Справа № 463/9534/20 Головуючий у 1 інстанції: Мисько Х.М.
Провадження № 22-ц/811/90/22 Доповідач в 2-й інстанції: Приколота Т. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2022 року м.Львів

Справа № 463/9534/20

Провадження № 22ц/811/90/22

Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Приколоти Т.І.,

суддів : Мікуш Ю.Р., Савуляка Р.В.

секретар Іванова О.О.

розглянув апеляційну скаргу ОСОБА_1 , підписану представником ОСОБА_2 , на рішення Галицького районного суду м. Львова, ухвалене 24 листопада 2021 року у складі судді Мисько Х.М., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором доручення,-

встановив:

7 жовтня 2020 року ОСОБА_1 звернулася у суд з цим позовом. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що між сторонами було укладено безоплатний договір доручення на підставі якого видано довіреність від 21 грудня 2017 року, якою позивач уповноважила відповідача користуватись та розпоряджатись транспортним засобом Honda Civic, 2008 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить їй на підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_2 . Зазначає, що відповідно до вимог ст.1003 ЦК України у довіреності чітко визначені юридичні дії, на які уповноважений відповідач як повірений, зокрема: укладати від імені позивача договори щодо розпорядження та користування автомобілем, визначаючи на власний розсуд ціну та інші умови, одержувати належні позивачу за цими договорами грошові суми. Вказує, що ОСОБА_3 , як повірений позивачем, відчужив вказаний транспортний засіб на підставі договору купівлі-продажу, приховавши факт продажу автомобіля та всупереч умовам довіреності та вимогам ЦК України, належні позивачу з продажу транспортного засобу кошти не повернув. Згідно договору купівлі-продажу автомобіль продано за 180 200 грн., які позивач просить стягнути у її користь.

Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 24 листопада 2021 року відмовлено у задоволенні позову.

Рішення суду оскаржила представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 . В апеляційній скарзі посилається на те, що відповідач, як представник продавця ОСОБА_1 , отримав за договором купівлі-продажу від покупця грошові кошти за належний позивачу на праві приватної власності автомобіль та повинен був передати такі кошти їй ( ОСОБА_1 ) Вважає, що судом неправильно встановлено факт передачі та повернення грошових коштів позивачу, отриманих відповідачем в результаті відчуження автомобіля та не доведено повернення відповідачем грошових коштів позивачу, оскільки це підтверджується недопустимими та недостатніми доказами. Просить скасувати рішення і ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі.

Згідно з частиною 2 статті 247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не проводиться.

Датою прийняття рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення.

Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

На підставі статей 76-81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі статтею 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства.

Відповідно до статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; а також питання щодо розподілу судових витрат, допуску рішення до негайного виконання, скасування заходів забезпечення позову.

Відповідно до частин першої і другої статті 237 ЦК України представництвом є правовідношення, у якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства.

Згідно із частиною першою статті 238 ЦК України представник може бути уповноважений на вчинення лише тих правочинів, право на вчинення яких має особа, яку він представляє.

Статтею 239 цього Кодексу передбачено, що правочин, вчинений представником, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки особи, яку він представляє.

Відповідно до частин першої та третьої статті 244 ЦК України представництво, яке ґрунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю. Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі.

Згідно із частиною першою статті 1000 ЦК України за договором доручення одна сторона (повірений) зобов`язується вчинити від імені та за рахунок другої сторони (довірителя) певні юридичні дії. Правочин, вчинений повіреним, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки довірителя.

Пунктом третім частини першої статті 1006 ЦК України визначено, що повірений зобов`язаний негайно передати довірителеві все одержане у зв`язку з виконанням доручення.

Відповідно до статті 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Сторонами договору купівлі-продажу є покупець та продавець, при цьому останній має право на отримання від покупця грошової суми - вартості отриманого товару.

Встановлено, що 21 грудня 2017 року ОСОБА_1 уповноважила ОСОБА_3 або ОСОБА_3 користуватись та розпоряджатись (передати в оренду, обміняти, продати) належним їй на підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_2 , виданого 3 липня 2008 року Львівським відділом реєстраційно-екзаменаційної роботи ДАІ, автомобілем марки Honda Civic, 2008 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , для чого надала довіреність, посвідчену приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Бабяк Г.М., зареєстровану в реєстрі за №1784.

22 грудня 2017 року ОСОБА_1 в особі відповідача (продавець) на підставі доручення та ОСОБА_3 (покупець) уклали договір купівлі - продажу, за умовами якого, продавець зобов`язується передати у власність покупцеві транспортний засіб марки Honda Civic, який зареєстрований за продавцем 3 липня 2008 року. Вказаний договір оформлений та підписаний сторонами у сервісному центрі РСЦ МВС в Львівській області за №4641/2017/759789 в присутності адміністратора.

Згідно листа Регіонального сервісного центру у Львівській області МВС України №31/13-К-245/з від 25 жовтня 2019 року вартість продажу транспортного засобу Honda Civic, 2008 року випуску становить 180 200 грн.

На час надання ОСОБА_1 довіреності щодо розпорядження автомобілем вона перебувала в шлюбі з ОСОБА_4 .

У щорічній декларації за 2016 рік ОСОБА_4 вказав, що у власності його дружини - ОСОБА_1 перебував автомобіль Honda Civic, 2008 року випуску.

З витягуіз щорічної декларації ОСОБА_4 за 2017 рік вбачається, що його дружина ОСОБА_1 отримала дохід в розмірі 180 200 грн. від відчуження рухомого майна. У цій декларації відсутні відомості про наявність у дружини ОСОБА_4 зазначеного вище автомобіля.

Рішення суду першої інстанції мотивовано наступним.

Відповідач ОСОБА_3 , як представник продавця ОСОБА_1 , отримавши за договором купівлі-продажу від покупця ОСОБА_3 грошові кошти за належний позивачу на праві приватної власності автомобіль Honda Civic, повинен був передати такі ОСОБА_1 .

В судовому засіданні свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 вказали, що кошти за проданий автомобіль були передані ОСОБА_1 та її чоловіку ( ОСОБА_4 ). Зазначене стверджується і відомостями з декларацій ОСОБА_4 .

На підставі аналізу наявних у справі доказів, відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що відповідачем дотримано передбаченого частиною першою статті 1004 ЦК України обов`язку вчинення дій відповідно до змісту наданого йому доручення та в межах повноважень, передбачених таким, а тому позивачем не доведено належними доказами наявності факту неповернення їй грошових коштів відповідачем.

З урахуванням встановленого, колегія суддів прийшла до висновку, що оскаржуване рішення суду першої інстанції відповідає встановленим обставинам справи, ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, судом першої інстанції правильно визначено характер спірних правовідносин. З висновками суду першої інстанції, які не спростовані доводами апеляційної скарги, належить погодитися. Підстави для скасування оскаржуваного рішення відсутні.

Відповідно до статті 375 ЦПК України апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, оскаржуване судове рішення - без змін.

Керуючись: ст.367, п.1 ч.1 ст.374, ст.ст.375,381-384, 388-391 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , підписану представником ОСОБА_2 , залишити без задоволення.

Рішення Галицького районного суду м. Львова від 24 листопада 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено 31 березня 2022 року.

Головуючий

Судді