ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 547/992/21 Номер провадження 22-ц/814/540/22Головуючий у 1-й інстанції Самойленко Л.М. Доповідач ап. інст. Кузнєцова О. Ю.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2022 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді: Кузнєцової О.Ю.

суддів: Гальонкіна С.А., Карпушина Г.Л.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Полтаваенергозбут»

на ухвалу Семенівського районного суду Полтавської області від 13 грудня 2021 року, у складі судді Самойленко Л.М.

по справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Полтаваенергозбут» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за надання житлово-комунальних послуг, -

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2021 року ТОВ «Полтаваенергозбут» через систему «Електронний суд» звернулось до суду з даною заявою та просило стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за договором про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг № 125016835 від 01.01.2019 р. в сумі 2086,80 грн.

Ухвалою Семенівського районного суду Полтавської області від 13 грудня 2021 року відмовлено Товариству з обмеженою відповідальністю «Полтаваенергозбут» у видачі судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за надані житлово-комунальні послуги.

Ухвала суду мотивована тим, що додане заявником платіжне доручення про сплату судового збору не є належним доказом сплати судового збору, оскільки він сплачений не в повному обсязі, та розцінено судом як ненадання заявником доказів сплати судового збору.

Заявником, посилаючись на положення ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», було сплачено судовий збір у сумі 181,60 грн. із застосуванням коефіцієнту 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору, що підтверджується платіжним дорученням № 880876 від 22.11.2021 року.

В ухвалі суду вказано, що норма закону, яка передбачає застосування коефіцієнту 0,8 для пониження розміру ставки судового збору при подачі документів в електронній формі не набрала чинності в порядку, встановленому законом, тому відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 165 ЦПК України у задовленні заяви про видачу судового наказу необхідно відмовити.

Роз`яснено стягувачу, що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 ч. 1 ст. 165 ЦПК України, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Не погодившись із вказаною ухвалою, її в апеляційному порядку оскаржило Товариство з обмеженою відповідальністю «Полтаваенергозбут», просило дану ухвалу скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення судом першої інстанції норм процесуального права.

Апеляційна скарга обгрунтована тим, що відмова у видачі судового наказу з підстав ненадання заявником доказів сплати судового збору не відповідає фактичним обставинам справи.

Вказало, що ТОВ «Полтаваенергозбут» було долучено до заяви про видачу судового наказу платіжне доручення від 22.11.2021 р. № 880876 про сплату судового збору на суму 181,60 грн., що є доказом сплати судового збору.

При поданні до суду заяви про видачу судового наказу заявник при сплаті судового збору діяв у відповідності до ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» із застосуванням понижуючого коефіцієнту 0,8 при поданні до суду процесуальних документів, передбачених ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», та не мав можливості достовірно знати про те, що деякі його норми офіційно не оприлюднені та не набрали чинності.

Представник ТОВ «Полтаваенергозбут» зазначив, що місцевий суд за даних обставин мав залишити без руху заяву про видачу судового наказу. Відмовляючи у видачі судового наказу суд вдався до надмірного формалізму, чим порушив право на доступ до правосуддя визначений ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Відзиву на апеляційні скарги в порядку, передбаченому ст. 360 ЦПК України, до суду апеляційної інстанції не надходило.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Колегія суддів апеляційного суду, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, дійшла висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення ухвалене у справі не повною мірою відповідає вказаним вимогам.

Статтею 160 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Згідно зі ст. 163 Цивільного процесуального кодексу України заява про видачу судового наказу подається до суду у письмовій формі та підписується заявником або його представником. До заяви про видачу судового наказу додаються: 1) документ, що підтверджує сплату судового збору; 2) документ, що підтверджує повноваження представника, якщо заява підписана представником заявника; 3) копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості; 4) інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Судом першої інстанції було відмовлено стягувачу у видачі судового наказу на підставі ст. 165 ч. 1 п. 1 ЦПК України, оскільки заява подана з порушенням вимог ст. 163 ЦПК України, зокрема до заяви не було долучено документ, що підтверджує сплату судового збору.

При дослідженні матеріалів справи встановлено, що заявником до заяви про видачу судового наказу було долучено платіжне доручення № 880876 від 22.11.2021 року про сплату судового збору у сумі 181,60 грн. (а. с. 6).

Суд вказав, що судовий збір заявником сплачено не у повному обсязі, проте у відповідності до ст. 165 ЦПК України це не є передбаченою законом підставою для відмови у видачі судового наказу.

Відповідно до п. 5 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 14 від 23.12.2011 «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження», заява про видачу судового наказу за формою і змістом повинна відповідати вимогам статті 163 ЦПК України (статті 98 ЦПК України в редакції до 15.12.2017), а в разі неналежного оформлення заяви чи несплати судового збору застосовуються положення статті 185 ЦПК України (статті 121 цього Кодексу в редакції до 15.12.2017).

Таким чином, суд першої інстанції, наведених вище положень закону в повній мірі не врахував, належним чином не дослідив матеріали справи, у зв`язку з чим зробив помилковий висновок про відмову у видачі судового наказу, що призвело до неправильного вирішення питання та постановлення ухвали, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі та доступу до суду.

Пунктом 6 частини 1 ст. 374 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що ухвала місцевого суду ухвалена з порушенням норм процесуального права, яке призвело до постановлення помилкової ухвали, відтак підлягає скасуванню, а справа - направленню для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. 367, ст. 374, ст. 379, ст. 382 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Полтаваенергозбут» задовольнити.

Ухвалу Семенівського районного суду Полтавської області від 13 грудня 2021 року скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий: О.Ю. Кузнєцова

Судді: С.А. Гальонкін

Г.Л. Карпушин