Справа №760/3271/22
УХВАЛА

про відкриття провадження у справі

/спрощене позовне провадження без виклику сторін/

16 лютого 2022 року Солом`янський районний суд міста Києва в складі судді

Зуєвич Л.Л., перевіривши виконання вимог ст.ст. 175, 177, 184-186 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 /далі - ОСОБА_1 / (РНОКПП: НОМЕР_1 ; адреса: АДРЕСА_1 ; адреса для листування: АДРЕСА_2 ), до товариства з обмеженою відповідальністю «Веллфін» /далі - ТОВ «Веллфін»/ (; адреса: 03061, м. Київ, вул. Героїв Севастополя, буд. 48), третя особа: приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Житомирської області Горай Олег Станіславович /далі - приватний нотаріус Горай О.С./ (адреса: 01001, м. Київ, вул. Михайлівська, буд. 5/6, літ. В), про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,

В С Т А Н О В И В:

Рух справи

14.02.2022 до Солом`янського районного суду міста Києва надійшла вказана позовна заява, датована 08.02.2022, за підписом позивача, в якій ставиться питання про:

- визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчого напису № 51907 від 25.09.2020, вчиненого приватним нотаріусом Горай О.С. про стягнення з ОСОБА_2 на користь ТОВ «Веллфін» заборгованість в сумі 44 665,40 грн відповідно до кредитного договору № 25705 від 16.07.2017;

- витребування з Житомирського обласного державного нотаріального архіву (10014, Житомирська обл., м. Житомир, майдан Соборний, буд. 1) завірених належним чином копій матеріалів нотаріальної справи щодо вчинення приватним нотаріусом Горай О.С. нотаріальної справи № 51907 від 25.09.2020 щодо стягнення заборгованості з ОСОБА_3 на користь ТОВ «ФК «Веллфін».

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.02.2022 для розгляду зазначеної позовної заяви визначено суддю Зуєвич Л.Л. Фактично справу передано судді по реєстру 16.02.2022.

Щодо можливості прийняття позову до розгляду

Розглянувши матеріали справи суд враховує наступне.

Позовна заява в цілому відповідає вимогам ст.ст. 175-177 ЦПК України.

Проте наразі для суду лишилось спірним питання щодо судового збору.

Частиною 4 ст. 263 ЦПК України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

При цьому вбачається, що для застосування певного правового висновку Верховного Суду до конкретних спірних правовідносин слід досліджувати релевантність такого висновку щонайменше у двох аспектах: 1. чи є правовідносини подібними; 2. чи зберігає ця правова позиція юридичну силу до спірних правовідносин, зважаючи на редакцію відповідних законодавчих актів.

Так, як вказує Велика Палата Верховного Суду, правові висновки суду, у тому числі касаційної інстанції, формулюються виходячи з конкретних обставин справи. Тобто, на відміну від повноважень законодавчої гілки влади, до повноважень суду не належить формулювання абстрактних правил поведінки для всіх життєвих ситуацій, які підпадають під дію певних норм права (постанова Великої Палати Верховного Суду від 26.01.2021 у справі № 522/1528/15-ц (провадження № 14-67цс20), п. 68).

Під судовими рішеннями в подібних правовідносинах розуміються такі рішення, в яких аналогічними є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені фактичні обставини, і, відповідно, має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

Суд враховує, що у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 26.02.2020 у справі № 643/2870/18 (провадження № 61-4126св19), викладено правову позицію що оскільки між позивачем та банком, було укладено кредитний договір, за умовами якого він отримав кредит на споживчі потреби і на підставі заяви банку приватний нотаріус на підставі відповідного кредитного договору вчинив оскаржений виконавчий напис, то позивач звільнений від сплати судового збору в силу приписів Закону України «Про захист прав споживачів».

Проте, для встановлення релевантності висновків, викладених у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 26.02.2020 у справі № 643/2870/18 до справи, що є предметом вивчення, необхідно дослідити зміст умов кредитного договору на підставі якого видано оскаржений виконавчий напис, на предмет того, чи є наданий позивачу кредит споживчим, а отже чи є відповідний договір саме договором про надання споживчого кредиту. Лише за таких умов може бути встановлено, що між позивачем та відповідачем, виник спір, який підпадає під регулювання Закону України «Про захист прав споживачів».

