ПОСТАНОВА
Іменем України

07 вересня 2022 року м. Кропивницький

справа № 389/3664/21

провадження № 22-ц/4809/893/22

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: головуючого судді Єгорової С. М., суддів: Чельник О. І., Черненка В. В.,

секретар судового засідання Сорокіна Н. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Військова частина НОМЕР_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Військової частини НОМЕР_1 на рішення Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 28 квітня 2022 року у складі головуючого судді Савельєвої О. В.,

УСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції.
01.12.2021 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому просив визнати незаконним та скасувати рішення житлової комісії військової частини НОМЕР_1 , оформлене протоколом №12 від 16.07.2021, в частині зняття старшого прапорщика у відставці ОСОБА_1 зі складом сім`ї дві особи, з черги обліку осіб, які набули права та потребують поліпшення житлових умов шляхом надання жилих приміщень для постійного проживання та з черги обліку осіб, які користуються правом позачергового одержання жилих приміщень, скасувати пункт наказу командира військової частини НОМЕР_1 №1247 від 19.07.2021 «Про зняття військовослужбовців, а також осіб, звільнених в запас або відставку військової частини НОМЕР_1 та членів їх сімей з обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов шляхом надання жилих приміщень для постійного проживання у військовій частині НОМЕР_1 » в частині зняття з черги обліку осіб, які набули права та потребують поліпшення житлових умов шляхом надання жилих приміщень для постійного проживання та з черги обліку осіб, які користуються правом позачергового одержання жилих приміщень, старшого прапорщика у відставці ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з наступним складом сім`ї дві особи, а саме: донька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та внесення змін в списки обліку осіб, які набули права та потребують поліпшення житлових умов шляхом надання жилих приміщень для постійного проживання та в списки обліку осіб, які користуються правом позачергового одержання жилих приміщень, зобов`язати поновити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зі складом сім`ї дві особи: донька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на квартирному обліку осіб, які набули права та потребують поліпшення житлових умов шляхом надання жилих приміщень для постійного проживання з 03.04.2003, на квартирному обліку осіб, які користуються правом позачергового одержання жилих приміщень з 31.12.2004.

Позовні вимоги мотивовано тим, що позивач проходив службу в Збройних Силах України, та був звільнений з військової служби наказом першого заступника Міністра оборони України від 17.12.2004 №25-ПМ із залишенням на квартирному обліку для позачергового отримання житла за рахунок житлового фонду Міністерства оборони України.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 30.12.2004 №298 його виключено зі списків особового складу частини із залишенням у гарнізонній черзі для позачергового отримання житла за рахунок житлового фонду Міністерства оборони України.

На квартирному обліку позивач перебував з 03.04.2003, вислуга років у Збройних Силах України складає 23 роки 1 місяць.

Рішенням житлової комісії військової частини НОМЕР_1 , оформленим протоколом №12 від 16.07.2021, позивача зі складом сім`ї дві особи знято з черги обліку осіб, які набули права та потребують поліпшення житлових умов шляхом надання жилих приміщень для постійного проживання та з черги обліку осіб, які користуються правом позачергового одержання жилих приміщень. На підставі даного рішення командиром військової частини НОМЕР_1 видано наказ №1247 від 19.07.2021, яким позивача зі складом сім`ї дві особи знято з черги обліку осіб, які набули права та потребують поліпшення житлових умов шляхом надання жилих приміщень для постійного проживання та з черги обліку осіб, які користуються правом позачергового одержання жилих приміщень.

Рішення житлової комісії прийняте з посиланням на забезпеченість позивача житловою площею за нормою згідно з розділом 1 п.3 постанови виконкому обласної Ради народних депутатів і президії обласної ради профспілки від 29.12.1984 №626, а також відповідно до листа-роз`яснення начальника Центрального управління інженерно-інфраструктурного забезпечення ІНФОРМАЦІЯ_3 від 14.06.2021 №370/2/5240, в якому зазначено, що особи, які забезпечені житлом для постійного користування, яке відповідає встановленим санітарно-технічним вимогам, втрачають право на перебування на обліку осіб, які потребують покращення житлових умов. Посилання на будь-які норми чинного законодавства, які б мотивували прийняття такого рішення житлової комісії, відсутні. Аналогічний за змістом є і оскаржуваний наказ, в якому, зокрема, є посилання на виконання вимог наказу Міністерства Оборони України №380 від 16.07.2021 «Про затвердження Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями».

Вважає оскаржувані рішення житлової комісії та наказ винесеними без жодних правових підстав, оскільки посилання на норми діючого законодавства та мотивування відсутні, окрім посилання на вищезазначений лист-роз`яснення, який не може бути підставою для прийняття такого рішення.

Рішенням Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 28 квітня 2022 року позов задоволено.

