ПОСТАНОВА

іменем України

28 вересня 2022 року м. Кропивницький

справа № 404/8118/20

провадження № 22-ц/4809/934/22

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах Чельник О.І. (головуючий, суддя-доповідач), Дуковського О.Л., Єгорової С.М.

учасники справи:

позивач - Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк»на рішення Кіровського районного суду міста Кіровограда області від 09 червня 2022 рокуу складі судді Варакіної Н.Б.,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2020 року Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі по тексту - АТ КБ «ПриватБанк») звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позову вказало, що відповідно до умов кредитного договору від 10 липня 2013 року б/н ОСОБА_1 отримала кредит у вигляді початкового кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку» складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві, та те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, який у будь-який момент може змінити кредитний ліміт. У порушення умов договору ОСОБА_1 зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконала, у зв`язку з чим станом 05 жовтня 2022 року утворилась заборгованість за кредитним договором у розмірі 53108,40 грн, яка складається з заборгованості по тілу кредиту у розмірі 39385,74 грн та заборгованості за відсотками, нарахованими на прострочений кредит у розмірі 13722,66 грн. Оскільки ОСОБА_1 не виконує взятих на себе зобов`язань позивач просив стягнути на свою користь зазначену суму заборгованості.

Рішенням Кіровського районного суду міста Кіровограда області від 09 червня 2022 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором від 10 липня 2013 року б/н у сумі 300 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Вирішено питання судових витрат.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду АТ КБ «Приватбанк» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушенням норм матеріального та процесуального права, просило вказане рішення суду скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за тілом кредиту та відсотками і ухвалити нове судове рішення про задоволення його позовних вимог в цій частині.

Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив.

Відповідно до вимог ч.1 ст.368, ч.1 ст.369 ЦК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. У зв`язку з розглядом справи за відсутності її учасників, відповідно до ч.13 ст.7, ч.2 ст.247 ЦПК України судове засідання не проводиться і фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Крім того, згідно з ч.ч.4, 5 ст.268 та ст.383 ЦПК України постанова не проголошується, а датою її ухвалення є дата складання повного тексту судового рішення.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції зміні, виходячи з такого.

Судом встановлено та підтверджено письмовими доказами по справі, що 10 липня 2013 року ОСОБА_1 підписала анкету-заяви б/н про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в АТ КБ ПриватБанк (а.с.31), в якій вказано, що позичальник згоден з умовами, що анкета-заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку» складає між ним та банком договір і позичальник ознайомлений з Умовами та правилами надання банківських послуг, розміщеними на сайті https://privatbank.ua/terms/.

Згідно з наданим позивачем розрахунком у ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором станом на 05 жовтня 2022 року утворилась заборгованість за кредитним договором у розмірі 53108,40 грн, яка складається з заборгованості по тілу кредиту у розмірі 39385,74 грн та заборгованості за відсотками, нарахованими на прострочений кредит у розмірі 13722,66 грн (а.с.8-28).

Відповідно до довідки про зміну умов кредитування кредитної картки, оформленої на ОСОБА_1 (договір б/н) 10.07.2013 встановлено старт кредитного рахунку № НОМЕР_1 , максимальний кредитний ліміт встановлений 30.03.2018 у сумі 25000 грн, 08.02.2019 кредитний ліміт зменшено до 0.00 (а.с.29).

З довідки, наданої стороною позивача, убачається, що відповідачу у зв`язку з підписанням кредитного договору б/н було надано кредитні картки: № НОМЕР_1 (10.07.2013 - 07/16), НОМЕР_2 (19.05.2016-05/19), № НОМЕР_3 (06.05.2019 - 09/22) (а.с.30).

Відповідно до частин 1, 2 статті 207 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статті 1048 ЦК України).

Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (частини 2 статті 1046 ЦК України).

За змістом п.62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України 04 липня 2018 року №75, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Колегія суддів вважає, що анкети-заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг від 10 липня 2013 року підписана саме відповідачем ОСОБА_1 та у сукупності з випискою про рух коштів по рахунку, з якої убачається активне користування позичальником кредитними коштами шляхом зняття готівки, повернення кредитних коштів позивачу, оплати послуг за придбані товари в закладах торгівлі, підтверджують факт визнання відповідачем договірних кредитних відносин з АТ КБ «ПриватБанк».

Такий висновок відповідає правовій позиції, викладеній у постанові Верховного Суду від 16 вересня 2020 року по справі №200/5647/18.

На підтвердження розміру заборгованості за договором від 10 липня 2013 року б/н позивачем було надано до суду розрахунки, які охоплюють період з 10.07.2013 по 31.08.2020, а також виписку по рахунку за договором б/н за період з 10.07.2013 по 01.06.2020, виданої на ім`я ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.8-28,78-113).

