ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/817/14/22 Доповідач - Костів О.З.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 березня 2022 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Костів О.З.

суддів - Міщій О. Я., Шевчук Г. М.,

з участю секретаря - Іванюта О.М.

сторін:

апелянта - ОСОБА_1 ,

представника відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 607/15677/20 за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 29 грудня 2020 року, ухвалене суддею Герчаківською О.Я., повний текст якого складено 04 січня 2021 року, у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , правонаступник якого ОСОБА_5 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - приватний нотаріус ФЕДІРКО Галина Миронівна про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 , правонаступник якого ОСОБА_5 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - приватний нотаріус Федірко Г.М. про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилався на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , після смерті якої залишилося спадкове майно - квартира АДРЕСА_1 . ОСОБА_8 склала заповіт, проте його зміст йому не відомий. На день смерті матері він був пенсіонером за віком, тобто непрацездатною особою, та має право на обов`язкову частку у спадщині за заповітом. У визначений законодавством шестимісячний термін до нотаріуса за місцем відкриття спадщини із заявою про прийняття спадщини він не звернувся, оскільки з 13 березня 2020 року згідно Указу Президента України від 13 березня 2020 року № 87/2020 «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 березня 2020 року «Про невідкладні заходи щодо забезпечення національної безпеки в умовах спалаху гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» робота нотаріусів на деякий час призупинилася, прийом громадян здійснювався не всіма нотаріусами та лише за попереднім записом. У період з 13 квітня 2020 року по 22 квітня 2020 року він хворів, а також в останні дні для прийняття спадщини, а саме 13 травня 2020 року, не міг прийти до нотаріуса у домовлений час для написання заяви про прийняття спадщини за станом здоров`я та у зв`язку із підозрою на зараження короновірусом. У липні 2020 року він перехворів гострою респіраторної хворобою COVID-19, у серпні нотаріус перебувала у відпустці, а тому він звернувся до нотаріуса лише 04 вересня 2020 року. Постановою від 07 вересня 2020 року № 120/02-31 приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Федірко Г.М. йому відмовлено у вчинені нотаріальної дії, оскільки ним був пропущений шестимісячний строк на прийняття спадщини.

У зв`язку з викладеним позивач просив суд визначити йому додатковий місячний строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_8 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 29 грудня 2020 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, представник ОСОБА_1 - адвокат Баранець О.А. подала на нього апеляційну скаргу, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Вказує, що судом неповно встановлено фактичні обставини справи та дано невірну оцінку доказам.

Апеляційна скарга мотивована тим, що після смерті матері між ним та його братом ОСОБА_4 і його дружиною була досягнута домовленість про відшкодування йому 40 тис. грн. в рахунок його частки у квартирі померлої матері. В свою чергу, згідно досягнутої домовленості він не мав звертатися до нотаріуса та спадкувати частку у квартирі. Зазначає, що за вищевказаною домовленістю він добровільно віддав відповідачу та його дружині ключі від квартири матері. У зв`язку із добровільною домовленістю із братом та його дружиною про відшкодування коштів у частці квартири, він не мав наміру подавати заяву про прийняття спадщини нотаріусу, щоб не нести додаткові витрати та не порушувати домовленості.

У зв`язку з викладеним просить рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 29 грудня 2020 року скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

Відзив на апеляційну скаргу від сторін по справі до суду не надходив.

ІНФОРМАЦІЯ_3 відповідач ОСОБА_4 помер, в зв`язку із чим 25 березня 2021 року провадження в справі було зупинено на підставі п.1 ч.1 ст.251 ЦПК України, та відновлено 08 грудня 2021 року. Ухвалою від 12 січня 2022 року до участі в справі залучено ОСОБА_5 , як правонаступника померлого ОСОБА_1 .

В судовому засіданні апелянт ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримав, зіславшись на мотиви, викладені в ній.

Представник відповідача ОСОБА_5 - адвокат Козак Н.В., проти апеляційної скарги заперечила та просила рішення суду залишити без змін.

Заслухавши доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, доводи, зазначені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає виходячи із наступного.

За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Судом встановлено наступні обставини.

Як вбачається із свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 та його батьками є ОСОБА_9 і ОСОБА_8 , (а.с.5).

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача - ОСОБА_8 , про що Тернопільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Тернопільській області видано свідоцтво про смерть серії НОМЕР_2 (а.с.4).

29 травня 2020 року ОСОБА_5 , яка є дочкою відповідача, надіслала приватному нотаріусу ТМНО Федірко Г.М. заяву про прийняття всієї спадщини після смерті ОСОБА_8 .