Проте до позовної заяви не додано копію кредитного договору, на підставі якого прийнято рішення про видачу оспорюваного виконавчого напису приватного нотаріуса, що є предметом позову, що позбавляє суд можливості дослідити його умови. При цьому, самим позивачем аналіз умов договору в контексті Закону України «Про захист прав споживачів» також не наведено.

Отже, позивачем наразі не надано доказів (як, власне, і не наведено відповідних обґрунтувань) на підтвердження того, що на спірні правовідносини поширюються норми ЗУ «Про захист прав споживачів».

Так, зокрема, відповідно до п. 1 ч. 1, п. 7 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про споживче кредитування», цей Закон регулює відносини між кредитодавцями, кредитними посередниками та споживачами під час надання послуг споживчого кредитування. Цей Закон не поширюється на: договори, що містять умову про споживчий кредит у формі кредитування рахунку зі строком погашення кредиту до одного місяця, та кредитні договори, що укладаються на строк до одного місяця; кредитні договори, загальний розмір кредиту за якими не перевищує однієї мінімальної заробітної плати, встановленої на день укладення кредитного договору.

Однак, суд бере до уваги, також і те, що з позову вбачається, що розгляд судом відповідного позову по суті для позивача є вкрай важливим та нагайним.

Тому, в ситуації, що склалася, вирішуючи питання щодо можливості відкриття провадження у даній конкретній справі, суд вважає слушним врахувати наступне.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) визначено право людини на доступ до правосуддя, а статтею 13 Конвенції - ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Пряма чи опосередкована заборона законом на захист певного цивільного права чи інтересу не може бути виправданою. Тому пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право звернутися до суду з будь-якою вимогою щодо своїх цивільних прав та обов`язків. У такий спосіб здійснюється право на суд, яке включає не лише право ініціювати провадження, а й право отримати вирішення спору судом.

Як зазначено, зокрема, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 17.02.2021 у справі № 9901/471/19 за висновками ЄСПЛ, право на доступ до суду має «застосовуватися на практиці і бути ефективним» (рішення у справі «Белле проти Франції» від 04 грудня 1995 року). Суворе трактування національним законодавством процесуального правила (надмірний формалізм) можуть позбавити заявників права звертатись до суду (рішення ЄСПЛ у справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» від 28 жовтня 1998 року). Згідно з усталеною практикою ЄСПЛ, реалізуючи положення Конвенції, необхідно уникати занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, оскільки доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але й реальним. Надмірний формалізм при вирішені питання щодо прийняття позовної заяви або скарги є порушенням права на справедливий судовий захист.

При цьому суд вважає, що питання щодо стягнення судового збору в будь-якому разі може бути вирішено за наслідками розгляду справи по суті, а враховуючи відносно невеликий розмір суми судового збору, що підлягає сплаті за подання позову у даній справі, виключно це питання за вказаних умов у даній конкретній справі не може бути єдиною перепоною для затягування з відкриттям провадження у справі.

Враховуючи наведене та з огляду на розумність строків розгляду справи суд вважає за можливе відкрити провадження у справі. При цьому, суд пропонує позивачу надати суду копію кредитного договору, на підставі якого видано оскаржений виконавчий напис.

Щодо форми провадження

Вирішуючи питання про те, за якими правилами позовного провадження (загального чи спрощеного) буде розглядатися справа, як це передбачено п. 4 ч. 1 ст. 187 ЦПК України, суд бере до уваги, що відповідно до ч. 2 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Статтею 11 ЦПК України передбачено, що суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Згідно з ч. 3 ст. 274 ЦПК України при вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: 1) ціну позову; 2) значення справи для сторін; 3) обраний позивачем спосіб захисту; 4) категорію та складність справи; 5) обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначити експертизу, викликати свідків тощо; 6) кількість сторін та інших учасників справи; 7) чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; 8) думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Згідно з ч. 4 ст. 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: 1) що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя; 2) щодо спадкування; 3) щодо приватизації державного житлового фонду; 4) щодо визнання необґрунтованими активів та їх витребування відповідно до глави 12 цього розділу; 5) в яких ціна позову перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 6) інші вимоги, об`єднані з вимогами у спорах, вказаних у пунктах 1-5 цієї частини.

