КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

02 вересня 2022 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах: Сліпченка О.І. (суддя-доповідач), Сушко Л.П., Суханвої Є.М.

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 та Акціонерного товариства «Укртрансгаз» на рішення Печерського районного суду м.Києва від 05 серпня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Укртрансгаз» про стягнення інфляційних втрат, трьох відсотків річних та відшкодування моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

В березні 2021 року ОСОБА_1 звернувся із вищевказаним позовом, який обґрунтовано тим, що за рішеннями суду з відповідача було присуджено стягнути на користь позивача суми середнього заробітку та компенсації моральної шкоди, які були виконані у примусовому порядку державною виконавчою службою у частині стягнення заробітку 28 серпня 2019 року та 29 жовтня 2020 року.

Позивач вважав, що має право на отримання суми компенсації інфляційних втрат при затримці виконання грошового зобов`язання на підстав рішення суду у справі № 358/875/19 та № 358/878/18, а саме у розмірі 8 618, 11 грн та 4 948, 62 грн, три проценти річних за 2018 рік - 4 136, 53 грн, три проценти річних за 2019 рік - 3 533, 89 грн.

Вказував, що відповідач порушив його законні права і це стало причиною його душевних страждань через несправедливість, неможливість покращити матеріальне становище його сім`ї та нанесло йому збитки. Незаконні дії відповідача, як вказав позивач, призвели до погіршення фінансово-матеріального стану сім`ї та неможливості скористатися своїми правами та майном, передбаченими чинними нормативними актами.

Просив стягнути з відповідача суму інфляційних втрат у розмірі 13 566, 73 грн, 3 % річних від прострочених сум у розмірі 7 670, 42 грн, компенсацію моральної шкоди у розмірі 10 000, 00 грн.

Рішенням Печерського районного суду м.Києва від 05 серпня 2021 року позов задоволено частково, стягнено із відповідача три відсотки річних - 310, 00 грн, інфляційні втрати - 1 884, 74 грн, компенсація моральної шкоди у розмірі 500, 00 грн.

Не погоджуючись із вказаними судовими рішенням ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права.

Вказує, що втрати, які він поніс у зв`язку із несплатою відповідачем коштів повинні бути покладені на відповідача з підстав зазначених при подачі позову, висновки місцевого суду вважає необгрунтованими.

Представник АТ «Укртрансгаз» також подав апеляційну скаргу на рішення суду, в якій зазначає, що підстави для стягнення спірних сум із підприємства, оскільки передбачена ст.625 ЦК України норма не застосовується до трудових правовідносин, які регулюються спеціальним законодавством.

З приводу моральної шкоди зауважує, що доказів на її підтвердження позивачем надано не було.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 369 ЦПК України з урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції може розглянути апеляційні скарги, зазначені в частинах першій та другій цієї статті, у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищевикладене, оскільки ціна позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, із матеріалів справи не вбачається обставин, які б унеможливлювали розгляд справи без повідомлення учасників справи, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Апеляційна скарга ОСОБА_1 не підляже задоволенню, а апеляційна скарги АТ «Укртрансгаз» підлягає до задоволення, з огляду на наступне.

Згідно вимог ст. 263 ЦПК України, - судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин(фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами;

1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів

3) показань свідків.

Згідно зі ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення відповідає не в повній мірі.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що із відповідача підлягають стягненню кошти у відповідності до статті 625 ЦК України за період невиконання рішення суду, а також має бути відшкодована моральна шкода завдана невиконанням вказаного рішення.

Колегія суддів не може погодитись із такими висновками з огляду на наступне.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що ОСОБА_1 працював на посаді інженера групи метрології дільниці автоматизації та телемеханіки Богуславського промислового майданчика Золотоніського лінійного виробничого управління магістральних газопроводів філії УМГ «Черкаситрансгаз» ПАТ «Укртрансгаз» та був звільнений з роботи наказом начальника Золотоніського лінійного виробничого управління магістральних газопроводів № 40-к від 06 травня 2015 року за систематичне невиконання без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором, відповідно до пункту 3 ст. 40 КЗпП України.

Рішенням Богуславського районного суду Київської області від 10 листопада 2015 року у справі № 358/1223/15-ц позов ОСОБА_1 до ПАТ «Укртрансгаз» було задоволено і скасовано наказ начальника Золотоніського лінійного виробничого управління магістральних газопроводів №40-к від 06 травня 2015 року про звільнення з роботи ОСОБА_1 та поновлено його на роботі на посаді інженера групи метрології дільниці автоматизації виробництва та телемеханіки Богуславського промислового майданчика Золотоніського лінійного виробничого управління магістральних газопроводів з 06 травня 2015 року. У відповідності до частини п`ятої ст. 235 КЗпП України та пункту 4 частини першої ст. 367 ЦПК України допущено негайне виконання рішення суду про поновлення на роботі ОСОБА_1 .

