Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.09.2022 Справа №607/7222/22

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого: Братасюка В.М.

за участю секретаря: Мокрій М.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Великогаївської об`єднаної територіальної громади про визнання права власності на спадкове майно,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Великогаївської об`єднаної територіальної громади про визнання права власності на спадкове майно, а саме на 1/2 частку будинковолодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , як спадкоємця після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування вимог зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його бабуся ОСОБА_2 після смерті якої відкрилась спадщина на спадкове майно. Дочка померлої ОСОБА_3 подала заяву про відмову від прийняття спадщини в користь ОСОБА_4 , а дочка ОСОБА_5 подала заяву про відмову від прийняття спадщини в користь ОСОБА_1 та ОСОБА_1 . 27.11.2020 року між спадкоємцями, ОСОБА_6 , ОСОБА_1 та ОСОБА_1 , укладено договір про поділ спадкового майна, згідно з яким, зокрема, у власність ОСОБА_1 переходить частка у праві власності па жилий будинок з надвірними будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Зазначає, що у встановлені строки звернувся з заявою про прийняття спадщини, однак отримав Постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на житловий будинок.

У судове засідання представник позивача не з`явився, подано заяву про розгляд справи без його участі.

Відповідачем Великогаївською об`єднаною територіальною громадою явки в судове засідання представника не забезпечено, подано заяву про розгляд справи за відсутності представника, позовні вимоги визнають.

Дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, суд встановив наступні обставини справи.

Як вбачається з копії Свідоцтва на право особистої власності на житловий будинок, яке видано Тернопільською районного радою від 25.03.1987року, житловий будинок за адресою : АДРЕСА_1 відноситься до типу господарств колгоспний двір, головою якого є ОСОБА_7 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_7 помер, спадщину після нього прийняла його дружина ОСОБА_2 , однак не оформила спадкових прав. У заяві ОСОБА_2 від 15.06.1998 року, копія якої знаходиться в матеріалах спадкової справи та була надана Державним нотаріальним архівом Тернопільської області, вказано, що після смерті її чоловіка ОСОБА_7 крім неї інших спадкоємців немає. У спадковій справі №233 після смерті ОСОБА_7 відсутнє свідоцтво про право на спадщину на вказаний вище жилий будинок з надвірними будівлями.

Із свідоцтва про смерть Серія НОМЕР_1 від 07.11.2016 року виданого виконавчим комітетом Великогаївської сільської ради Тернопільського району вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 .

Згідно інформаційної довідки, що видана Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації 19 жовтня 2020 року за №1326, за матеріалами бюро станом на 01.01.2013 р. житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами по АДРЕСА_2 зареєстровано за головою колгоспного двору ОСОБА_7 на підставі свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок, виданого Тернопільською районною радою 25.03.1987 р. та записано в реєстрову книгу № 1 за реєстровим №175.

Як вбачається із довідки виданої виконавчим комітетом Великогаївської сільської ради Тернопільського району №40 від 16.01.2020року жилий будинок з належними до нього будівлями та спорудами, що розташований в АДРЕСА_1 , належить колгоспному двору, головою якого значиться ОСОБА_7 . Членами двору станом на 01.07.1990р. були ОСОБА_7 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 та ОСОБА_8 .

Дочка померлої ОСОБА_3 подала заяву про відмову від прийняття спадщини в користь ОСОБА_4 , а дочка ОСОБА_5 подала заяву про відмову від прийняття спадщини в користь ОСОБА_1 та ОСОБА_1 .

27.11.2020року між спадкоємцями, ОСОБА_6 , ОСОБА_1 та ОСОБА_1 , укладено договір про поділ спадкового майна, згідно з яким, зокрема, у власність ОСОБА_1 переходить частка у праві власності па жилий будинок з надвірними будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Приватним нотаріусом Тернопільського районного нотаріального округу було винесено Постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії 27.11.2020 року, відповідно до якої ОСОБА_1 відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину на частку у праві власності на житловий будинок з належними до нього будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , зв`язку із неподанням документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно.

Згідно роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995р. «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» положення статей 17, 18 Закону «Про власність» щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15.04.1991р.). До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15.04.1991р. мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні: б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних: г) згідно зі статтею 4 Постанови Верховної Ради України - Про введення в дію Закону України «Про власність» загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 1 липня 1990 року.

Оскільки вищевказаний житловий будинок побудовано до 15.04.1991р. (до введення в дію Закону України «Про власність») спадкодавці як члени колишнього колгоспного двору набули на нього право сумісної власності, причому це право збереглося за ними і після припинення колгоспного двору в результаті введення вдію вказаного Закону.

Статус майна колгоспного двору був врегульований ст.ст. 120-126 ЦК УРСР 1963 року в редакції, чинній на час існування спірних правовідносин.

Відповідно до ч.1 ст.120 ЦК УРСР (1963року) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності.

Згідно ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР (1963 року) розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

Таким чином, встановлено, що вказане домоволодіння належало 4 членам колгоспного двору ОСОБА_7 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 та ОСОБА_8 в рівних частинах по 1/4 на праві сумісної власності.

Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

У відповідності до ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Власник майна як це передбачає ст. 392 ЦК України може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

З приписів ч. 1 ст. 5 ЦПК України вбачається, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.

При цьому, відповідно до ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року №1952-IV рішення суду, що набрало законної сили є однією з підстав для реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна.

Зважаючи на викладене та враховуючи, що позивач не має можливості реалізувати свої спадкові права в нотаріальному порядку, оскільки спадкодавець не отримала за життя правовстановлюючий документ на належне майно та не здійснила державної реєстрації свого права власності, тому позивач змушений звертатися в суд за захистом своїх невизнаних прав.

Таким чином, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, оскільки зазначені позивачем обставини унеможливлюють іншим способом захистити його права та інтереси, тому слід визнати за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно 1/2 частину житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель і споруд, загальною площею 87,6 кв.м, житловою 48,6 кв.м, за адресою АДРЕСА_1 , в порядку спадкування після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Керуючись ст.ст.4, 12, 13, 81, 263, 265, 352, 354 Цивільного процесуального кодексу, ст.ст. 392, 1216, 1261, 1268, 1270 Цивільного Кодексу України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) право власності на спадкове майно 1/2 частину житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель і споруд, загальною площею 87,6 кв.м, житловою 48,6 кв.м, за адресою АДРЕСА_1 , в порядку спадкування після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення набирає законної сили через тридцять днів з дня його проголошення, якщо не була подана апеляційна скарга. У разі подання апеляційної скарги, рішення набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Тернопільського апеляційного суду у 30-денний строк з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий суддяВ. М. Братасюк