Визнано незаконним та скасовано рішення житлової комісії військової частини НОМЕР_1 , оформлене протоколом №12 від 16.07.2021, в частині зняття старшого прапорщика у відставці ОСОБА_1 зі складом сім`ї дві особи, з черги обліку осіб, які набули права та потребують поліпшення житлових умов шляхом надання жилих приміщень для постійного проживання та з черги обліку осіб, які користуються правом позачергового одержання жилих приміщень.

Скасовано п.15 наказу командира військової частини НОМЕР_1 №1247 від 19.07.2021 «Про зняття військовослужбовців, а також осіб, звільнених в запас або відставку військової частини НОМЕР_1 та членів їх сімей з обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов шляхом надання жилих приміщень для постійного проживання у військовій частині НОМЕР_1 » в частині зняття з черги обліку осіб, які набули права та потребують поліпшення житлових умов шляхом надання жилих приміщень для постійного проживання та з черги обліку осіб, які користуються правом позачергового одержання жилих приміщень, старшого прапорщика у відставці ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з наступним складом сім`ї дві особи, а саме: донька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та внесення змін в списки обліку осіб, які набули права та потребують поліпшення житлових умов шляхом надання жилих приміщень для постійного проживання та в списки обліку осіб, які користуються правом позачергового одержання жилих приміщень.

Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 в особі її житлової комісії поновити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зі складом сім`ї дві особи: донька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на квартирному обліку осіб, які набули права та потребують поліпшення житлових умов шляхом надання жилих приміщень для постійного проживання з 03.04.2003, на квартирному обліку осіб, які користуються правом позачергового одержання жилих приміщень з 31.12.2004.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, щопозивач, як військовослужбовець, на час звільнення у запас мав вислугу понад 20 років, перебував на квартирному обліку для поліпшення житлових умов з 03.04.2004, а з 31.12.2004 на обліку осіб, які користуються правом позачергового одержання жилих приміщень. Був знятий з квартирного обліку рішенням житлової комісії військової частини НОМЕР_1 , оформленим протоколом №12 від 16.07.2021, та виданим на підставі цього рішення наказом командира військової частини НОМЕР_1 №1247 від 19.07.2021. За час перебування на військовій службі та після звільнення з неї у запас, позивач не реалізував своє право на житло, передбачене ч.1 ст.12 Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Аналіз зазначених обставин по справі з урахуванням положень викладеного вище законодавства свідчить про те, що підстави для зняття позивача з квартирного обліку відсутні, а право позивача на отримання житла, гарантоване державою, є порушеним.

Забезпечення військовослужбовців належним житлом за безперервну тривалу військову службу є певною соціальною допомогою, підтримкою, додатком до основних джерел існування і спрямоване на реалізацію конституційного права кожного громадянина на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло (стаття 48 Конституції України). При вступі на службу та під час її проходження, позивачу державою було гарантоване певне забезпечення і компенсації, які фінансуються із бюджету. Зупинення або звуження змісту і обсягу гарантованих Конституційних соціальних прав є недопустимим і не повинні погіршувати становище особи, а тому позивач має право на поліпшення житлових умов за рахунок фондів Міністерства оборони України.

Судом відхилено доводи представника відповідача щодо правомірності зняття позивача разом із сім`єю з обліку з тих підстав, що лист-роз`яснення начальника Центрального управління інженерно-інфраструктурного забезпечення Командування Сил логістики Збройних Сил України від 14.06.2021 №370/2/5240 не є нормативно-правовим актом, обставини, викладені в такому листі та які стали підставою для видання оскаржуваних рішення та наказу, повністю суперечать положенням Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», ЖК УРСР, Закону України ««Про приватизацію державного житлового фонду»» та Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, а також іншим нормативно-правовим актам, виданим на виконання цих норм Закону, тому вказані у цьому листі роз`яснення не підлягають застосуванню при вирішенні цього спору.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.
Військова частина НОМЕР_1 подала апеляційну скаргу, в якій з підстав неправильного застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, ставить питання про скасування судового рішення і ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Зазначає, що суд неповно з`ясував усі фактичні обставини справи та не дав належної оцінки наявним у матеріалах справи доказам.

Вказує, що відповідно до протоколу №3 житлової комісії військової частини НОМЕР_1 від 03.04.2003 позивача було поставлено на квартирний облік, зі складом сім`ї 3 (три) особи, а саме: дружина - ОСОБА_3 , 1961 р.н., донька - ОСОБА_2 , 2000 р.н.

Протоколом засідання житлової комісії від 16.07.2021 за № 12, позивача знято з черги обліку осіб, які набули права та потребують поліпшення житлових умов шляхом надання жилих приміщень для постійного проживання та з черги обліку осіб, які користуються правом позачергового одержання жилих приміщень. Зазначене рішення житлова комісія військової частини НОМЕР_1 прийняла законно.

