ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 534/1852/17 Номер провадження 22-ц/814/5/22Головуючий у 1-й інстанції Куц Т.О. Доповідач ап. інст. Чумак О. В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 серпня 2022 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Чумак О.В.

суддів Дряниці Ю.В., Пилипчук Л.І.

за участю секретаря Клименко Я.О.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах відповідача ОСОБА_2 на заочне рішення Комсомольського міського суду Полтавської області від 29 березня 2018 року, ухвалене суддею Куц Т.О.,

у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно отриманого майна.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, -

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2017 року ОСОБА_3 звернувся до місцевого суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно отриманого майна, посилаючись на те, що 18.09.2017 р. між ним та відповідачем було укладено договір купівлі - продажу автомобіля Skoda Oktavia, згідно якого він придбав вказаний автомобіль за 6000 доларів США, про що було складено розписку, відповідно до якої він передав, а ОСОБА_2 отримав кошти у сумі 6 000 доларів США. ОСОБА_2 повідомив, що власником автомобіля є його брат і наступного дня він приїде і перереєструє автомобіль. Зателефонувавши власнику, йому повідомили, що він свій автомобіль нікому не доручав продавати. Отже ОСОБА_2 безпідставно отримав від нього кошти у розмірі 6 000 доларів США. У зв`язку з чим просить стягнути з відповідача на його користь безпідставно набуті гроші в сумі 159 050 грн., що є еквівалентом 6000 доларів США за курсом НБУ 26,51 грн. за 1 долар США.

Заочним рішенням Комсомольського міського суду Полтавської області від 29 березня 2018 року позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно отриманого майна задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , паспорт серія НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_4 ( АДРЕСА_2 , паспорт серії НОМЕР_2 ) безпідставно набуті грошові кошти у сумі 159 060 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 судовий збір у сумі 1590 грн. 60 коп.

Ухвалою Комсомольського міського суду Полтавської області від 19.11.2020 р. заяву представника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.

Заочне рішення оскаржено відповідачем в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Довбня О.В. прохає скасувати вказане рішення та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на те, що відповідач не був обізнаний про відкриття провадження у справі за вказаним позовом, а справа розглянута за його відсутності, при цьому про день, час і місце розгляду справи він не повідомлявся, оскільки за зазначеною позивачем адресою ніколи не проживав та не був зареєстрований.

Встановивши, що відповідач зареєстрований за іншою адресою, суд повинен був направити цю справу за підсудністю, проте неправомірно продовжив її розгляд.

Крім цього, вказує, що відповідач ОСОБА_2 заперечує підписання та укладання договору купівлі-продажу та розписки від 18.09.2017 р. При цьому, зазначає, що розписка не містить інформації про отримання ОСОБА_2 грошових коштів від ОСОБА_4 . А власник автомобіля ОСОБА_5 не уповноважував ОСОБА_2 на укладення договору купівлі-продажу.

Також зазначає, що ОСОБА_2 документований паспортом громадянина України у вигляді ID картки № НОМЕР_3 у зв`язку з обміном по досягненню 25-річного віку на підставі паспорта громадянина України серії НОМЕР_4 виданого 24.05.2012 р. Саксаганським РВ КМУ УМВС України в Дніпропетровській області, який в свою чергу був виданий у зв`язку з втратою паспорта громадянина України серія НОМЕР_1 , виданого Саксаганським РВ Криворізького МУ ГУМВС України в Дніпропетровській області від 06.08.2009 р., копія якого і додана до позовної заяви. З заявою про втрату паспорта ОСОБА_2 звернувся до правоохоронних органів 19.04.2012 р.

Вважає, що оспорювані боргова розписка та договір купівлі-продажу автомобіля укладені незаконно невстановленою особою від імені ОСОБА_2 , він є неналежним відповідачем у справі, а вимоги до нього безпідставні та незаконні.

