Провадження № 2-др/755/62/22
"21" вересня 2022 р. Дніпровський районний суд міста Києва в складі:
Головуючого судді: Хромової О.О.,
при секретарі: Кошель К.А.,
розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Левченка Сергія Івановича, про ухвалення додаткового рішення, подану у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Гаражно-будівельного кооперативу «Дачний» про усунення перешкод у користуванні майном,
Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 20 липня 2022 року позов ОСОБА_1 до Гаражно-будівельного кооперативу «Дачний» про усунення перешкод у користуванні майном, задоволено. Зобов`язано Гаражно-будівельний кооператив «Дачний» усунути перешкоди ОСОБА_1 у користуванні належним йому майном, а саме: гаражним боксом

№ НОМЕР_1 , площею 36,4 кв. м з підвалом, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом надання вільного доступу (заїзду) до нього через територію кооперативу.

02 серпня 2022 року від представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Левченка С.А., до суду надійшла заява про ухвалення додаткового рішення, в якій представник позивача просить стягнути з відповідача - Гаражно-будівельного кооперативу «Дачний», витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8 950,00 грн.

Заява мотивована тим, що в рішенні Дніпровського районного суду міста Києва від 20 липня 2022 року судом не вирішено питання про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу. Враховуючи, що договірні зобов`язання між сторонами виконані в повному обсязі, а також враховуючи задоволення позову, наявні правові підстави для стягнення з відповідача понесених позивачем при розгляді даної справи витрат на правову допомогу.

Відповідно до частин другої, третьої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Відповідно до частини першої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; судом не вирішено питання про судові витрати; суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.

Дослідивши матеріали справи та заяву про ухвалення додаткового рішеня про стягнення судових витрат, суд дійшов таких висновків.

20 липня 2022 року Дніпровським районним судом міста Києва ухвалено рішення у даній справі.

Заява про відшкодування витрат на правову допомогу отримана відповідачем 06 вересня

2022 року, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, що міститься в матеріалах справи.

Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Згідно із статтею 11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги (стаття 15 ЦПК України).

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:

1) попереднє визначення суми судових витрат (стаття 134 ЦПК України);

2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 137 ЦПК України);

3) розподіл судових витрат між сторонами (стаття 141 ЦПК України).

Згідно із статтею 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до частин першої та другої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно із частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Водночас зі змісту частини четвертої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України).

У розумінні положень частини п`ятої статті 137 ЦПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Аналогічна правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 648/1102/19, провадження № 61-22131св19.

Відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року по справі № 751/3840/15-ц на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Наявність документального підтвердження витрат на правову допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат.

На підтвердження факту надання правової допомоги та розміру витрат на правничу допомогу до матеріалів справи долучено: ордер серії КВ від 16 грудня 2021 року № 422685 про надання ОСОБА_1 правової допомоги в Дніпровському районному суді міста Києва адвокатом

Бубенок В.Г., ордер серії АА від 30 травня 2022 року № 0016067 про надання ОСОБА_1 правової допомоги в Дніпровському районному суді міста Києва адвокатом Левченком С.І., копію Витягу з Договору про надання правової допомоги від 25 травня 2022 року, укладеного між адвокатом Левченком С.І. та Мовляновим М.А., Акт виконаних робіт по договору про надання правової допомоги від 20 липня 2022 року № 25/05-2022, розрахунок витрат на правову допомогу по договору про надання правової допомоги від 20 липня 2022 року № 25/05-2022.

Відповідно до Акту виконаних робіт по договору про надання правової допомоги від 20 липня 2022 року № 25/05-2022 ОСОБА_1 надано послуг адвокатом Левченком С.І. на загальну суму в розмірі 7 000,00 грн.

Відповідно до розрахунку витрат на правову допомогу по договору про надання правової допомоги від 20 липня 2022 року № 25/05-2022 загальний розмір витрат ОСОБА_1 на правову допомогу, пов`язану з розглядом даної справи складає 8 950,00 грн.

Вказана сума сплачена ОСОБА_1 , що підтверджується долученими до заяви квитанціями на вказану суму.

Витрати на правничу допомогу, які мають бути документально підтверджені та доведені, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правничої допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій тощо).

Склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правничої допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Разом з тим, фіксація розміру гонорару відповідає позиції Верховного Суду, викладеній в Постанові від 20 січня 2021 року по справі № 357/11023/18 (провадження № 61-18258св19), у якій зазначено, що «… саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони. […] Принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх не співмірності».

У постанові Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 648/1102/19, провадження

№ 61-22131св19 також судом зроблено висновок, що витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 ЦПК України).

Відповідач - Гаражно-будівельного кооперативу «Дачний», жодних заперечень з приводу заяви представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Левченка С.І., про відшкодування витрат на правову допомогу до суду не направив.

Враховуючи викладене вище, суд дійшов висновку про задоволення заяви представника позивача про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат.

Крім того, при ухваленні рішення від 20 липня 2022 року судом не вирішено питання про відшкодування судового збору в розмірі 908,00 грн.

Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За подання даного позову до суду позивачем ОСОБА_1 , сплачено судовий збір у розмірі 908,00 грн, про що свідчить платіжне доручення від 15 грудня 2021 року № 0.0..1, що міститься в матеріалах справи.

Враховуючи, що рішенням суду позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено в повному обсязі, з відповідача - Гаражно-будівельного кооперативу «Дачний», підлягає стягненню судовий збір у вказаному розмірі.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 15, 133-134, 137, 141, 270 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Доповнити рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 20 липня 2022 року у справі № 755/21250/21 за позовом ОСОБА_1 до Гаражно-будівельного кооперативу «Дачний» про усунення перешкод у користуванні майном.

Стягнути з Гаражно-будівельного кооперативу «Дачний» (, адреса місцезнаходження: м. Київ, вул. Алішера Навої, 1а) на користь ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою:

АДРЕСА_2 , судовий збір в розмірі 908,00 грн (дев`ятсот вісім гривень

00 коп.) та витрати на правову допомогу в розмірі 8 950,00 грн (вісім тисяч дев`ятсот п`ятдесят гривень 00 коп.).

Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Повний текст додаткового рішення складено 21 вересня 2022 року.

Суддя О.О. Хромова