Згідно листа-роз`яснення начальника Центрального управління інженерно- інфраструктурного забезпечення Командування Сил логістики ЗСУ від 14.06.2021 за №370/2/5240 житлові приміщення для постійного проживання та грошова компенсація за належне їм для отримання жиле приміщення, надаються один раз протягом усього часу проходження військової служби. Особи, які забезпечені житлом для постійного користування, яке відповідає встановленим санітарно-технічним вимогам, втрачають право на перебування на обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов.

На сьогоднішній день житловий фон військового містечка № НОМЕР_2 перебуває у державній власності в особі МОУ та в оперативному управлінні квартирно-експлуатаційного відділу АДРЕСА_1 , складається з одного гуртожитку на 11 кімнат та 17 житлових будинків на 173 квартири з яких лише 19 квартирам рішенням органів виконавчої влади надано статус житлового житла і таким чином фактично встановлено, що житловий фонд військового містечка № НОМЕР_2 , в якому не визначено статус службового житла, відноситься до категорії житла, що надається для постійного користування і може бути приватизованим встановленим порядком.

Тобто, питання щодо забезпечення постійним житлом військовослужбовців запасу - мешканців військового містечка № НОМЕР_2 , які зареєстровані та проживають у квартирах, що відповідають санітарно-технічним нормам, слід вирішувати в межах чинного законодавства шляхом реалізації права громадян в порядку передбаченому ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду».

Звертає увагу на те, що позивач зареєстрований та проживає в АДРЕСА_2 (що відноситься до фонду житлового містечка № НОМЕР_2 , зі складом сім`ї 2 (дві) особи, в тому числі позивач.

Довідкою про перевірку житлових умов встановлено, що зазначена квартира, в якій зареєстрований та проживає позивач має три кімнати - загальною площею 66,30 м2.

Постановою виконкому обласної ради народних депутатів та президії обласної ради № 626 від 29 грудня 1984 року (яка є чинною) встановлено в містах та селищах міського типу области: а) мінімальний розмір житлової площі на кожного члена сім`ї шість квадратних метрів; в) рівень середньої забезпечености житловою площею, який враховується при наданні жилих приміщень: в м. Кіровограді - 7.3 кв.м, в інших населених пунктах області - 7.8 кв.м.

Довідкою про перевірку житлових умов встановлено, що житлова площа квартири АДРЕСА_3 , що є в користуванні позивача становить 45,2 м2, а тому фактично на кожну особу, яка проживає в зазначеній квартирі припадає 22,6 м2 житлової площі, в зв`язку з чим зазначене житло повністю відповідає санітарно-технічним вимогам. Крім того, розмір житлової площі на кожну особу навіть є більшим на 14,8 м2.

Квартира, в якій зареєстрований та проживає позивач разом із своєю сім`єю підпадає під категорію житла, що надається для постійного користування і за бажанням може бути приватизованим відповідно до встановленого порядку.

Відповідач не заперечує щодо обов`язку держави забезпечити військовослужбовця та членів його сім`ї житловою площею, проте норми, на які посилається позивач у позовній заяви є нормами, що встановлюють соціальні гарантії військовослужбовців та громадян, однак, порядок реалізації таких гарантій, тобто порядок забезпечення військовослужбовців житлом визначається спеціальними нормами.

Розділом VI вищевказаного наказу №380 зазначено, що житловими приміщеннями для постійного проживання забезпечуються військовослужбовці та члени їх сімей, які відповідно до вимог статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» набули права та не забезпечувалися постійним житлом протягом усього часу проходження військової служби і мають календарну вислугу на військовій службі 20 років і більше, зареєстровані в населеному пункті дислокації військової частини, в якій військовослужбовець проходить службу та перебуває на відповідному обліку.

Крім того, пунктом 2 цього ж Розділу VI встановлено, що військовослужбовці та члени їх сімей визнаються такими, що потребують поліпшення житлових умов, відповідно до статті 34 Житлового кодексу Української УРСР.

Зазначає, що позивач забезпечувався житлом для постійного користування, тому рішення житлової комісії, що оформлене протоколом від 16.07.2021 за № 12 щодо зняття позивача з черги обліку осіб, які набули права та потребують поліпшення житлових умов шляхом надання жилих приміщень для постійного проживання та з черги обліку осіб, які користуються правом позачергового одержання жилих приміщень відповідає вимогам передбаченими нормативно-правовими актами. Позивач забезпечувався житловою площею для постійного проживання за рахунок Міністерства оборони України, яка відповідає як санітарно-технічним нормам так і нормам визначеними у постанові виконкому обласної ради народних депутатів та президії обласної ради № 626 від 29 грудня 1984 року, що встановлює розмір мінімальної житлової площі на одну особу під час забезпечення такою.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Позиція апеляційного суду.
Відповідно до ст. 367, 368 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

З урахуванням вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

Заслухавши пояснення представника відповідача за довіреністю Волошина Є. В., який підтримав доводи апеляційної скарги, позивача, який заперечував проти задоволення скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах, передбачених ст. 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення скасуванню.

