2/465/3008/22
У х в а л а

про залишення без руху

"06" вересня 2022 р. м. Львів

Суддя Франківського районного суду м. Львова Марків Ю.С., вивчивши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Кредит-Капітал", Акціонерного Товариства "Укрсиббанк" про захист прав споживача, визнання договору факторингу недійсним,

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Кредит-Капітал", Акціонерного Товариства "Укрсиббанк" про захист прав споживача, визнання договору факторингу недійсним.

Перевіривши матеріали позовної заяви, вважаю, що її слід залишити без руху для усунення недоліків, з наступних підстав.

Так, позовна заява повинна відповідати вимогам ст. 175,177 ЦПК України.

Згідно з ч. 4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Частинами першою, третьою статті 185 ЦПК України передбачено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

З матеріалів справи вбачається, що, звертаючись до суду з позовом, представник позивача зазначив, що позивач ОСОБА_1 звільнений від сплати судового збору на підставі ч.3 ст.22 Закону України "Про захист прав споживача".

Разом з тим, суд не погоджується з покликаннями представника позивача на вищевказане, виходячи з наступного.

В позовній заяві представник позивача зазначив, що ОСОБА_1 був наданий споживчий кредит, та він вважає, що його права порушенні, а тому відповідно до ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів» він звільняється від сплати судового збору.

Відповідно до частини 3 статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав.

Відповідно до Закону України "Про захист прав споживачів" цей Закон регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

Згідно з пунктом 22 частини 1 статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач - це фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Згідно пунктів 17, 19 частини 1 статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів» продукція - будь-які виріб (товар), робота чи послуга, що виготовляються, виконуються чи надаються для задоволення суспільних потреб. Послуга - діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб.

Відповідно до пункту 7 частини 1 статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів» договір - усний чи письмовий правочин між споживачем і продавцем (виконавцем) про якість, терміни, ціну та інші умови, за яких реалізується продукція. Підтвердження вчинення усного правочину оформляється квитанцією, товарним чи касовим чеком, квитком, талоном або іншими документами.

Таким чином, зазначений закон регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

Пунктом 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1996 року № 5 "Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів" роз`яснено, що оскільки Закон України "Про захист прав споживачів" не визначає певних меж своєї дії, судам слід мати на увазі, що до відносин, які ним регулюються, належать, зокрема, ті, що виникають із договорів купівлі-продажу, майнового найму (в тому числі найму (оренди) жилого приміщення - в частині відносин між наймачем (орендарем) і наймодавцем (орендодавцем), який одночасно є виконавцем комунальних послуг і послуг по ремонту житлового фонду та інженерного обладнання), побутового прокату, безоплатного користування майном, підряду (в тому числі побутового замовлення чи абонементного обслуговування), доручення, перевезення громадян та їх вантажу, комісії, схову, страхування, із договорів про надання фінансово-кредитних послуг для задоволення власних побутових потреб громадян (у тому числі про надання кредитів, відкриття й ведення рахунків, проведення розрахункових операцій, приймання і зберігання цінних паперів, надання консультаційних послуг). Відносини, щодо захисту прав споживачів можуть виникати також з актів законодавства або з інших угод, які не суперечать Закону.

Предметом спору у цій справі є визнання недійсним договір факторингу №227 від 23 грудня 2021 року, укладений між АТ "Укрсиббанк" та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», а не про визнання недійсним кредитного договору, який був укладений на підставі анкети про відкриття та комплексне розрахунково-касове обслуговування банківського рахунку фізичної особи та умови кредитування №0 від 16.05.2019, укладений між ОСОБА_1 та АТ "Укрсиббанк".

Отже, оскільки ОСОБА_1 не є стороною договору факторингу, який укладений між АТ "Укрсиббанк" та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», тому його права як споживача не порушені.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 17 квітня 2019 року у справі № 212/1101/18.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою - справляється судовий збір у розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Статтею 7 Закону України "Про державний бюджет України на 2022 рік" передбачено, що прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2022 року складає 2481 гривні.

Як вбачається з позовної заяви ОСОБА_1 заявлено одну вимогу немайнового характеру.

В порушення вимог ч. 4 ст. 177 ЦПК України позивачем не надано документів, що підтверджують оплату судового збору за подання позову у розмірах, визначених відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір".

Враховуючи викладене, позивачу слід усунути вказані недоліки, сплатити судовий збір у розмірі 992,40 грн. та надати докази його сплати.

Окрім цього, згідно із п.4 ч.3 ст.175 ЦПК України позовна заява повинна містити зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні.

Як вбачається з матеріалів справи, представник позивача просить "визнати Договір факторингу №227 від 23.12.2021 року, укладений між АТ "Укрсиббанк" та ТОВ "ФК "Кредит-Капітал" в частині передачі прав по Договору-анкети про відкриття та комплексне розрахунково-касове обслуговування банківського рахунку фізичної особи та умови кредитування №0 від 16.05.2019", однак не вказано, яким саме способом захисту бажає скористатись сторона позивача (визнання вказаного договору недійсним, неукладеним тощо).

З урахуванням наведеного вище вважаю, що подану позовну заяву слід залишити без руху, надавши позивачу строк п`ять днів для виправлення вказаних недоліків.

Керуючись ст. ст.175,177,185 ЦПК України,

постановив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Кредит-Капітал", Акціонерного Товариства "Укрсиббанк" про захист прав споживача, визнання договору факторингу недійсним - залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення ухвали про залишення заяви без руху.

Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається не поданою і повертається позивачеві.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її підписання.

Суддя Марків Ю.С.