Рішення Богуславського районного суду Київської області від 10 листопада 2015 року у справі № 358/1223/15-ц, згідно з яким ОСОБА_1 поновлено на роботі, набрало законної сили 08 грудня 2016 року відповідно ухвали апеляційного суду Київської області (реєстраційні номери судових рішень у Єдиному державному реєстрі судових рішень 53456232, 63410077).

Постановою Верховного Суду від 30 жовтня 2019 року рішення Богуславського районного суду Київської області від 10 листопада 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 08 грудня 2016 року залишено без змін (реєстраційний номер рішення у Єдиному державному реєстрі судових рішень 85805049).

Рішенням Богуславського районного суду Київської області від 31 серпня 2017 року у справі № 358/630/17 задоволено позов ОСОБА_1 до ПАТ «Укртрансгаз» та постановлено стягнути з відповідача на користь позивача 217 416, 26 грн середнього заробітку, 35 581, 55 грн компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати заробітної плати та 10 000 грн моральної шкоди (реєстраційний номер рішення у Єдиному державному реєстрі судових рішень 68650783).

19 січня 2018 року Апеляційний суд Київської області своєю постановою у справі № 22ц780/79/2018 змінив рішення Богуславського районного суду у справі № 358/630/17 від 31 серпня 2017 року і постановив стягнути з ПАТ «Укртрансгаз» на користь позивача 291 929, 35 грн середнього заробітку за період з 06 травня 2015 року по 31 серпня 2017 року. У решті рішення Богуславського районного суду від 31 серпня 2017 року залишено без змін (реєстраційний номер рішення у Єдиному державному реєстрі судових рішень 71904204).

Згідно з постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 20 травня 2019 року касаційні скарги ОСОБА_1 та АТ «Укртрансгаз» в особі філії «Управління магістральних газопроводів «Черкаситрансгаз» залишено без задоволення, рішення Богуславського районного суду Київської області від 31 серпня 2017 року у незміненій частині та постанову Апеляційного суду Київської області від 19 січня 2018 року залишено без змін (реєстраційний номер рішення у Єдиному державному реєстрі судових рішень 81925659).

Рішенням Богуславського районного суду Київської області від 04 січня 2019 року у справі № 358/878/18 задоволено позов ОСОБА_1 до АТ «Укртрансгаз» та постановлено стягнути з відповідача на користь позивача 206 826, 66 грн середнього заробітку за період з 01 вересня 2017 року по 31 грудня 2018 року та 10 000, 00 грн моральної шкоди (реєстраційний номер рішення у Єдиному державному реєстрі судових рішень 79329621).

Згідно з постановою Київського апеляційного суду від 29 травня 2019 року апеляційна скарга АТ «Укртрансгаз» в особі філії «Управління магістральних газопроводів «Черкаситрансгаз» залишена без задоволення, а рішення Богуславського районного суду Київської області від 04 січня 2019 року - без змін (реєстраційний номер справи в Єдиному державному реєстрі судових рішень 82107832).

На виконання рішення Богуславського районного суду Київської області від 10 листопада 2015 року начальником Золотоніського ЛВУ МГ Кодацьким М. П. 19 травня 2016 року було видано наказ № 55-К про поновлення ОСОБА_1 на роботі. Даний факт встановлено рішенням Богуславського районного суду Київської області від 31 серпня 2017 року у справі № 358/630/17.

Рішенням Богуславського районного суду м. Києва від 12 березня 2020 року у справі № 358/875/19 задоволено позов ОСОБА_1 до АТ «Укртрансгаз» та постановлено стягнути з відповідача на користь позивача 188 474, 37 грн середнього заробітку за період з 01 січня 2019 року по 31 січня 2020 року та компенсації моральної шкоди у розмірі 20 000,00 грн (реєстраційний номер рішення у Єдиному державному реєстрі судових рішень 88553318).

Згідно з постановою Київського апеляційного суду від 07 жовтня 2020 року рішення Богуславського районного суду м. Києва від 12 березня 2020 року у частині стягнення моральної шкоди змінено, зменшивши суму стягнутої з АТ «Укртрансгаз» на користь ОСОБА_1 моральної шкоди з 20 000, 00 грн до 5 000, 00 грн (реєстраційний номер рішення у Єдиному державному реєстрі судових рішень 92114863).

29 жовтня 2020 року позивачу було нараховано суму у розмірі 188 474, 37 грн у межах виконавчого провадження № 63394325 на його рахунок відкритий в АТ «Ощадбанк».

Постановою Верховного Суду від 23 червня 2021 року рішення Богуславського районного суду Київської області від 04 січня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 29 травня 2019 року скасовано, передано справу № 358/878/18 на новий розгляд до суду першої інстанції. З моменту прийняття постанови суду касаційної інстанції рішення Богуславського районного суду Київської області від 04 січня 2019 року та постанова Київського апеляційного суду від 29 травня 2019 року втратили законну силу та подальшому виконанню не підлягають (реєстраційний номер рішення у Єдиному державному реєстрі судових рішень 98000128).