При цьому, суд бере до уваги, що відповідно до п. 2 ч. 6 ст. 19 ЦПК України малозначними справами є, зокрема, справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

З огляду на вказані у ст. 11, ч. 3 ст. 274 ЦПК України критерії, предмет спору та характер спірних правовідносин, а також те, що дана справа не підпадає під категорії, визначені ч. 4 ст. 274 ЦПК України, суд визнає дану справу малозначною, як таку, що є справою незначної складності.

З урахуванням зазначеного дана справа підлягає розгляду в порядку спрощеного провадження.

Разом з тим, ч. 5 ст. 279 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

На момент винесення даної ухвали клопотань про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не надходило.

З огляду на зазначене, предмет спору та характер спірних правовідносин відповідна справа підлягає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (у письмовому провадженні).

Щодо залучення третьої особи у справі

Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 53 ЦПК України треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до закінчення підготовчого провадження у справі або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, у разі коли рішення у справі може вплинути на їхні права або обов`язки щодо однієї зі сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за заявою учасників справи. У заявах про залучення третіх осіб і в заявах третіх осіб про вступ у справу на стороні позивача або відповідача зазначається, на яких підставах третіх осіб належить залучити до участі у справі.

За змістом ч. 3 ст. 53 ЦПК України якщо суд при вирішенні питання про відкриття провадження у справі або при підготовці справи до розгляду встановить, що рішення суду може вплинути на права та обов`язки осіб, що не є стороною у справі, суд залучає таких осіб до участі у справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору.

Частиною 5, 6 ст. 53 ЦПК України передбачено, що про залучення третіх осіб до участі у справі суд постановляє ухвалу, в якій зазначає на які права чи обов`язки такої особи та яким чином може вплинути рішення суду у справі. Треті особи, які не заявляють самостійних вимог, мають процесуальні права і обов`язки, встановлені статтею 43 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 187 ЦПК України якщо при відкритті провадження у справі було вирішено питання про залучення третіх осіб, позивач не пізніше двох днів з дня вручення копії ухвали про відкриття провадження у справі повинен направити таким третім особам копії позовної заяви з додатками, а докази такого направлення надати суду до початку підготовчого засідання або до початку розгляду справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження.

Враховуючи наведене, предмет спору та характер спірних правовідносин суд вважає за необхідне залучити до участі у справі в якості третьої особи, які не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Житомирської області Горай Олега Станіславовича, оскільки предмет спору у даній справі безпосередньо пов`язаний з виконанням ним професійної діяльності та може вплинути на відповідні права/обов`язки вказаної особи.

Разом з тим, щодо вказаного в позивачем в позові в якості третьої особи у справі Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Дергачівському та Золочівському районах Головного територіального управління юстиції у Харківські області (62300, Харківська обл., м. Дергачі, вул. Сумський шлях, 20), суд звертає увагу на те, що з матеріалів позови наразі не вбачається, а позивачем не зазначено на які права чи обов`язки такої особи та яким чином може вплинути рішення суду у справі.

Щодо витребування доказів у справі

Як зазначалось, в позові, зокрема, заявлено клопотання про витребування судом у Житомирського обласного державного нотаріального архіву завірених належним чином копій матеріалів нотаріальної справи щодо вчинення приватним нотаріусом Горай О.С. нотаріальної справи № 51907 від 25.09.2020 щодо стягнення заборгованості з ОСОБА_3 на користь ТОВ «ФК «Веллфін».

Суд враховує, що згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 84 ЦПК України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом.

Згідно з ч. 6 ст. 84 ЦПК України будь-яка особа, у якої знаходиться доказ, повинна видати його на вимогу суду.

Суд нагадує, що згідно з п.п. 2, 4 ч. 2 ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази.

Статтею 95 ЦПК України передбачено, що письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3, 4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

У рішенні ЄСПЛ від 19.04.1993 у справі «Краска проти Швейцарії» зазначено, що ефективність справедливого розгляду досягається тоді, коли сторони процесу мають право представити перед судом ті аргументи, які вони вважають важливими для справи. При цьому такі аргументи мають бути «почуті», тобто ретельно розглянуті судом.

Сторонам повинна бути надана можливість повідомити будь-які докази, необхідні для успіху скарги («Клінік дез Акація та інші проти Франції» Clinique des Acacias and Others v. France, пункт 37).

