Провадження № 22-ц/801/702/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції Медяна Ю. В.
Доповідач:Стадник І. М.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

30 березня 2022 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого, судді-доповідача Стадника І.М.,

суддів Войтка Ю.Б., Матківської М.В.,

розглянув в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи

апеляційну скаргу представника позивача - адвоката Борусевича С.Й.

на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 12 січня 2022 року, ухвалене під головуванням судді Медяної Ю.В.

в справі № 127/15100/21

за позовом ОСОБА_1 (позивач)

до ОСОБА_2 (відповідач)

про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів ,-

встановив:

Короткий зміст позовних вимог

ОСОБА_1 звернулася в міський суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, в обґрунтування якої посилалася на те, що стягнення з відповідачем аліментів на її користь на утримання неповнолітньої дитини відбувалося несвоєчасно, а у зв`язку з заборгованістю, що виникла в сумі 22 311,88 грн, вона має право на стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів. За розрахунками позивача загальний розмір пені за період часу з 01.03.2020 по 09.06.2021 становить 48 777,70 грн, але в силу вимог ч. 1 ст. 196 СК неустойка (пеня) стягується у розмірі не більше 100 відсотків заборгованості, а тому просила стягнути з відповідача пеню в розмірі 22 311,88 грн, а також судові витрати по справі.

Рішення суду першої інстанції

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 12 січня 2022 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 пеню за прострочення сплати аліментів в розмірі 9 051,08 грн, а також судовий бір в дохід держави в розмірі 368,34 грн. Судовий збір в розмірі 539,66 грн компенсовано за рахунок держави. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу в сумі 2 137,84 грн.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Не погодившись з рішенням суду представник позивача - адвокат Борусевич С.Й. подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на помилковість розрахунків суду першої інстанції, просить скасувати рішення, та ухвалити нове, яким задовольнити позов повністю та стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 пеню за період з 01.03.2020 по 09.06.2021 за прострочення аліментів на утримання доньки ОСОБА_3 в розмірі 22 311,88 грн.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апелянт вважає, що виходячи із формули розрахунку пені, наведеної Великою Палатою Верховного Суду в постанові 03.04.2019 у справі № 333/6020/16-ц загальний розмір неустойки (пені) за період з 24.02.2020 по 31.05.2021 становить 47 699,61 грн, а тому відповідно до вимог частини 1 статті 196 СК України до стягнення підлягає 22 311,88 грн, тобто розмір неустойки, що не перевищує 100 відсотків розміру заборгованості.

Узагальнені доводи і заперечення інших учасників справи

Від відповідача ОСОБА_2 відзив на апеляційну скаргу не надійшов, проте його відсутність не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції - частина 3 статті 360 ЦПК України.

Провадження у справі в суді апеляційної інстанції

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 28 лютого 2022 року відкрито апеляційне провадження у справі, а ухвалою від 11 березня 2022 року закінчено підготовчі дії та призначено справу до розгляду, який вирішено здійснювати без повідомлення учасників справи.

Згідно з частиною 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду в справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Частиною 9 статті 19 ЦПК України встановлено, що для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи те, що позивачем подано апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції у справі, яка не відноситься до категорії тих, що не може бути розглянута у порядку спрощеного позовного провадження (ч. 4 ст. 274 ЦПК України) з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, колегією суддів вирішено призначити в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Встановлені судом першої інстанції обставини

Судом встановлено, що відповідно до копії судового наказу № 127/4545/20 виданого Вінницьким міським судом Вінницької області 18.03.2020 присуджено стягнути з ОСОБА_2 аліментів на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 24.02.2020 і до досягнення дитиною повноліття.

Згідно з розрахунком заборгованості по сплаті аліментів по виконавчому провадженню № 62925266, виконаним державним виконавцем Ющишеним В.В., станом по 03.05.2021 заборгованість ОСОБА_2 становить 22 311, 88 грн.

Крім того, відповідно до копії договору про надання професійної правничої допомоги адвоката № 79 від 19.04.2021 укладеним між позивачем та Борусевич І.П. гонорар згідно умов даного договору є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Враховуючи позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену у постанові від 03.04.2019 (справа № 333/6020/16-ц) та провівши розрахунок по сплаті аліментів за формулою (заборгованість за місяць * кількість днів заборгованості * 1%) шляхом додавання кожного місячного платежу за період з 24.02.2020 по 31.05.2019, суд першої інстанції дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача пені по заборгованості зі сплати аліментів в розмірі 9 051,08 грн.