Стаття 625 ЦК України розміщена в розділі «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 цього Кодексу і визначає загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов`язання та поширює свою дію на всі види зобов`язань, якщо інше не передбачено спеціальними нормами, що регулюють суспільні правовідносини з виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

При розгляді справ про передбачену статтею 625 ЦК України відповідальність за порушення грошового зобов`язання слід з`ясувати: чи існує зобов`язання між сторонами, чи це зобов`язання є грошовим, чи доведено наявність прострочення у виконанні зобов`язання, чи існують спеціальні норми, що регулюють ці правовідносини та виключають застосування цієї статті.

Грошовим зобов`язанням, за змістом ст.ст. 524, 533-535 ЦК України, є виражене в грошових одиницях (національній валюті України чи в грошовому еквіваленті в іноземній валюті) зобов`язання сплатити гроші на користь іншої сторони, яка, відповідно, має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Грошовим слід вважати будь-яке зобов`язання, що складається в тому числі з правовідношення, в якому право кредитора вимагати від боржника виконання певних дій кореспондує обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора. Зокрема, грошовим зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона зобов`язана оплатити поставлену продукцію, виконану роботу чи надану послугу в грошах, а друга сторона вправі вимагати від першої відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору.

Правові наслідки порушення юридичними і фізичними особами своїх грошових зобов`язань передбачені, зокрема, приписами статей 549 - 552, 611, 625 ЦК України.

Системний аналіз зазначених норм права свідчить, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами належними до сплати кредиторові.

Підстав для застосування у даному випадку до правовідносин, що склались між сторонами, вимог частини п`ятої статті 11 ЦК України, яка визначає, що у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду, та ст. 625 ЦК України щодо стягнення інфляційних втрат та 3% річних немає, так як між сторонами виникли трудові правовідносини, які регулюються спеціальними нормами трудового права.

Оскільки правовідносини, що виникли між сторонами, врегульовані трудовим законодавством, а відповідач не є боржником по відношенню до позивача у цивільно-правових відносинах, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку щодо часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення інфляційних втрат та 3% річних, які поніс позивач у зв`язку із несвоєчасним виконанням відповідачем судового рішення, а доводи апеляційної скарги відповідача про неправильність такого висновку суду першої інстанції в цій частині є обґрунтованими.

Аналогічний правовий висновок містить у постановах Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 11 листопада 2019 року по справі №757/14073/16-ц, Верховного Суду від 28 серпня 2019 року по справі №753/10967/16-ц, від 17 січня 2019 року по справі №296/1390/18, від 24 жовтня 2018 року по справі №461/5101/16.

Колегія суддів зазначає, що висновок суду першої інстанції про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача інфляційних втрат та 3% річних на підставі ст. 625 ЦК України є помилковим, оскільки встановлена частиною другою ст. 625 ЦК України відповідальність боржника за прострочення виконання грошового зобов`язання не застосовується до трудових відносин.

З огляду на вищевказане, доводи ОСОБА_1 є необґрунтованими, а слушними є доводи апеляційної скарги АТ «Укртрансгаз», на що суд першої інстанції не звернув уваги на та не врахував правові висновки суду касаційної інстанції, викладені в постановах з аналогічним предметом спору.

Таким чином, рішення суду в частині задоволення позовної вимоги ОСОБА_1 про стягнення коштів підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового судового рішення про відмову у задоволенні вказаної позовної вимоги.

З приводу позовних вимог в частині стягнення із відповідача моральної шкоди колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до положень ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає в тому числі у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Згідно ст.237 -1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для його організації свого життя.

При цьому, обов`язок по відшкодуванню моральної шкоди виникає лише за умови, що моральні страждання працівника, або втрата ним нормальних життєвих зв`язків, або необхідність додаткових зусиль для організації свого життя стали наслідками порушення законних прав працівника.

Колегія суддів вважає, що факт заподіяння позивачу відповідачем моральної шкоди є недоведеним, не підтверджений жодними доказами, під час розгляду справи не було встановлено факту протиправності дій відповідача, враховуючи незначний період виконання рішення суду, яке набрало законної сили, а тому погоджується з доводами апеляційної скарги відповідача про неправильність висновків суду в цій частині, що вказує на необхідність відмови в задоволенні вказаних позовних вимог.

Відповідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Враховуючи те, що місцевим судом було невірно з`ясовано обставини справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга відповідача підлягає до задоволення, а апеляційна скарга позивача до часткового задоволення, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню та ухваленню нового судового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст. 367, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, Київський апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Укртрансгаз» задовольнити.

Рішення Печерського районного суду м.Києва від 05 серпня 2021 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Укртрансгаз» про стягнення інфляційних втрат, трьох відсотків річних та відшкодування моральної шкоди - відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених ч.3 ст.389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено «02» вересня 2022 року.

О.І. Сліпченко

Є.М. Суханова

Л.П. Сушко