У відзиві на апеляційну скаргу, який надійшов 22.01.2021 р., представник позивача ОСОБА_4 адвокат Остахов В.П. прохає залишити без задоволення апеляційну скаргу відповідача та без змін рішення суду першої інстанції, яке вважає законним і обґрунтованим.

У судове засідання з`явилися представник позивача адвокат Остахов В.П., відповідач ОСОБА_2 .

Позивач ОСОБА_4 до суду не з`явився, про день, час і місце розгляду справи повідомлений, що також підтвердив адвокат Остахов В.П.

Представник відповідача адвокат Довбня О.В. до апеляційного суду не з`явився, у системі «Електронний суд» надіслав суду клопотання/заяву з проханням скасувати заочне рішення у справі та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову ОСОБА_4 . Повідомив, що мобілізований та проходить військову службу, на підтвердження чого надав відповідні документи. Клопотань про відкладення розгляду справи не заявляв.

Відповідач ОСОБА_2 не заперечував проти розгляду справи у відсутність представника ОСОБА_1 .

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення відповідача ОСОБА_2 , представника позивача ОСОБА_4 адвоката Остахова В.П., перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

За змістом ст. 374 ч. 1 п. 1 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно із ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Суд першої інстанції встановив, що 18.09.2017 ОСОБА_2 складена розписка, у якій зазначено, що він продав автомобіль Шкода-Октавія НОМЕР_5 за суму 6000 доларів США ОСОБА_6 (а.с. 10).

Крім цього, у справі міститься договір купівлі-продажу автомобіля, укладеного 18.09.2017 у м. Горішні Плавні, сторонами якого зазначено ОСОБА_2 (Продавець) та ОСОБА_3 (Покупець), ОСОБА_3 купив, а ОСОБА_2 продав автомобіль SKODA OCTAVIA TOUR 1.9 TDI, державний номер НОМЕР_5 , 2008 року випуску, за 6 (шість) тисяч доларів США. Автомобіль перебуває в задовільному стані, про отримання коштів буде надана розписка (а.с. 11).

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу вказаний автомобіль SKODA OCTAVIA TOUR 1.9 TDI, державний номер НОМЕР_5 , 2008 року випуску, належить ОСОБА_5 (а.с. 9).

02.10.2017 ОСОБА_4 звернувся до ОСОБА_2 з письмовою вимогою про сплату грошових коштів (повернення безпідставно отриманого майна), яка надіслана на зазначену в договорі купівлі-продажу автомобіля від 18.09.2017 адресу, а саме: АДРЕСА_1 (а.с. 12). Проте, залишена відповідачем без задоволення.

Ухвалюючи заочне рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_4 , суд першої інстанції виходив із того, що грошові кошти у сумі 6000 доларів США, які в перерахунку на національну валюту України складає 159060,00 грн., набуті ОСОБА_2 без достатньої правової підстави, оскільки він не є власником автомобіля, який був проданий позивачу за розпискою від 18.09.2017.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Предметом регулювання глави 83 ЦК України є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Відповідно до частин першої та другої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала (див. висновок, сформульований Верховним Судом України у постанові від 2 березня 2016 року у справі № 6-3090цс15).

У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень глави 83 ЦК України (див. висновок, сформульований Верховним Судом України у постанові від 2 жовтня 2013 року у справі № 6-88цс13).

За змістом приписів глав 82 і 83 ЦК України для деліктних зобов`язань, які виникають із заподіяння шкоди майну, характерним є, зокрема, зменшення майна потерпілого, а для кондикційних - приріст майна у набувача без достатніх правових підстав. Вина заподіювача шкоди є обов`язковим елементом настання відповідальності у деліктних зобов`язаннях. Натомість, для кондикційних зобов`язань вина не має значення, оскільки важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої.

Обов`язок набувача повернути потерпілому безпідставно набуте (збережене) майно чи відшкодувати його вартість не є заходом відповідальності, оскільки набувач зобов`язується повернути тільки майно, яке безпідставно набув (зберігав), або вартість цього майна.