Позиція апеляційного суду

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Вирішуючи спір по суті суд першої інстанції вірно виходив із того, що відповідач не надав суду доказів про те, що заборгованість за період з 24.02.2020 по 31.05.2021 утворилася з незалежних від нього причин, та дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача пені по заборгованості зі сплати аліментів в розмірі 9 051,08 грн, проте крім загального посилання на формулу, за якою здійснено розрахунок, не навів в судовому рішенні будь-яких розрахунків, а також конкретного розміру заборгованості, періодів нарахування неустойки (пені), розмірів пені на заборгованість зі сплати аліментів за кожен місяць тощо, що унеможливлює перевірку апеляційним судом правильності цих розрахунків.

Оскільки це має принципове значення для правильного вирішення цієї справи, апеляційний суд визначає розмір неустойки (пені) відповідно до статті 196 СК України та правових висновків Великої Палати Верховного Суду з цих питань.

Так, відповідно до статті 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 03 квітня 2019 року по справі № 333/6020/16-ц (провадження № 14-616цс18) висловила, що чи то у разі стягнення аліментів у частці від доходу, чи у твердій грошовій сумі, цей платіж є періодичним і повинен сплачуватися платником аліментів кожного місяця, тобто у разі несплати аліментів у поточному місяці, з 01 числа наступного місяця виникає заборгованість, яка тягне відповідальність у вигляді неустойки.

Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1% від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожен місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо.

Аліменти нараховуються щомісячно, а тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже кількість днів прострочення сплати за кожен місяць також буде різною.

Законодавець установив розмір пені - 1% за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня - за кожен день, починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, і до дня, у який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені.

Таке правило застосовується і разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені.

Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити на 1 відсоток.

Тобто формула така: заборгованість за місяць * кількість днів заборгованості * 1%.

За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем.

Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем.

У разі виплати аліментів частинами, необхідно зазначити, що якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання.

У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені - 1%.

Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого для місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості.

У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1%.

Виходячи із розрахунку заборгованості по виплаті аліментів боржником ОСОБА_2 по виконавчому провадженню № 62925266 від 03.06.2021 (а.с. 13-15), розмір загальної і щомісячних заборгованостей зі сплати аліментів та кількість днів заборгованості (починаючи з першого дня місяця, наступного за місяцем виникнення заборгованості до дня її погашення або дня закінчення нарахування) можна представити у вигляді наступної таблиці.

Період (місяць, за який виникла заборгованість)Початок строкуРозмір заборго-ваності, грнДата погашення / закінчення нарахуванняКількість днів заборго-ваностіРозмір пені (розмір заборгованості * кількість днів * 1%), грн
2020 рік
лютий (з 24-го, 6 днів)01.03.2020357,6330.09.,75
березень01.04.20201728,5430.09.5,94
квітень01.05.20201921,5430.09.0,74
травень01.06.20201921,5430.09.5,06
червень01.07.20201921,5430.09.2020911 748,60
липень01.08.20201924,9630.09.2020601 154,98
липень (частина, що не погашена)01.10.20201844,7331.05.4,25
серпень01.09.20201924,9631.05.5,89
вересень (3 дні, до відкриття ВП)01.10.2020192,531.05.,85
вересень (27 днів вересня)01.10.20201732,4631.05.2,55
жовтень01.11.20202089,7831.05.9,44
листопад01.12.20202089,7831.05.2,50
грудень01.01.20212089,7831.05.4,67
2021 рік
січень01.02.20212089,7831.05.6,84
лютий01.03.20212089,7831.05.2021911 901,70
березень01.04.20212089,7831.05.2021601 253,87
квітень01.05.20212089,7831.05.202130626,93
травень01.06.20212089,7809.06.20218167,18
Всього:44 178,75

Зазначена таблиця, зокрема, враховує проведену відповідачем оплату раніше виниклої заборгованості зі сплати аліментів в сумі 7 931 грн в жовтні 2020 року, тобто фактичне погашення заборгованості за лютий-червень 2020 року в сумі 7 850,77 грн, а також часткове, в сумі 80,23 грн погашення заборгованості за липень 2020 року (пеня на заборгованість за липень 2020 року в сумі 1924,96 грн розрахована за період з 01 серпня 2020 року по 30 вересня 2020 року, а за залишок заборгованості в сумі 1844,73 грн - з 01.10.2020 по 31.05.2020). Саме в цьому полягає помилка розрахунку позивача в апеляційній скарзі, так як позивач помилково вважав, що сплата відповідачем частини заборгованості в жовтні 2020 року призвела до погашення заборгованості за лютий-квітень і частково за травень 2020 року, що не відповідає розрахунку.

