліментів у розмірі, визначеному у рішення суду від 08 квітня 2021 року.

Позивач по справі є працездатною особою, інвалідом не визнаний, тяжко хворих непрацездатних осіб на його утриманні немає.

Суд не приймає до уваги довідку Пенсійного фонду України щодо індивідуальних відомостей про застраховану особу, додану позивачем до матеріалів справи, оскільки відомості, які зазначені у довідці, подані за 2012, 2013 та 2015 рік. Теж саме стосується і відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про джерела/ суми виплачених доходів на утримання податків, оскільки дані там зазначені з 3 кварталу по 4 квартал 2021 року.

Позивачем не надано до суду і доказів понесення значних витрат на житлово-комунальні послуги, про що зазначено у позовній заяві.

Окрім того слід зазначити, що позивачем позовні вимоги обґрунтовані нормами ст. 82 СК України. Вказаною нормою передбачені підстави припинення права одного з подружжя на утримання в разі отримання такого утримання внаслідок непрацездатності та матеріального стану такого подружжя, а саме: за станом здоров`я, за матеріальним станом, за досягненням певного віку. Тобто, цією законодавчою нормою передбачені підстави припинення утримання, отриманого на підставі ст.76 СК України.

В той же час у відповідачки право на утримання від позивача виникло на підставі ч. 2 ст.84 СК України, а саме: проживання відповідачки з дитиною до досягнення нею трьох років.

При цьому, законодавцем у ст. 85 СК України визначено вичерпний перелік підстав, за яких право колишньої дружини на утримання припиняється, а саме: в разі припинення вагітності, народження дитини мертвою, або якщо дитина передана на виховання іншій особі, а також у разі смерті дитини; якщо за рішенням суду виключено відомості про чоловіка як батька з актового запису про народження дитини.

Судом встановлено, що підстави для припинення права дружини на утримання, що передбачені ст. 85 СК України, на даний час у позивача відсутні.

Норми статті 82 СК України на виниклі між сторонами відносини не розповсюджуються.

Таким чином, суд вважає, що позивачем не надано суду доказів існування підстав для припинення права дружини, з якою проживає дитина до досягнення трьох років, на утримання, а тому в задоволенні позову слід відмовити.

Оскільки, позивачу відмовлено у задоволенні позову, то відповідно до п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України, витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 84, 85 Сімейного кодексу України, ст.ст. 11-13, 81, 133, 141, 223, 259, 263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Хорошівський районний відділ державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) про припинення стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку - відмовити в зв`язку з необґрунтованістю.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Житомирського апеляційного суду через Любарський районний суд Житомирської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Головуючий суддя В.М. Носач