За змістом п. 4 ч. 5 ст. 12 ЦПК України суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи наведені правові положення, а також те, що без таких документів всебічний та об`єктивний розгляд справи може утруднитися, для вжиття всіх визначених законом та залежних від суду заходів задля створення для сторін рівних можливостей відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом, суд прийшов до висновку про задоволення вимоги позивача та витребування зазначених заявником доказів.

При цьому, судом під час вивчення матеріалів та відкриття провадження у даній цивільній справі отримано інформацію про анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю приватним нотаріусом Горай О.С. (свідоцтво від 26.12.2011 за № 8679 анульовано згідно Наказу Міністерства юстиції України № 727/5 від 24.02.2021).

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про нотаріат» нотаріальна таємниця - сукупність відомостей, отриманих під час вчинення нотаріальної дії або звернення до нотаріуса заінтересованої особи, в тому числі про особу, її майно, особисті майнові та немайнові права і обов`язки тощо.

Нотаріус та особи, зазначені у статті 1 цього Закону, а також стажист нотаріуса зобов`язані зберігати нотаріальну таємницю, навіть якщо їх діяльність обмежується наданням правової допомоги чи ознайомленням з документами і нотаріальна дія або дія, яка прирівнюється до нотаріальної, не вчинялась.

Обов`язок дотримання нотаріальної таємниці поширюється також на осіб, яким про вчинені нотаріальні дії стало відомо у зв`язку з виконанням ними службових обов`язків чи іншої роботи, на осіб, залучених для вчинення нотаріальних дій у якості свідків, та на інших осіб, яким стали відомі відомості, що становлять предмет нотаріальної таємниці.

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про нотаріат» документи нотаріального діловодства та архів приватного нотаріуса є власністю держави і перебувають у володінні та користуванні приватного нотаріуса у зв`язку із здійсненням ним нотаріальної діяльності.

Приватний нотаріус зобов`язаний забезпечити зберігання документів нотаріального діловодства та архіву приватного нотаріуса протягом усього строку здійснення ним нотаріальної діяльності.

У разі припинення приватної нотаріальної діяльності документи нотаріального діловодства та архіву приватного нотаріуса передаються ним до відповідного державного нотаріального архіву в порядку, встановленому законодавством.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч. 1 ст. 5 ЦПК України).

Частина 7 ст. 14 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що у разі припинення приватної нотаріальної діяльності документи нотаріального діловодства та архіву приватного нотаріуса передаються ним до відповідного державного нотаріального архіву в порядку, встановленому законодавством.

З урахуванням викладеного, приватний нотаріус Горай О.С. повинен був передати зазначені у ст. 14 Закону України «Про нотаріат» документи до Житомирського обласного державного нотаріального архіву.

Оскільки в силу вимог Закону України «Про нотаріат» у разі припинення приватної нотаріальної діяльності документи нотаріального діловодства та архіву приватного нотаріуса передаються ним до відповідного державного нотаріального архіву, суд вважає за необхідне додатково витребувати належним чином завірені копії матеріалів нотаріальної справи щодо вчинення оскарженого виконавчого напису у Житомирського обласного державного нотаріального архіву.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 13, 19, 53, 76-84, 175, 177, 184-187, 190, 259-261, 274-279 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити спрощене позовне провадження в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Веллфін», третя особа: приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Житомирської області Горай Олег Станіславович, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Залучити до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору:

- приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Житомирської області Горай Олега Станіславовича.

Запропонувати позивачу надати суду копію кредитного договору на підставі якого видано оскаржений виконавчий напис.

Витребувати уприватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Житомирської області Горай Олега Станіславовича:

-належним чином завірені копії матеріалів нотаріальної справи щодо вчинення виконавчого напису № 51907 від 25.09.2020 про стягнення з ОСОБА_2 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Веллфін» 44 665,40 грн.

Витребуватиу Житомирського обласного державного нотаріального архіву (, юридична адреса: 10014, м. Житомир, Богунський р-н, майдан Соборний, буд. 1) належним чином завірену копії матеріалів нотаріальної справи щодо вчинення виконавчого напису № 51907 від 25.09.2020, здійсненого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олегом Станіславовичем (свідоцтво від 26.12.2011 за № 8679 анульовано згідно Наказу МЮУ № 727/5 від 24.02.2021, адреса 1008, м. Житомир, вул. Велика Бердичівська, буд. 35), про стягнення з ОСОБА_2 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Веллфін» 44 665,40 грн.

