Ухвала

05 квітня 2022 року

м. Київ

справа № 203/1672/20

провадження № 61-2985cк22

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Крата В. І. (суддя-доповідач), Дундар І. О., Краснощокова Є. В., розглянув касаційну скаргу Державної казначейської служби України, яка підписана представником Дерновським Максимом Євгеновичем, на рішення Кіровського районного суду міста Дніпропетровська від 28 жовтня 2020 року у складі судді: Колесніченко О. В., та постанову Дніпровського апеляційного суду від 29 листопада 2021 року у складі колегії суддів: Деркач Н. М., Єлізаренко І. А., Лаченкової О. В., у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), Державної казначейської служби України в особі Управління Державної казначейської служби України Шевченківському районі м. Дніпра про стягнення майнової та компенсацію моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2020 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися з позовом до Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), Державної казначейської служби України в особі Управління Державної казначейської служби України Шевченківському районі м. Дніпра про стягнення майнової шкоди та компенсацію моральної шкоди, а саме: на користь позивача ОСОБА_2 майнову шкоду у сумі 22 926,36 грн та компенсацію моральної шкоди в сумі 15 000,00 грн, на корить позивача ОСОБА_1 компенсацію моральної шкоди в розмірі 15 000,00 грн.

Рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 28 жовтня 2020 року, залишеним без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 29 листопада 2021 року, позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 задоволено частково. Стягнуто з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України на користь ОСОБА_2 відшкодування майнової шкоди 11 463,18 грн та компенсації моральної шкоди 2 000,00 грн. Стягнуто з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 компенсації моральної шкоди 3 000,00 грн. В задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

16 березня 2022 року Державнаказначейська службаУкраїни засобами електронного зв`язку подала до Верховного Суду касаційну скаргу, яка підписана представником Дерновським М. Є., на рішення Кіровського районного суду міста Дніпропетровська від 28 жовтня 2020 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 29 листопада 2021 року, у якій посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржені судові рішення та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді, може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково (пункт 2 частини третьої статті 389 ЦПК України).

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ціна позову у справі № 203/1672/20 становить 52 926,36 грн та не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Тобто справа № 203/1672/20 є малозначною у силу вимог закону.

Посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню, касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять.

Вказівка в резолютивній частині постанови Дніпровського апеляційного суду від 29 листопада 2021 року про можливість її оскарження не є підставою для відкриття касаційного провадження судом касаційної інстанції, оскільки оскаржені рішення ухвалено у малозначній справі.

Європейський суд з прав людини вказує, що було б важко погодитись з тим, що Верховний Суд у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволило йому відфільтрувати справи, що надходять до нього, має бути пов`язаним з помилками нижчих судів при визначенні питання щодо надання комусь доступу до нього. В іншому випадку це може серйозно заважати роботі Верховного Суду і зробить неможливим виконання Верховною Судом своєї специфічної ролі. У прецедентній практиці Суду вже було підтверджено, що повноваження вищого суду щодо визначення своєї юрисдикції не можуть бути обмежені таким чином (ZUBAC v. CROATIA, № 40160/12, § 122, ЄСПЛ, від 05 квітня 2018 року).

Суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню (пункт 1 частини другої статті 394 ЦПК України).

Таким чином, оскаржені судові рішення ухвалено у малозначній справі. Тому у відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки касаційна скарга Державної казначейської служби України подана на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.

Керуючись статтями 19, 260, 389, 394 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити Державній казначейській службі України у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою, яка підписана представником Дерновським Максимом Євгеновичем, на рішення Кіровського районного суду міста Дніпропетровська від 28 жовтня 2020 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 29 листопада 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), Державної казначейської служби України в особі Управління Державної казначейської служби України Шевченківському районі м. Дніпра про стягнення майнової та компенсацію моральної шкоди.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: В. І. Крат

І. О. Дундар

Є. В. Краснощоков