Згідно результату аналізу № 25089 від 03 липня 2020 року, проведеного ДП «Тернопільський ОЛЦ», у ОСОБА_1 виявлено РНК Sars-Cov2 (а.с.9).

04 вересня 2020 року ОСОБА_1 подав відповідному приватному нотаріусу заяву за № 37 про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом та/або свідоцтво про право на спадщину за законом на обов`язкову частку на вищезгадане майно (а.с.61).

Постановою від 07 вересня 2020 року № 120/02-31 ОСОБА_1 відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом та видачі свідоцтва про право на обов`язкову частку після смерті ОСОБА_8 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки ОСОБА_1 не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії, а саме інформації про те, що на час відкриття спадщини ОСОБА_1 проживав постійно із спадкодавцем і прийняв спадщину фактично. Приватний нотаріус Федірко Г.М. рекомендувала позивачу звернутися до суду з позовом щодо визначення йому додаткового строку, достатнього для подання ним заяви про прийняття спадщини (а.с.7).

10 вересня 2020 року ОСОБА_1 військово-медичною службою УСБУ в Тернопільській області видано довідку про те, що він знаходився на амбулаторному лікуванні із 13 травня 2020 року по 22 травня 2020 року із гострим трахеобронхітом (а.с.8).

ОСОБА_1 є довічно пенсіонером за вислугу років, як слідує з пенсійного посвідчення № НОМЕР_3 (а.с.10).

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, апеляційний суд виходить з наступного.

За загальним правилом положення про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України).

Згідно з частиною третьою статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17, а також у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду: від 17 жовтня 2019 року у справі № 766/14595/16 (провадження № 61-6700св19), від 30 січня 2020 року у справі № 487/2375/18 (провадження № 61-10136св19), від 31 січня 2020 року у справі № 450/1383/18 (провадження № 61?21447св19).

При цьому, вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини кожної справи.

З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.

Разом з тим Пленум Верховного Суду України у пункті 24 постанови від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз`яснив, що, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.

Судом встановлено, що шестимісячний строк для прийняття спадщини після померлої ОСОБА_8 сплинув 18 травня 2020 року, а до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини ОСОБА_1 звернувся 04 вересня 2020 року.

Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що ОСОБА_1 вимог закону не дотримався та після відкриття спадщини не подав до нотаріальної контори чи нотаріуса заяви про прийняття спадщини, про що ним зазначено у позові та в поясненнях, які він надавав суду в якості свідка.

Доводи апелянта те, що після смерті матері між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 і його дружиною була досягнута домовленість, про відшкодування ОСОБА_1 40 тис. грн. в рахунок його частки у квартирі померлої матері, колегія суддів відхиляє, оскільки вказана домовленість не підтверджена належними та допустимими доказами.

Апеляційний суд звертає увагу, що не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину (п.2 інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16 травня 2013 № 24-753/0/4-13).

Посилання апелянта на запровадження в Україні карантинних обмежень з метою запобігання поширенню коронавірусу COVID-19 суд апеляційної інстанції не приймає, оскільки у випадку, якщо фізична особа за станом свого здоров`я або іншими причинами не має можливості прийти до нотаріальної контори, то така особа може запросити нотаріуса додому для особистого написання заяви у присутності нотаріуса або ж направити таку заяву поштою з обов`язковим засвідченням справжності підпису заявника.

Твердження апелянта про те, що протягом часу, відведеного законом для прийняття спадщини, позивач хворів, знаходився на амбулаторному лікуванні із 13 травня 2020 року по 22 травня 2020 року, апеляційний суд до уваги не бере, оскільки переважну більшість часу, який надається спадкоємцю для прийняття спадщини, позивач мав можливість реалізувати своє право, але не зробив цього та не надав жодного доказу неможливості його звернення до нотаріуса.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що об`єктивних, непереборних, істотних труднощів у позивача для вчинення ним дій по поданню до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини після смерті матері не було. Обставини, на які посилається позивач ОСОБА_1 , такими не є. Поважних причин пропуску строку на прийняття спадщини позивач не навів.

У відповідності до ст.ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з вимогами ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч.2 ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно ч.2 ст.89 ЦПК України, жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відмовляючи у задоволенні позову, судом першої інстанції вірно встановлено фактичні обставини справи та дано правильну оцінку доказам.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду та не впливають на їх правильність.

Норми матеріального права відповідно до спірних правовідносин, застосовані правильно.

Порушень норм процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи, колегією суддів не встановлено.

Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у сукупності колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість постановленого по даній справі рішення та відсутність підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 29 грудня 2020 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Дата складення повного тексту постанови - 31 березня 2022 року.

Головуючий

Судді