Згідно з ч. 1 ст. 1213 ЦК України набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі.

Як вбачається з ч.1 ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 203 ЦК України передбачені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, до яких належать: 1) Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. 2) Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. 3) Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. 4) Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. 5) Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. 6) Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Як встановив суд першої інстанції, розписка від 18.09.2017 підтверджує факт отримання ОСОБА_2 грошових коштів та не може підміняти собою письмового договору купівлі-продажу автомобіля, оскільки не містить ознак такого договору, передбачених ст. 655 ЦК України.

Таким чином, вважати, що між сторонами мали місце відносини, направлені на укладення саме договору купівлі-продажу автомобіля у встановленому законом порядку, немає, а тому такий правочин взагалі не відбувся.

Між сторонами відсутні будь-які договірні відносини, оскільки договір купівлі-продажу автомобіля не було укладено.

Отже, колегія суддів погоджується з висновками місцевого суду про те, що відповідач отримав від позивача грошові кошти відповідно до розписки від 18.09.2017 без достатньої правової підстави.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов правильного висновку про застосування до правовідносин ст. 1212 ЦК України та задоволення позовних вимог про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 безпідставно набутих грошових коштів у сумі 6000 доларів США, які у перерахунку на національну валюту України становлять 159060,00 грн.

В апеляційній скарзі на заочне рішення відповідач ОСОБА_2 заперечував факт укладення договору купівлі-продажу автомобіля від 18.09.2017 р. та його підписання, а також написання розписки від 18.09.2017, пославшись на те, що розписка не містить інформації про отримання ним грошових коштів від ОСОБА_4 .

За клопотанням представника відповідача адвоката Довбні О.В. апеляційним судом була призначена судова почеркознавча експертиза, проведення якої доручено Дніпропетровському науково-дослідницькому інституту судових експертиз. На вирішення експертизи поставлено питання:

1.Чи виконаний підпис в договорі купівлі-продажу від 18.09.2017 р. автомобіля Skoda Oktavia TOUR 1.9 TDI, державний номер НОМЕР_5 , 2008 року випуску, за 6000 доларів США, після слів «Продавець: ОСОБА_2 » особисто ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , чи іншою особою?

2.Чи виконаний рукописний текст документу - розписки від 18.09.2017 року, в якій вказано «Я, ОСОБА_2 продав автомобіль шкода октавія НОМЕР_5 за суму «6000» долоров США ОСОБА_6 » особисто ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , чи іншою особою?

3.Чи виконаний підпис у розписці від 18.09.2017 року, в якій вказано «Я, ОСОБА_2 продав автомобіль шкода октавія НОМЕР_5 за суму «6000» долоров США ОСОБА_6 » особисто ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , чи іншою особою?

Зобов`язано ОСОБА_2 надати Полтавському апеляційному суду вільні, умовно-вільні зразки особистого підпису та почерку.

Оплату вартості експертизи покладено на відповідача ОСОБА_2 . Попереджено експертів про кримінальну відповідальність відповідно до ст.ст. 384, 385 КК України. Надано в розпорядження експертів цивільну справу № 534/1852/17-ц за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно отриманого майна. Зупинено провадження у цій справі на час проведення експертизи.

За повідомленням судового експерта Дніпропетровського НДІ СЕ від 03.06.2022 р., неможливо надати висновок експерта по цій цивільній справі, у зв`язку з тим, що клопотання судового експерта про надання додаткових матеріалів виконано не в повному обсязі (не надано вільних зразків підпису ОСОБА_2 ).

