Справа № 944/4347/22
Провадження №2/944/1125/22
УХВАЛА

судового засідання

16.09.2022 рокум.Яворів

Суддя Яворівського районного суду Львівської області Поворозник Д.Б., розглянувши заяву представника ОСОБА_1 адвоката Дзіковського Максима Романовича про забезпечення позову до відкриття провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики,

в с т а н о в и в:

14 травня 2022 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики.

Одночасно позивач подав до суду заяву про забезпечення позову, в якій просить вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно, а саме просить накласти арешт на будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 110 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 258, що належить на праві власності ОСОБА_2 до набрання законної сили рішенням у даній справі.

В обґрунтування вимог заяви заявник зазначає, що 20 жовтня 2021 року між ним та ОСОБА_2 було укладено договір позики, відповідно до якого ОСОБА_2 позичив у нього кошти в сумі 154539,84 грн, що еквівалентно 5856 доларам США та зобов`язувався їх віддати у визначений в договорі строк та загальна сума коштів, яка буде повернута буде еквівалентна 5856 доларам США. Однак відповідач свої зобов`язання не виконав та кошти не повернув, що змусило його звернутися до суду з позовом про повернення позики. Відповідач умисно ухиляється від виконання своїх договірних зобов`язань, не вживає заходів для повернення коштів. На неодноразові пропозиції повернути кошти відповідач та в позасудовому порядку врегулювати спір, відповідач ухиляється від всілякого діалогу, що свідчить про пасивну позицію останнього та додатково підтверджує необхідність вжиття заходів забезпечення позову Відповідач є власником будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 110 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 258, та належить йому на праві власності. Факт можливого відчуження майна відповідачем є оціночним поняття, а тому з врахуванням позиції сторін, які є полярними, є доцільним вжиття заходів забезпечення позову до моменту вирішення спору по суті.

На підставі ч. 1 ст. 153 Цивільного процесуального кодексу України заява про забезпечення позову розглядається без повідомлення учасників справи.

Дослідивши доводи заяви про забезпечення позову, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення заяви з таких підстав.

Судом встановлено, що сторони уклали договір позики №Л201021-2 від 20 жовтня 2021 року, предметом якого є грошові кошти в сумі 154539,84 грн, що еквівалентно 5856 доларам США. Також даним договором передбачено, що відповідач зобов`язався повернути кошти загальна сума яки буде еквівалентна 5856 доларам США.

Позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за даним договором позики, оскільки відповідач свої зобов`язання належним чином не виконує.

Як встановив суд, відповідачу ОСОБА_2 на праві приватної власності належить житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 110 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 258.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з п. 1 ч. ст. 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, повинен пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Також заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі об`єктивної необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може призвести до порушення прав і законних інтересів інших осіб. Заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача та щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на його користь, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

При цьому, мета забезпечення позову це хоча і негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акту, а також перешкоджання спричинення значної шкоди позивачу. Тобто забезпечення позову це свого роду надання позивачеві тимчасової правової охорони його прав та інтересів, за захистом яких він звернувся до суду, до вирішення спору судом та набрання рішенням суду законної сили.

Також слід наголосити, що при розгляді заяви про забезпечення позову вирішується лише питання про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову і не вирішуються матеріально-правові вимоги та наперед результат розгляду справи по суті позову.

Отже, як встановлено судом, та описано вище, на даний час між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 наявний спір про стягнення заборгованості за договором позики, а відчуження майна ОСОБА_2 , який має у власностімайно, унеможливить (у разі задоволення позову про стягнення заборгованості за договором позики) виконання рішення суду.

При цьому, слід зазначити, що відсутність конкретних доказів, які б свідчили про вчинення відповідачем дій, спрямованих на відчуження спірного нерухомого майна, не має визначального значення для вирішення питання про забезпечення позову, оскільки умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення суду.

Зважаючи на викладене, суд знайшов достатніми та переконливими доводи заяви в частині накладення арешту на житловий будинок, оскільки невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи навіть унеможливити виконання рішення суду у разі повного чи часткового задоволення позову про стягнення заборгованості за договором позики.

Аналогічні висновки щодо застосування норм права висловлені Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду в аналогічних справах, зокрема, у постановах від 22 січня 2020 року у справі № 521/5896/19, від 19 червня 2020 року у справі № 759/141/18 та від 01 липня 2020 року у справі № 756/7833/19.

Крім того, на думку суду, в даному випадку відсутні підстави для застосовування зустрічного забезпечення, визначені ст. 154 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 149-155,157 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Заяву ОСОБА_1 адвоката Дзіковського Максима Романовича про забезпечення позову задовольнити частково.

Накласти арешт на будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 110 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 258, що належить на праві власності ОСОБА_2 в межах суми позову у розмірі 155769 (сто п`ятдесят п`ять тисяч сімсот шістдесят дев`ять) гривень 60 копійок.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення (складення повного судового рішення) до Львівського апеляційного суду через Яворівський районний суд Львівської області.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Повне найменування сторін:

позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ;

відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_3 .

Суддя Д.Б. Поворозник