Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

24 березня 2022 року Саксаганський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, у складі:

головуючого - судді Попова В.В.,

при секретарі - Джемерчук О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, у залі суду, у м. Кривому Розі, в порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на непрацездатного члена подружжя, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду із зазначеним позовом, в якому вказала, що вона з 14 грудня 2007 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають одну неповнолітню дитину - дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 04 лютого 2020 року позивачу була встановлена ІІІ група інвалідності, у зв`язку з чим їй також було призначено пенсію у розмірі 2200 грн. на місяць. Однак позивач зазначає, що призначена їй пенсія не забезпечує її базових потреб та потреб її дитини, інших доходів вона при цьому немає, а відтак відповідач, який є працездатним та працює, має змогу сплачувати аліменти на її утримання у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітної плати щомісяця.

Позивач у судове засідання надала письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила суд розглянути справу за її відсутності. Разом з тим, додала до матеріалів справи довідку з місця роботи та отримувану нею заробітну плату.

Відповідач у судове засідання також надав письмову заяву, в якій заперечив проти пред`явлених позовних вимог, просив суд розглянути справу за його відсутності та долучити до матеріалів справи довідку з його місця роботи та отримувану ним заробітну плату.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Так, позивач та відповідач з 14 грудня 2007 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітню дитину - дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.9,10).

Згідно довідки МСЕК серії 12 ААБ №609386 від 04.02.2020 року, позивачу з 04 лютого 2020 року безстроково встановлена ІІІ група інвалідності за загальним захворюванням з ураженням опорно-рухового апарату (а.с.11-12).

Відповідно до довідки про доходи №3220 8024 4456 1219, позивач отримує пенсію по інвалідності розмір якої становить 2200 грн. щомісяця (а.с.13).

Разом з тим, згідно довідки про доходи за вих. №223 від 16.03.2022 року, позивач працює на посаді гардеробника в АТ «Кривбасзалізрудком» шахта «Родина» та її середній заробіток без урахування обов`язкових платежів складає 5751 грн. 66 коп. на місяць (а.с.31).

Згідно довідки про доходи за вих. №КР 000000001 від 21.02.2022 року, відповідач працює охоронником в Приватному закладі загальної середньої освіти Криворізький ліцей «ІТ СТЕП СКУЛ КРИВИЙ РІГ» Дніпропетровської області та його середній заробіток без урахування обов`язкових платежів складає 5152 грн. 00 коп. на місяць (а.с.33).

Відповідно до ст. 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є інвалідом I, II чи III групи. Один з подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Згідно положень ст. 79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Якщо один із подружжя одержує аліменти у зв`язку з інвалідністю, сплата аліментів триває протягом строку інвалідності, у разі подання відповідного документа про продовження строку інвалідності стягнення аліментів продовжується на відповідний строк без додаткового рішення суду про це.

Статтею 80 СК України передбачено, що аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі.

Аналіз норм статті 75 СК України дає підстави для висновку про те, що аліментні зобов`язання на утримання одного з подружжя можуть бути призначені лише за наявності юридичних складових - сукупності певних умов, а саме: перебування в зареєстрованому шлюбі; непрацездатність одного з подружжя; потреба в матеріальній допомозі; нижчий від прожиткового рівень матеріального забезпечення. Таким чином право на утримання (аліменти) має непрацездатна особа, яка не забезпечена прожитковим мінімумом (вказаний висновок викладений у постановах Верховного Суду України від 13.04.2016 року у справі №6-3066цс15, від 16.08.2017 року у справі №6-1111цс17 та від 11.10.2018 року у справі №161/16931/16-ц).

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» визначено на 2021 рік прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність: з 1 січня - 1769 гривень, з 1 липня - 1854 гривні, з 1 грудня - 1934 гривні.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» визначено на 2022 рік прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність: з 1 січня - 1934 гривні, з 1 липня - 2027 гривень, з 1 грудня - 2093 гривні.

Разом з тим, судом установлено, що розмір пенсії позивача становить 2200 грн. на місяць та середній заробіток без урахування обов`язкових платежів - 5751 грн. 66 коп. на місяць.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Так, судом установлено, що позивач хоча і являється інвалідом ІІІ групи загального захворювання, інвалідність була встановлена в період перебування у шлюбі з відповідачем, втім вона отримує пенсію по інвалідності у розмірі, що забезпечує визначений законодавством прожитковий мінімум, встановлений законом для осіб, які втратили працездатність та окрім того також працює та отримує заробітну плату, розмір якої також значно перевищує визначений законодавством прожитковий мінімум, встановлений законом для осіб, які втратили працездатність, при цьому, відповідач хоча і є працездатним та працює, однак його дохід є меншим за дохід, який отримує позивач, а тому, зважаючи на вищевикладене, позивача не можна вважати особою, яка потребує матеріальної допомоги в розумінні ч. 4 ст. 75 СК України.

Відтак, враховуючи встановлені у справі обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та у їх задоволенні слід відмовити.

Судові витрати у справі - судовий збір, від сплати якого позивач була звільнена при подачі позову до суду, суд відносить на рахунок держави.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.75, 79, 80 СК України, ст.ст. 3, 4, 5, 10-13, 19, 23, 76-82, 141, 259, 263-265, 268, 273, 354-355 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , до ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , про стягнення аліментів на непрацездатного члена подружжя.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом 30-ти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя В.В. Попов.