Справа № 285/809/22
провадження у справі № 2/0285/490/22
РІШЕННЯ

Іменем України

25 березня 2022 року м. Новоград-Волинський

Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області у складі судді Сусловець М.Г. за участі секретаря судового засідання Мельника І.В. та осіб, які беруть участь у справі:

позивач: не прибула,

відповідач: не прибув,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

УСТАНОВИВ:

У лютому 2022 року ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, в якому просить розірвати шлюб між нею та ОСОБА_2 , зареєстрований, 12.07.2019, актовий запис № 1442.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Під час спільного проживання у них народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Спільне життя не склалось, однією сім`єю не проживають, перебування в шлюбі та примирення є неможливим і суперечить їх інтересам, оскільки давно втратили один до одного почуття любові та поваги.

Позивач у судове засідання не прибула. Подала заяву в якій просить позовні вимоги задовольнити, розгляд справи проводити без її участі.

Відповідач у судове засідання не прибув, подав письмову заяву, в якій зазначив, що заявлені позовні вимоги визнає та просить їх задовольнити.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін на підставі наявних доказів.

Враховуючи неявку в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи та подані докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 12.07.2019.

Під час спільного проживання у них народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Різниця в поглядах на права та обов`язки подружжя, відсутність взаєморозуміння призвели до поступового погіршення взаємовідносин і до фактичного припинення шлюбних стосунків між позивачем та відповідачем.

Перебуваючи у шлюбі, сторони не змогли створити міцної сім`ї, про що свідчить той факт, що вони не підтримують шлюбних відносин та поновлювати наміру їх не мають, не проживають разом протягом тривалого часу.

Згідно з ч. 3 ст. 109 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей.

Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, шлюб може бути розірвано, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання сторін і збереження сім`ї неможливе.

За змістом статей 12, 13, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених фізичними або юридичними особами вимог і на підставі наданих ними доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

При розгляді даної справи суд виходить з того, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Добровільність шлюбу - одна з основних його засад. В своїх письмових заявах, поданих до суду, позивач та відповідач зазначивши, що примирення між ними неможливе, наполягали на розірванні шлюбу.

Враховуючи вищевикладене, у суду є підстави вважати, що сім`я розпалася остаточно, шлюб існує лише формально і його збереження суперечило б інтересам сторін, що має суттєве значення для них та їх дитини, а відтак, існують підстави для розірвання шлюбу.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає до задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 12, 13, 76-81, 141, 206, 258 259, 265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, статтями 104, 105, 109, 110, 112, 113, 160 Сімейного кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (місце проживання: АДРЕСА_1 ) та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (місце проживання: АДРЕСА_1 ) громадянами України, зареєстрований 12 липня 2019 року виконавчим центральним відділом державної реєстрації шлюбів Головного територіального управління юстиції у місті Києві, актовий запис № 1442.

Місце проживання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визначити з матір`ю.

Прізвище позивача після розірвання шлюбу залишити - ОСОБА_1 .

Стягнути з відповідача на користь позивача 50 відсотків судового збору в розмірі 496 грн. 20 коп.

Повернути з державного бюджету ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 50 відсотків судового збору в розмірі 496 грн. 20 коп. сплаченого за квитанцією № 0.0..1 від 18.02.2022, оригінал квитанції перебуває в матеріалах цивільної справи № 285/809/22.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Житомирського апеляційного суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя М.Г. Сусловець