В ході розгляду справи апеляційним судом на виконання вимог експерта у клопотаннях про надання додаткових матеріалів, у відповідача неодноразово були відібрані експериментальні зразки підпису і почерку. Крім цього, ОСОБА_2 надав суду заяву, в якій повідомив, що в нього відсутні вільні зразки підпису, максимально наближені до року складання досліджуваних документів, що можуть знаходитися у різних за цільовим призначенням документах, а також різних характерних документах, оскільки у нього відсутні такі документи, так як ним не складалися та не підписувалися (том 1 а.с. 253). Про що також відповідач наголошував у судовому засіданні.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд установлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги й заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи й підлягають установленню при ухваленні судового рішення (чч.1, 2 ст.77 ЦПК України ).

Відповідно до ст. 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України).

Згідно зі ст.80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч.1 ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідачем не надано апеляційному суду належних, допустимих, достовірних і достатніх доказів на підтвердження того, що він не складав та не підписував розписку 18.09.2017 р.

Вказана розписка є належним та допустимим доказом на підтвердження того, що ОСОБА_2 отримав від ОСОБА_4 6000 доларів США за автомобіль Skoda Oktavia TOUR 1.9 TDI, державний номер НОМЕР_5 , 2008 року випуску, власником якого є інша особа ОСОБА_5 . Відповідно, грошові кошти у вказаній сумі набуті ОСОБА_2 без достатньої правової підстави та не повернуті в добровільному порядку позивачу ОСОБА_4 .

Доводи апеляційної скарги представника відповідача ОСОБА_2 про те, що відповідач не складав розписку та не отримував грошові кошти від позивача, не підтверджені належними і допустимими доказами.

Та обставина, що відповідач втратив паспорт, про що звертався із заявою до правоохоронних органів, не є належним і допустимим доказом на підтвердження того, що ОСОБА_2 не складав та не підписував розписку від 18.09.2017.

Апеляційний суд наголошує, що відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із ст. 109 ЦПК України у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.

Як вказувалося вище, судову почеркознавчу експертизу, яка призначалася апеляційним судом за клопотанням відповідача, експертна установа не змогла провести по причині ненадання вільних зразків підпису ОСОБА_2 , які, з його слів, у нього відсутні.

Отже, встановити, чи виконаний рукописний текст та підпис у розписці від 18.09.2017 ОСОБА_2 чи іншою особою, іншими засобами доказування, аніж висновок експерта з вказаного питання, не можливо.

Від ОСОБА_2 не надійшло клопотань про призначення судової почеркознавчої експертизи з вказаного питання іншій експертній установі.

Твердження представника відповідача в апеляційній скарзі про порушення правил підсудності не приймаються до уваги з огляду на таке.

На час пред`явлення позову діяла редакція ЦПК України від 03.08.2017 р. та відповідно до ч. 8 ст. 110 ЦПК України у вказаній редакції, позови, що виникають з договорів, у яких зазначено місце виконання або виконувати які через їх особливість можна тільки в певному місці, можуть пред`являтися також за місцем виконання цих договорів.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилався на те, що 18.09.2017 р. між ним та відповідачем у м. Горішні Плавні Полтавської області було укладено договір купівлі - продажу автомобіля Skoda Oktavia, згідно якого він придбав вказаний автомобіль за 6000 доларів США, про що було складено розписку, відповідно до якої він передав, а ОСОБА_2 отримав кошти у сумі 6 000 доларів США.

Оскільки місце укладення договору зазначено м. Горішні Плавні, позов пред`явлено з дотриманням правил підсудності за вибором позивача відповідно до ст. 110 ЦПК України в редакції, чинній на час подання позову.

Рішення відповідає нормам матеріального і процесуального права. Підстав для його скасування з наведених в апеляційній скарзі мотивів колегія суддів не вбачає..

За таких обставин апеляційна скарга представника відповідача залишається без задоволення, а заочне рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст.368, 375, 382,383,384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу адвоката Довбні Олександра Володимировича в інтересах відповідача ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Заочне рішення Комсомольського міського суду Полтавської області від 29 березня 2018 рокузалишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 29.08.2022.

Головуючий суддя О.В.Чумак

Судді Ю.В.Дряниця

Л.І.Пилипчук