Справа № 459/2126/22
Провадження № 2-о/459/51/2022
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 серпня 2022 року Червоноградський міський суд Львівської області

в складі: головуючого - судді Грабовського В.В.,

з участю секретаря судових засідань Кузьмич С.З.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Червонограді в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 , про видачу обмежувального припису,

ВСТАНОВИВ:

17.08.2022 року заявник звернулася до суду із заявою, у якій просила видати на строк два місяці обмежувальний припис стосовно ОСОБА_2 , у якому визначити такі заходи тимчасового обмеження його прав:заборона перебувати в місці її проживання у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 .Вимоги обґрунтовані тим, що вона з дочкою та двома неповнолітніми онуками проживає за адресою: АДРЕСА_1 . З 27.07.2022 року з ними став проживати новий чоловік її дочки. Відносини із зятем не склалися, він часто зловживає алкогольними напоями, в стані сп`яніння стає дуже агресивним, не контролює свою поведінку, ображає її нецензурною та погрожує фізичною розправою. Вона перебуває в постійному страху за своє життя та життя і здоров`я онуків. З цього приводу вона неодноразово в поліцію, стосовно ОСОБА_3 було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.173-2 КУпАП, 01.08.2022 року було видано терміновий заборонний припис стосовно кривдника.

Заявник та заінтересована особа, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилися.

Заявник подала клопотання про розгляд справи у її відсутності, вказала, що заяву підтримує.

Відповідно до реч. 2 ч. 2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно з ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

З`ясувавши обставини справи, суд дійшов висновку про задоволення заяви з огляду на таке.

Установлено, що ОСОБА_1 , ОСОБА_4 (дочка), ОСОБА_5 , ОСОБА_6 (онуки) зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією будинкової книги.

08.08.2022 року матеріали стосовно ОСОБА_2 про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.173-2 КУпАП передано до Червоноградського міського суду для прийняття рішення.

01.08.2022 року складено терміновий заборонний припис стосовно кривдника ОСОБА_2 .

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» (Закон № 2229-VIII) домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Відповідно до ст. 21 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» постраждала особа має право, зокрема, на: дієвий, ефективний та невідкладний захист в усіх випадках домашнього насильства, недопущення повторних випадків домашнього насильства.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 24 та п. 1 ч. 1 ст. 26 цього Закону, до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника із заявою про видачу якого може звернутися постраждала особа.

Відповідно до ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків, зокрема: заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; обмеження спілкування з постраждалою дитиною; заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців.

Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року у справі № 756/3859/19 (провадження № 61-11564св19) зроблено висновок, що «враховуючи положення Закону № 2229-VIII, обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях».

Суд вважає, що вжиті заявником розумні заходи для її захисту та покарання винного не надали очікуваного результату, а тому обмежувальний припис є належним та допустимим способом захисту прав заявника.

Суд погоджується із доводами заявника та вважає, що саме наведені заходи тимчасового обмеження прав кривдника будуть забезпечувати дієвий та ефективний захист постраждалої особи від кривдника.

Керуючись ст.ст. 260, 350-2 350-8 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Заяву задовольнити.

Видати обмежувальний припис, яким заборонити ОСОБА_2 протягом двох місяців перебувати в місці спільного проживання з постраждалою особою ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання.

Про видачу обмежувального припису повідомити Червоноградський РВП ГУНП у Львівській області та Виконавчий комітет Червоноградської міської ради Львівської області для взяття ОСОБА_2 на профілактичний облік.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 22.08.2022 року.

Суддя: В. В. Грабовський