Отже використана позивачем методика обчислення пені загалом відповідає вимогам закону і правовим позиціям, висловленим Верховним Судом, проте містить рахункові помилки, що призвели до невірного визначення суми пені - 47 699,61 грн замість належної суми 44 178,75 грн.

Оскільки розмір пені перевищує розмір заборгованості, з відповідача слід стягнути на користь позивача пеню за прострочення сплати аліментів в розмірі 100 відсотків заборгованості, а саме 22 311,88 грн.

Неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, а також невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, є підставами для скасування рішення суду першої інстанції, і ухвалення апеляційним судом нового рішення про задоволення позовних вимог.

Щодо судових витрат

Згідно з частиною 13 статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

В даній справі судові витрати складаються з судового збору в сумі 908 грн, від сплати якого було звільнено позивача, а також заявлених позивачем до відшкодування витрат, пов`язаних з розглядом справи - витрат на правову допомогу в сумі 5 270 грн.

Щодо вирішення судом питання про відшкодування позивачу понесених судових витрат на професійну правничу допомогу колегія суддів виходить з такого.

Згідно з частиною першою, пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 134 ЦПК України передбачено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. Суд може попередньо визначити суму судових витрат (крім витрат на професійну правничу допомогу), пов`язаних з розглядом справи або певною процесуальною дією. Така попередньо визначена судом сума не обмежує суд при остаточному визначенні суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Згідно з частинами першою-п`ятою статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до частин першої-третьої, восьмої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

В постановах Верховного Суду у складі колегій суддів Касаційного цивільного суду від 02 жовтня 2019 року у справі N 211/3113/16-ц (провадження N 61-299св17), від 06 листопада 2020 року у справі N 760/11145/18 (провадження N 61-6486св19) зазначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та є неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Згідно з частиною першою статті 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Договір про надання правової допомоги укладається в письмовій формі. Договір про надання правової допомоги може вчинятися усно у випадках: 1) надання усних і письмових консультацій, роз`яснень із правових питань з подальшим записом про це в журналі та врученням клієнту документа, що підтверджує оплату гонорару (винагороди); 2) якщо клієнт невідкладно потребує надання правової допомоги, а укладення письмового договору за конкретних обставин є неможливим - з подальшим укладенням договору в письмовій формі протягом трьох днів, а якщо для цього існують об`єктивні перешкоди - у найближчий можливий строк. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Договір про надання правової допомоги може укладатися на користь клієнта іншою особою, яка діє в його інтересах. Особливості укладення та змісту контрактів (договорів) з адвокатами, які надають безоплатну правову допомогу, встановлюються законом, що регулює порядок надання безоплатної правової допомоги. Зміст договору про надання правової допомоги не може суперечити Конституції України та законам України, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, присязі адвоката України та правилам адвокатської етики (стаття 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»)

Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Згідно зі статтею 28 Правил адвокатської етики, затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України від 09 червня 2017 року гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.

Непогодження клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розміру гонорару при наданні доручення адвокату або в ході його виконання є підставою для відмови адвоката від прийняття доручення клієнта або розірвання договору на вимогу адвоката.

Тож домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом, в межах правовідносин яких слід розглядати питання щодо дійсності такого зобов`язання.

Велика Палата Верховного Суду вже вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц, та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі №904/4507/18)

У постанові Верховного Суду від 07 вересня 2020 року у справі №910/4201/19 вказано, що «адвокатський гонорар (ціна договору про надання правової допомоги) зазначається сторонами як одна із умов договору при його укладенні. Вказане передбачено як приписами цивільного права, так і Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»; відсутність в договорі про надання правової допомоги розміру та/або порядку обчислення адвокатського гонорару (як погодинної оплати або фіксованого розміру) не дає як суду, так і іншій стороні спору, можливості пересвідчитись у дійсній домовленості сторін щодо розміру адвокатського гонорару (п.п.5,6 п.5.11).

