Ухвала

Іменем України

01 вересня 2022 року

м. Київ

справа № 559/2265/21

провадження № 61-8455ск22

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Мартєва С. Ю. (суддя-доповідач), Сердюка В. В., Фаловської І. М.

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Рівненського апеляційного суду від 11 серпня 2022 рокуу справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2021 рокуОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики.

Рішенням від 24 січня 2022 року Дубенський міськрайонний суд Рівненської області позов задовольнив.

Стягнув з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 борг у сумі 11 800,00 дол. США та 3 % річних у сумі 811,66 дол. США.

Стягнув з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати у розмірі 3 366,10 грн судового збору та 15 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_2 оскаржив його в апеляційному порядку.

У суді апеляційної інстанції адвокат Нагула О. О. в інтересахОСОБА_2 подав клопотання про призначення судової почеркознавчої експертизи у справі.

Ухвалою від 11 серпня Рівненський апеляційний суд клопотання адвоката Нагули О. О., який діє в інтересах ОСОБА_2 , задовольнив частково.

Призначив у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики судову почеркознавчу експертизу, проведення якої доручив експертам Київського науково-дослідного інституту судових експертиз.

На вирішення експертів поставив наступні питання:

- чи виконано рукописний текст та підпис розписок від 15, 21 серпня, 12 вересня 2018 року, 24 вересня 2019 року особисто ОСОБА_2 чи іншою особою?

- чи відповідає час виконання розписок ОСОБА_2 вказаним у розписках датах, а саме: 15, 21 серпня, 12 вересня 2018 року та 24 вересня 2019 року. Якщо не відповідає, то в який період часу їх виконано?

- чи вносилися у текст розписок про отримання коштів від 15, 21 серпня, 12 вересня 2018 року та від 24 вересня 2019 року зміни? Якщо вносилися, то яким чином (підчистка, дописка, виправлення тощо) і який зміст первинного тексту?

Зобов`язав ОСОБА_1 надати Рівненському апеляційному суду в строк до 29 серпня 2022 року оригінали розписок виконаних ОСОБА_2 від 15, 21 серпня, 12 вересня 2018 року та від 24 вересня 2019 року.

Витрати за проведення експертизи поклав на ОСОБА_2 .

Експертів попередив про кримінальну відповідальність за статтею 384, 385 КК України.

Роз`яснив сторонам про наслідки ухилення від участі в експертизі відповідно до статті 109 ЦПК України.

Провадження у справі зупинив на час проведення експертизи.

Строком для проведення експертизи визначив шістдесят календарних днів з дня надходження матеріалів справи на експертизу.

У серпні 2022 року ОСОБА_1 звернулась до Верховного Суду з касаційною скаргою на ухвалу Рівненського апеляційного суду від 11 серпня 2022 року.

Посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, особа, яка подала касаційну скаргу, просить скасувати ухвалу суду апеляційної інстанції, а справу направити для продовження розгляду.

Щодо оскарження ухвали суду апеляційної інстанції в частині призначення експертизи.

Частина третя статті 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України як і пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України передбачають, що однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом.

Відповідно до частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку: 1) рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті; 2) ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6, 7, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку; 3) ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті або закриття апеляційного провадження, про повернення апеляційної скарги, про зупинення провадження, щодо забезпечення позову, заміни заходу забезпечення позову, щодо зустрічного забезпечення, про відмову ухвалити додаткове рішення, про роз`яснення рішення чи відмову у роз`ясненні рішення, про внесення або відмову у внесенні виправлень у рішення, про повернення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову у відкритті провадження за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про заміну сторони у справі, про накладення штрафу в порядку процесуального примусу, окремі ухвали.

Оскарження ухвали суду апеляційної інстанції щодо призначення експертизи стаття 389 ЦПК України, що регламентує право касаційного оскарження судових рішень у касаційному порядку, не передбачає.

Таким чином, ухвала апеляційного суду не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Оскільки касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження в справі в частині щодо призначення експертизи необхідно відмовити.

Щодо оскарження ухвали суду апеляційної інстанції в частині щодо зупинення провадження у справі.

У відкритті касаційного провадження у частині щодо зупинення провадження у справі необхідно відмовити з огляду на таке.

Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частина четверта статті 394 ЦПК України передбачає, що у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Із касаційної скарги убачається, що вона є необґрунтованою, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності оскарженого судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити необхідні обставини неможливо; 2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.

Згідно з пунктом 5 частини першої статті 252 ЦПК України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадках, зокрема, призначення судом експертизи.

Провадження у справі зупиняється на час проведення експертизи (пункт 9 частини першої статті 253 ЦПК України).

Зупинення провадження у справі на час проведення судової експертизи є правом суду, що зумовлене неможливістю вирішення спору по суті до з`ясування обставин, що мають значення для справи, які можуть бути встановлені лише експертом.

Таким чином, суд апеляційної інстанції, застосувавши положення статті 252 ЦПК України, з дотриманням норм процесуального права, обґрунтовано виходив із необхідності зупинення провадження в справі на час проведення експертизи.

Зі змісту касаційної скарги, судового рішення, що оскаржено в частині зупинення провадження, та доданих до касаційної скарги матеріалів убачається, що скарга є необґрунтованою, наведені в касаційній скарзі доводи не дають підстав для висновків щодо їх незаконності та неправильності, правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Керуючись частиною першою статті 389, частиною другою та четвертою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Рівненського апеляційного суду від 11 серпня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: С. Ю. Мартєв

В. В. Сердюк

І. М. Фаловська