Апеляційний суд вважає, що саме виписка з особового рахунку клієнта банку є належним та допустимим первинним доказом на підтвердження проведених операцій з коштами на його рахунку, а тому додані до позовної заяви розрахунки заборгованості ОСОБА_1 за наданим їй кредитом апеляційний суд оцінює як такі, що мають виключно інформаційний характер та відображають проведений позивачем обрахунок пред`явлених ним до відповідача вимог майнового характеру.

Зі змісту виписки по особовому рахунку відповідача ОСОБА_1 судом встановлено, що за період з 11. 10.07.2013 по 01.06.2020 нею були використані кредитні кошти у розмірі 360720,93 грн, а на погашення заборгованості за отриманим кредитом здійснювалось внесення грошових сум в загальному розмірі 240984,51 грн, що взагалі не було відображено у доданому до позовної заяви розрахунку заборгованості відповідача.

Зі змісту доданих до позовної заяви розрахунків заборгованості відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором від 10 липня 2013 року б/н також убачається, що внесені відповідачем грошові кошти, зараховувались банком, крім погашення заборгованості за тілом кредиту, також і на погашення простроченої заборгованості (21254,73 грн), погашення відсотків (6593,30 грн).

Та обставина, що ОСОБА_1 отримала кредитні кошти та користувалася ними, останньою не спростовано та не надано суду належних та допустимих доказів, що вона повністю повернула кредитні кошти позивачу.

Встановивши, що банк надав відповідачу кредит, а відповідач його не повернув, позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту у розмірі 39385,74 грн підлягають задоволенню.

В частині позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за простроченими відсотками колегія суддів зазначає таке.

За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до частини 1 статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

АТ КБ «ПриватБанк», пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив, крім простроченого тіла кредиту (суми, яку фактично отримав у борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за простроченими відсотками.

Зі змісту доданих до позовної заяви розрахунків заборгованості відповідача за кредитним договором від 10 липня 2013 року б/н убачається, що внесені відповідачем грошові кошти зараховувались банком, крім погашення заборгованості за тілом кредиту, також і на погашення інших складових заборгованості (простроченого тіла кредиту, відсотків).

Судом встановлено, що у заяві позичальника від 10 липня 2013 року містяться лише персональні дані відповідача та її підпис, процентна ставка не зазначена.

При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг АТ КБ ПриватБанк, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та, зокрема, саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування.

Велика Палата Верховного Суду у справі №342/180/17 від 03 липня 2019 року вказала, що «Анкета-заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами банку» не можуть розцінюватись як стандартна (типова) форма кредитного договору», оскільки вважає, що в даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин (10 липня 2013 року) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (22 грудня 2020 року), тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язаний вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

У даному випадку договірні правовідносини виникли між банком та фізичною особою - споживачем банківських послуг (частина перша статті 11 Закону України від 12 травня 1991 року № 1023-XII «Про захист прав споживачів» (далі - Закон №1023-XII).

Отже відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з ОСОБА_1 АТ КБ «ПриватБанк» дотримано вимоги, передбачені ч.2 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів», в частині повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, які вважав узгодженими банк.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до пунктів 3, 4 частини 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи викладене вище рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині задоволених позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» про стягнення заборгованості та з відповідача підлягає стягненню на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за тілом кредиту у розмірі 39385,74 грн.

Відповідно до частини 13 статті 141 ЦПК України у разі, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

За правилами частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У зв`язку із частковим задоволенням апеляційної скарги та частковим задоволенням позову щодо стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 39385,74 грн - що складає 74,16 % від суми позову, з відповідача підлягає стягненню на користь АТ КБ «ПриватБанк» документально підтверджені судові витрати, сплачені банком при поданні позову та апеляційної скарги (1558,84 грн +2338,26 грн), у розмірі задоволеної частини, що складає 3897,10 грн.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382 - 384 ЦПК України

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Рішення Кіровського районного суду міста Кіровограда області від 09 червня 2022 року змінити в частині стягнення заборгованості та судових витрат.

Стягнути з ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» (01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д, ) заборгованість за кредитним договором від 10 липня 2013 року б/н у розмірі 39385 (тридцять дев`ять тисяч триста вісімдесят п`ять) грн 74 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк»(01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд.1Д, ) судовий збір пропорційно до задоволених вимог за подачу позовної заяви та апеляційної скарги у розмірі 3897 (три тисячі вісімсот дев`яносто сім) грн 10 коп.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий суддя О.І. Чельник

Судді О.Л. Дуковський

C.М. Єгорова