Справа № 196/616/22
№ провадження 2-н/196/37/2022
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.09.2022 року смт. Царичанка

Суддя Царичанського районного суду Дніпропетровської області Бабічева Л.П., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ПОЛТАВАЕНЕРГОЗБУТ» про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за спожиту активну електричну енергію з ОСОБА_1 ,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ПОЛТАВАЕНЕРГОЗБУТ» звернулось до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за спожиту активну електричну енергію з ОСОБА_1 .

Звертаючись із заявою про видачу судового наказу, заявник посилається на те, що боржник є власником нежитлового приміщення по майдану АДРЕСА_1 , за вказаною адресою споживав електричну енергію та саме за вказаною адресою утворилась заборгованість перед заявником за спожиту активну електричну енергію в сумі 136839,57 грн., яку боржник не оплатив.

Отже, предметом заявленої вимоги є стягнення заборгованості з оплати послуги з постачання електричної енергії, що надається за адресою знаходження нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_2 , власником якого згідно наданого витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №90665073 є відповідач.

Згідно ст.162 ЦПК України заява про видачу судового наказу подається до суду першої інстанції за загальними правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

Параграфом 3 глави 2 ЦПК України врегульовані питання територіальної юрисдикції (підсудності) позовів, що пред`являються в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до статті 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом. Позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Статтею 30 ЦПК України, зокрема, частиною 1, визначені виключні підстави підсудності справ, якщо позови, що виникають із приводу нерухомого майна. Такі позови пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 07 липня 2020 року у справі №910/10647/18 зазначила таке: "Виключна підсудність застосовується до тих позовів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, а спір може стосуватися як правового режиму нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном".

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 16 лютого 2021 року у справі №911/2390/18 дійшла висновку про те, що словосполучення "з приводу нерухомого майна" необхідно розуміти таким чином, що правила виключної підсудності поширюються на будь-які спори, які стосуються прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном. У таких спорах нерухоме майно не обов`язково виступає як безпосередньо об`єкт спірного матеріального правовідношення. Тому до спорів, предметом яких є стягнення заборгованості, яка виникла внаслідок невиконання зобов`язань за договором, який укладений щодо користування нерухомим майном, поширюються норми про виключну підсудність.

Відповідно до ч.4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Виключна підсудність є особливим видом територіальної підсудності, правила якої забороняють застосування при пред`явленні позову інших норм, що регулюють інші види територіальної підсудності, передбачені у статтях 27 - 29 ЦПК України.

Заявник просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за спожиту електричну енергію. Тому предметом поданої заяви є зобов`язання, які випливають з надання послуг з постачання електричної енергії, що надаються за місцем знаходження нерухомого майна.

З урахуванням наведеного, заява про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за надання послуг з утримання нерухомого майна має пред`являтися за місцем знаходження цього майна, за правилами виключної підсудності.

Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 10 квітня 2019 року у справі № 638/1988/17.

Отже, заборгованість за спожиту електричну енергію виникла за адресою: АДРЕСА_1 , що не належить до територіальної юрисдикції (підсудності) Царичанського районного суду Дніпропетровської області.

Відповідно до п.9 ч.1 ст.165 ЦПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заяву подано з порушенням правил підсудності.

Враховуючи вищевикладене, у видачі судового наказу слід відмовити.

У відповідності до ч. 1 ст. 166 ЦПК України, відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Керуючись ст.162, п.9 ч.1 ст.165 ЦПК України, суддя, -

УХВАЛИВ:

У видачі судового наказу за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «ПОЛТАВАЕНЕРГОЗБУТ» про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за спожиту активну електричну енергію з ОСОБА_1 - відмовити.

Роз`яснити заявнику, що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1,2,8,9 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення ухвали.

Суддя: Л.П. Бабічева