Тобто, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». У разі відсутності у тексті договору таких умов (пунктів) щодо порядку обчислення, форми та ціни послуг, що надаються адвокатом, суди, в залежності від конкретних обставин справи, інших доказів, наданих адвокатом, використовуючи свої дискреційні повноваження, мають право відмовити у задоволенні заяви про компенсацію судових витрат, задовольнити її повністю або частково (п.5.12, 5.13 постанови).

Аналогічну правову позицію наведено у постанові Верховного Суду від 06 березня 2019 року у справі №922/1163/18.

Разом з тим, зміст представленого договору про надання професійної правничої допомоги адвоката від 19.04.2021 не містить відомостей про фіксований розмір гонорару.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та таке ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про їх відшкодування.

Такий правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16) та в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 24 червня 2020 року у справі N 757/16448/17-ц.

У постанові Верховного Суду від 23 листопада 2020 року у справі №638/7748/18 (провадження N 61-13573св19) вказано, що відповідач не надав суду розрахунків витрат, інших документів, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги. Інформація, яка міститься в акті приймання правничої допомоги, зокрема перелік наданих послуг та розмір гонорару, не може вважатись тим розрахунком (детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат часу по кожному із видів робіт, необхідних для надання правничої допомоги), подання якого є необхідною умовою для стягнення витрат на професійну правничу допомогу. Крім того, неподання стороною, на користь якої ухвалено судове рішення, розрахунку (детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат часу по кожному із видів робіт, необхідних для надання правничої допомоги) позбавляє іншу сторону можливості спростовувати ймовірну неспівмірність витрат на професійну правничу допомогу. За таких обставин апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку, що підстав для ухвалення додаткового рішення (постанови) про стягнення витрат на професійну правничу допомогу адвоката, пов`язаних з переглядом справи в суді апеляційної інстанції, немає.

На підтвердження розміру витрат, які позивач сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, крім договору, представлено попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, який містить лише відомості про суму витрат понесених стороною у розмірі 2 270 грн та прогнозовані витрати у розмірі 3 000 грн.

Згідно з пунктами 4.2, 4.3, 4.4, 4.5 договору про надання професійної правничої допомоги від 19.04.2021 порядок обчислення гонорару визначено як погодинна оплата; вартість та кількість годин роботи адвоката відображається у акті наданих послуг; факт надання послуг підтверджується актом наданих послуг; клієнт сплачує гонорар готівкою.

Всупереч вимогам укладеного договору стороною позивача на підтвердження витрат понесених за надання правничої допомоги не додано акту наданих послуг, у якому мала б міститись інформація послуги, що надавались, витрачений час на виконання цих послуг та їх вартість.

В матеріалах справи також відсутні детальний опис робіт, здійснених адвокатом та докази, які б підтверджували понесені стороною позивача витрати на професійну правничу допомогу.

Щодо відсутності детального опису здійснених адвокатом витрат часу по кожному із видів робіт, необхідних для надання правничої допомоги, на виконання положень частини четвертої статті 137 ЦПК України, колегія суддів звертає увагу на зміст цієї норми, яка запроваджена «для визначення розміру витрат», тоді як в межах цієї справи сума гонорару адвоката не встановлена сторонами договору у фіксованому розмірі, який не залежить від обсягу послуг та витраченого представником позивача часу. При зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту.

Зазначене відповідає правовому висновку Верховного Суду, викладеному в постанові від 28 грудня 2020 року у справі N 640/18402/19 (провадження N К/9901/27657/20).

За таких обставин, оскільки витрати на професійну правничу допомогу, понесені стороною позивача належним чином не підтверджені, то підстави для їх стягнення з відповідача на користь позивача відсутні.

Отже з відповідача підлягають стягненню в дохід держави судові, які складаються з судового збору в сумі 908 грн за подання позовної заяви до суду першої інстанції, а також 1362 грн за подання апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 367, 376, 381, 382-384, 389, 390 ЦПК України, Суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу представника позивача - адвоката Борусевича Сергія Йосиповича задовольнити частково.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 12 січня 2022 року скасувати і ухвалити нове рішення.

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за період з 01 березня 2020 року по 09 червня 2021 року в сумі 22 311 (двадцять дві тисячі триста одинадцять) гривень 88 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в сумі 2 270 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, не підлягає.

Головуючий І.М. Стадник

Судді Ю.Б. Войтко

М.В.Матківська