Витребувати у старшого державного виконавця Дунаєвецького районного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Козіян Олександра Вікторовича (32400, Хмельницька область, м. Дунаївці, вул. Шевченко, буд. 83-А):

-завірену копію виконавчого провадження ВП № 63582850, відкритого на підставі виконавчого напису № 51907 від 25.09.2020, вчиненого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Житомирської області Горай Олегом Станіславовичем про стягнення з ОСОБА_2 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Веллфін» 44 665,40 грн.

Витребувані докази направити (надати) на адресу Солом`янського районного суду міста Києва (03113, м. Київ, вул. Полковника Шутова, 1) протягом двох днів з дня отримання ухвали суду.

Роз`яснити, що особи, які не мають можливості подати доказ, який витребовує суд, або не мають можливості подати такий доказ у встановлені строки, зобов`язані повідомити про це суд із зазначенням причин протягом п`яти днів з дня вручення ухвали (ч. 7 ст. 84 ЦПК).

У разі неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, а також за неподання таких доказів з причин, визнаних судом неповажними, суд застосовує до відповідної особи заходи процесуального примусу, передбачені цим Кодексом (ч. 8 ст. 84 ЦПК).

Попередити, що відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 148 ЦПК України суд може постановити ухвалу про стягнення в дохід державного бюджету з відповідної особи штрафу у сумі від 0,3 до трьох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у випадках неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, або неподання таких доказів без поважних причин.

Згідно з ч. 2 ст. 148 ЦПК України у випадку повторного чи систематичного невиконання процесуальних обов`язків, повторного чи неодноразового зловживання процесуальними правами, повторного чи систематичного неподання витребуваних судом доказів без поважних причин або без їх повідомлення, триваючого невиконання ухвали про забезпечення позову або доказів суд з урахуванням конкретних обставин стягує у дохід державного бюджету з відповідного учасника судового процесу або відповідної іншої особи штраф у сумі від одного до десяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Притягнення винних осіб до відповідальності не звільняє їх від обов`язку подати витребувані судом докази (ч. 9 ст. 84 ЦПК).

Копію даної ухвали направити:

- Житомирському обласному державному нотаріальному архіву (, юридична адреса: 10014, м. Житомир, Богунський р-н, майдан Соборний, буд. 1)

- та старшому державному виконавцю Дунаєвецького районного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Козіян Олександру Вікторовичу (32400, Хмельницька область, м. Дунаївці, вул. Шевченко, буд. 83-А):

- для виконання.

Позивачу направити копію ухвали про відкриття провадження у справі.

Відповідачу та третій особі направити копію ухвали про відкриття провадження у справі, копію позовної заяви з копіями доданих до неї документів (ст. 190 ЦПК України).

Визначити відповідачу строк на подання відзиву на позов у порядку, передбаченому ст. 178 ЦПК України, - 15 днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі (ч. 7 ст. 178, ч. 1 ст. 278 ЦПК України).

Копія відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи повинна бути надіслана (надана) одночасно з надісланням (наданням) відзиву до суду (ч. 4 ст. 178 ЦПК України).

Позивач має право подати до суду відповідь на відзив у порядку, передбаченому ст. 179 ЦПК України, протягом 15 днів з дня отримання відзиву відповідача на позов.

Відповідач має право подати до суду заперечення, в яких викласти свої пояснення, міркування і аргументи щодо наведених позивачем у відповіді на відзив пояснень, міркувань і аргументів і мотиви їх визнання або відхилення, в порядку, передбаченому ст. 180 ЦПК України, протягом 15 днів з дня отримання відповіді на відзив.

Третя особа має право подати пояснення щодо позову в порядку, передбаченому ст. 181 ЦПК України, протягом 15 днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі, а щодо відзиву - протягом десяти днів із дня його отримання (п. 10 ч. 2 ст. 187 ЦПК України).

Суд розглядатиме дану справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами (у письмовому провадженні), за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше (ч. 5 ст. 279 ЦПК України).

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи, що розглядається, за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет - https://sl.ki.court.gov.ua/sud2609/.

Суддя Л. Л. Зуєвич