Справа № 211/790/22
Провадження № 2/211/2132/22
ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
іменем України
25 серпня 2022 року Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:
головуючого судді Середньої Н.Г.
за участю секретаря судового засідання Бехало В.В.,
у відсутність учасників процесу,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,
позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з вищезазначеним позовом до відповідача ОСОБА_2 та просить суд стягнути з відповідача суму майнового збитку, завданого в результаті пошкодження автомобіля, в сумі 14 730,80 грн., стягнувши витрати за проведення експертизи, посилаючись на вину відповідача в дорожньо-транспортній пригоді, внаслідок якої їй завдано збитків. В обґрунтування вимог зазначено, що 17 вересня 2021 року о 20-30 годині по пр. Гагаріна біля будинку № 47, відповідач ОСОБА_2 керуючи велосипедом, проявив неуважність до дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, своєчасно не вжив заходів до зменшення швидкості, в результаті чого допустив наїзд на автомобіль Hyundai Accent державний номер НОМЕР_1 , припаркований водієм ОСОБА_3 , який належить на праві власності їй, позивачу. Постановою суду від 17.12.2021 відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Вказаною дорожньо-транспортною пригодою її автомобілю завдано механічних пошкоджень, сума збитку за висновком експерта від 27.10.2021 складає 14 730,81 грн. Оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортів, вона не мала змоги звернутися до страхової компанії про відшкодування шкоди та змушена звернутися з вказаним позовом до відповідача, в зв`язку з чим просить вимоги задовольнити.
Ухвалою суду від 03 березня 2022 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
Ухвалою суду від 25 серпня 2022 року розгляду справи ухвалено породити в заочному порядку.
В судове засідання сторони не з`явилися, про дату слухання справи були повідомлені своєчасно та належним чином в порядку, встановленому ст. 128 ЦПК України.
До суду надійшла заява позивача про розгляд справи за її відсутності на вимогах наполягає.
Відповідач відзиву на позов не надав.
Враховуючи вимоги частини 1 статті 223 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність учасників процесу на підставі наявних у справі доказів, оскільки сторони були належним чином повідомлені про дату, час і місце цього засідання, однак їх неявка не перешкоджає розгляду справи по суті.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.
Як встановлено судом. позивач ОСОБА_1 є власником автомобіля Hyundai Accent державний номер НОМЕР_1 (а.с. 8 копія свідоцтва).
17 вересня 2021 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Hyundai Accent державний номер НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_3 та велосипеда під керуванням водія ОСОБА_2 .
Постановою Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 грудня 2021 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП (а.с. 9 копія постанови).
Згідно з частиною першою статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
Відповідно до частин першої, другої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування шкоди, необхідна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: 1) протиправної поведінки; 2) шкоди та її розміру; 3) причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та шкодою; 4) вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.
Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
У пункті 1 частини першої статті 1188 ЦК України вказано, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
Частиною другою статті 22 ЦК України визначено, що збитками є витрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода).
Згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 195/21 від 27 жовтня 2021 року, складеного судовим експертом Рейнюком О.В., сума матеріального збитку, заподіяного з технічної точки зору власнику пошкодженого автомобіля Hyundai Accent державний номер НОМЕР_1 складає 14 730,81 грн. (а.с. 10-23 копія висновку).
Тому враховуючи викладене, сума збитку, визначена експертом при дослідженні автомобіля позивача, підлягає стягненню з відповідача, як винної в ДТП особи, на користь позивача.
Щодо вимоги про стягнення судових витрат, понесених позивачем на проведення експертизи, суд вважає необхідним зазначити наступне.
Згідно з частиною першою, пунктом 2 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.
Склад та розмір судових витрат, зокрема, пов`язаних із проведенням експертизи, входить до предмета доказування у справі. Розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів. Розмір витрат на оплату робіт залученого стороною експерта має бути співмірним із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Відсутність документального підтвердження судових витрат, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати чи пов`язані ці витрати з розглядом справи, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес, тощо.
Висновок експерта може бути наданий на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи. Положення статті 139 ЦПК України передбачають, що судом встановлюється розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, перекладача чи експерта на підставі договорів, рахунків та інших доказів. Учасниками справи є, зокрема, сторони, треті особи (частина перша статті 42 ЦПК України). Сторонами в цивільному процесі є позивач в відповідач (частина перша статті 48 ЦПК України).
Отже, положення ЦПК України встановлюють порядок проведення експертизи на замовлення учасника справи та порядок відшкодування витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони.
Це означає, що для відшкодування витрат, пов`язаних з призначенням та проведенням експертизи як певної процесуальної дії, призначення та проведення експертизи має відбуватися в межах виключно судового процесу, оскільки статус учасника справи, зокрема сторони у справі, особа набуває після звернення до суду з позовом та відкриття провадження у справі.
Враховуюче те, що замовлення експертизи та отримання експертного висновку відбулося за ініціативою позивача ОСОБА_1 до її звернення до суду з позовом, то підстав для відшкодування їй витрат на складення такого експертного висновку відсутні.
На підтвердження зазначеного також свідчать норми частини сьомої статті 106 ЦПК України, які надають право учаснику справи подати до суду заяву про наявність підстав для відводу експерта, який підготував висновок на замовлення іншої особи. Отже, здійснення учасником справи замовлення експертного дослідження у поза процесуальному порядку обмежує право іншої особи приймати участь у процесі проведення експертизи, зокрема подавати заяву про відвід експерта.
Частиною першою статті 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.
Позивачем заявлено вимогу про відшкодування сплаченого при подачі до суду судового збору в сумі 992,40 грн. (а.с. 1), тому суд вважає необхідним відшкодувати ОСОБА_1 сплачені кошти.
Крім того, пунктом 5 частини 3 статті 133 ЦПК України встановлено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу.
Згідно частини 1 статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Згідно частини першої статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Частина 8 статті 141 ЦПК України встановлює, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Разом із першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку з розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору (постанова Великої Палати Верховного Суду у справі №904/4494/18).
Так, в матеріалах цивільної справи при подані позову до суду позивачем було заявлено про попередній розрахунок витрат, які вона очікує понести на правничу допомогу в сумі 1 200,00 грн. та надано розрахунок таких витрат.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року в справі № 755/9215/15-ц та в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03 жовтня 2019 року в справі № 922/445/19 міститься правовий висновок про те, що розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги у разі надання відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.
У постанові Верховного Суду від 21 жовтня 2021 року в справі № 750/2055/20 вказано, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).
Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні цих витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.
При цьому обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката. Таку правову позицію щодо права суду зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони, викладено в постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19.
На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу позивачем надано копії договору про надання правової допомоги, акту прийому-передачі послуг та платіжного доручення про сплату таких витрат.
Враховуючи викладене, оскільки відповідач в цій частині вимоги позивача заперечень чи клопотань про зменшення розміру витрат не заявляв, вимога позивача про відшкодування витрат на правничу допомогу підлягає задоволенню.
Керуючись ст. 1187 ЦК України, ст.ст. 10, 12, 13, 81, 141, 263, 265 ЦПК України,суд
позов ОСОБА_1 задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 ) матеріальну шкоду, завдану пошкодженням автомобіля внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в сумі 14 730 (чотирнадцять тисяч сімсот тридцять) гривень 81 коп. та в рахунок відшкодування витрат по сплаті судового збору 992 (дев`ятсот дев`яносто вісім) гривень 40 коп. та витрат на правничу допомогу в сумі 1 200 (одна тисяча двісті) гривень 00 коп.
В задоволенні іншої частини вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 25 серпня 2022 р/

Суддя Н.Г.Середня