Справа № 309/193/22
Провадження № 2/309/45/22
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04 квітня 2022 року м. Хуст
Хустський районний суд Закарпатської області в складі:
головуючого судді Піцура Я.Я.
за участю секретаря Губаль Г.М.
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження (без повідомлення учасників справи) у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Хуст цивільну справу за позовом Акціонерного товариства « Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення трьох відсотків річних та інфляційних втрат,-
Акціонерне товариство «Універсал Банк» 17.01.2022 року звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення 3% річних та інфляційних втрат. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 20.06.2008 року між ВАТ «Універсал Банк», правонаступником якого є АТ «Універсал Банк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір. У зв`язку із несвоєчасним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором утворилася заборгованість за кредитом, яка була стягнута з відповідача згідно рішення Хустського районного суду Закарпатської області від 15.06.2011 року у сумі 277 378,76 грн. та 1820 грн. судових витрат. Відповідно до вимог ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та 3% річних від простроченої суми. У зв`язку із неналежним виконанням позичальником своїх зобов`язань за кредитним договором, станом на 03.12.2021 року заборгованість останнього у вигляді інфляційних втрат та 3% річних становить 83 236,43 грн. з яких: 24 986,89 грн.- 3% річних;58 249,54 грн.-розмір інфляційних втрат. Із врахуванням наведеного просить позов задовольнити, стягнути з відповідача вказані грошові кошти та судові витрати по сплаті судового збору у сумі 2270,00 грн.
Відзиву на позов відповідачем ОСОБА_1 не подавалося.
У судове засідання представник позивача не з`явився, позовна заява містить клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача, також не заперечує проти ухвалення заочного рішення.
Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, про час і місце судового розгляду повідомлявся відповідно до ч.11 ст. 128 ЦПК України, шляхом оголошення повідомлення на офіційному веб-сайті судової влади України.
У відповідності до ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив постановити заочне рішення на підставі наявних в матеріалах справи доказів
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Вивчивши та дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Згідно з ч.1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
У відповідності до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Судом установлено, що 20.06.2008 року між ВАТ «Універсал Банк», правонаступником якого є АТ «Універсал Банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №043-2008-1924, відповідно до якого позичальнику надано кредит на суму 30 000 доларів США, під 13,45% річних на строк по 10.06.2031 року (а.с.6-11).
Рішенням Хустського районного суду Закарпатської області від 15.06.2011 року у справі №2-278/11 з ОСОБА_1 стягнуто на користь ВАТ «Універсал Банк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 277 378,76 грн. та 1820 грн. судових витрат (а.с.5).

Вказане рішення суду набрало законної сили 27.06.2011 року, і на підставі нього було видано відповідний виконавчий лист (а.с.4).

Жодні належні та допустимі докази виконання (часткового виконання) вказаного рішення у матеріалах справи відсутні.

Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За змістом положень статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст.599 ЦК України).

Відповідно до ч.1,2 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

За приписами ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно зі ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Положеннями ст. 611 цього Кодексу передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Частиною другою ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Саме такий висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладений у постанові від 01.10.2014 року у справі № 6-113цс14, з якою погодилась Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.05.2018 року у справі № 686/21962/15-ц.

Відповідно до висновків, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 року у справі № 444/9519/12 від 04.07.2018 року у справі № 310/11534/13-ц, від 31.10.2018 року у справі № 202/4494/16-ц, якщо банк використав право вимоги дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України, то такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом. Кредитодавець втрачає право нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку у разі пред`явлення вимоги до позичальника про дострокове погашення боргу на підставі статті 1050 ЦК України. Разом з тим права та інтереси кредитодавця в таких правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Правовий аналіз положень статей 526, 599, 611, 625 ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за кредитним договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення. Зазначена позиція підтверджена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 року у справі № 310/11534/13-ц, від 04.06. 2019 року у справі № 916/190/18.

Відтак, у разі несвоєчасного виконання боржником грошового зобов`язання у нього в силу закону (частини другої статті 625 ЦК України) виникає обов`язок сплатити кредитору, поряд із сумою основного боргу, суму інфляційних втрат, як компенсацію знецінення грошових коштів за основним зобов`язанням внаслідок інфляційних процесів у період прострочення їх оплати та три відсотки річних від простроченої суми.

У постановах Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2019 року у справах № 703/2718/16-ц та № 646/14523/15-ц, від 13.11.2019 року у справі №922/3095/18, від 18.03.2020 року у справі № 902/417/18 сформульовано висновки про те, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3% річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання і ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника, зупинення виконавчого провадження чи виконання рішення суду про стягнення грошової суми.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 належним чином не виконував своїх зобов`язань за кредитним.

Таким чином, після ухваленням судом у 2011 році рішення про стягнення з ОСОБА_1 боргу за кредитним договором зобов`язання відповідача сплатити заборгованість за кредитним договором не припинилося. Відтак, кредитор має право на стягнення з відповідача сум, передбачених статтею 625 ЦК України, за увесь час прострочення.

Згідно наданого банком розрахунку за період з листопада 2018 по жовтень 2021 року нараховано: 3% річних у сумі 24 986,89 грн. та інфляційні втрати у сумі 58 249,54 грн. (а.с.12, 13).

Правильність такого розрахунку відповідачем не оспорюється і такий не викликає сумнівів у суду. Зокрема розрахунок здійснено на суму боргу визначену судовим рішенням 277 378,76 грн., розрахунок здійснено за останні три роки, що передували зверненню до суду, розрахунок інфляційних втрати зроблено на підставі індексів інфляції опублікованих Держкомстатом. А тому суд бере до уваги такий розрахунок боргу та виходить з того, що заборгованість відповідача перед позивачем у вигляді інфляційних втрат та 3% річних становить 83 236,43 грн. з яких: 24 986,89 грн.- 3% річних; 58 249,54 грн.- розмір інфляційних втрат.

Відтак позов АТ «Універсал Банк» підлягає задоволенню.

У відповідності до вимог ст.141 ЦПК України з відповідача слід стягнути в користь позивача 2270 грн. сплаченого судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 81, 259, 263-265, 268, 273, 289, 352, 354 Цивільного процесуального кодексу України, ст.ст. 526, 530, 533, 549-551, 599, 610-612, 624, 625, 626-628, 1050, 1054 Цивільного кодексу України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позов Акціонерного товариства « Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення трьох відсотків річних та інфляційних втрат - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , остання відома реєстрація місця проживання АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )на користь Акціонерного товариства «Універсал Банк» (місцезнаходження м.Київ, вул. Атвозаводська, 54/19, ) три відсотки річних у розмірі 24 986 (двадцять чотири тисячі дев`ятсот вісімдесят шість) грн 89 коп. та інфляційні втрати у розмірі 58 249 (п`ятдесят вісім тисяч двісті сорок дев`ять)грн 54 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , остання відома реєстрація місця проживання АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства «Універсал Банк» (місецзнаходженням.Київ, вул. Атвозаводська, 54/19, ) судовий збір у розмірі 2270 (дві тисячі двісті сімдесят)грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Закарпатського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 04 квітня 2022 року.

Суддя Хустського

районного суду: Піцур Я.Я.