Встановлені судом першої інстанції неоспорені обставини, а також обставини встановлені апеляційним судом.
ОСОБА_1 проходив військову службу з 01.12.1978 до 24.05.1980, та з 24.11.1983 до 31.12.2004.

Наказом першого заступника Міністра оборони України від 17.12.2004 №25-ПМ ОСОБА_1 звільнений з військової служби у запас за п.63, підпункт «б» (за віком) із залишенням на квартирному обліку для позачергового отримання житла за рахунок житлового фонду Міністерства оборони України (а.с.15).

Вислуга років (календарна) у Збройних Силах України на час звільнення складала 23 роки 1 місяць.

Наказом т.в.о. командира військової частини НОМЕР_1 від 30.12.2004 №298 позивача виключено з 31.12.2004 зі списків особового складу частини із залишенням на квартирному обліку для позачергового отримання житла за рахунок житлового фонду Міністерства оборони України (а.с.16).

Відповідно до витягу з протоколу спільного засідання адміністрації і профспілкового комітету військової частини НОМЕР_1 №3 від 03.04.2003 позивача складом сім`ї три особи поставлено на квартирний облік (а.с.14).

Згідно з витягом з протоколу житлової комісії військової частини НОМЕР_1 №7 від 31.12.2004 позивача взято на облік осіб, які користуються правом позачергового одержання жилих приміщень.

Відповідно до рішення житлової комісії військової частини НОМЕР_1 від 31.08.2017, яке оформлене протоколом №13 (п.3), внесено зміни до облікової справи позивача з трьох осіб на дві особи у зв`язку зі смертю дружини.

ОСОБА_1 з 01.11.1996 по теперішній час зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Будинок, у квартирі якого мешкає позивач, знаходиться на території військової частини НОМЕР_1 . Квартира є відомчим житлом Міністерства оборони України, ізольована, складається з 3 кімнат, житловою площею 65,85 м?/44,19 м?, розташована на 2 поверсі двохповерхового будинку, який належить КЕВ м.Кропивницький. Рахунок відкритий на ім`я позивача, благоустрій будинку водопровід, каналізація, центральне опалення, ванна, газ. Технічний стан будинку та характеристика приміщення задовільні.

Рішенням житлової комісії військової частини НОМЕР_1 від 16.07.2021 (а.с.10), яке оформлене протоколом №12 (п.20), позивача зі складом сім`ї дві особи знято з черги обліку осіб, які набули права та потребують поліпшення житлових умов шляхом надання жилих приміщень для постійного проживання та з черги обліку осіб, які користуються правом позачергового одержання жилих приміщень, у зв`язку із забезпеченням позивача житловою площею за нормою згідно з розділом 1 п.3 постанови виконкому обласної Ради народних депутатів і президії обласної ради профспілки від 29.12.1984 №626 та на підставі листа-роз`яснення начальника Центрального управління інженерно-інфраструктурного забезпечення ІНФОРМАЦІЯ_3 від 14.06.2021 №370/2/5240.

На підставі цього рішення житлової комісії командиром військової частини НОМЕР_1 видано наказ №1247 від 19.07.2021 (п.15), яким у зв`язку із забезпеченням позивача житловою площею за нормою згідно з розділом 1 п.3 постанови виконкому обласної Ради народних депутатів і президії обласної ради профспілки від 29.12.1984 №626 та на підставі листа-роз`яснення начальника Центрального управління інженерно-інфраструктурного забезпечення ІНФОРМАЦІЯ_3 від 14.06.2021 №370/2/5240, позивача зі складом сім`ї дві особи знято з черги обліку осіб, які набули права та потребують поліпшення житлових умов шляхом надання жилих приміщень для постійного проживання та з черги обліку осіб, які користуються правом позачергового одержання жилих приміщень (а.с.11-12).

За період військової служби та після звільнення з неї позивач постійним житлом не забезпечувався, грошова компенсація за належне для отримання жиле приміщення, не виплачувалась.

Мотиви, з яких виходить колегія суддів апеляційного суду.
Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд.
Кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст.4 ЦПК).
Частинами 1 та 3 статті 13 ЦПК встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (ч. 1, 2 ст. 12 ЦПК).
Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК).
Положеннями статей 55, 124 Конституції України та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, передбачено, що кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом, зокрема таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням.
За положеннями статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.
Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначено Законом України «Про соціальний захист військовослужбовців та членів їх сімей» 9 (далі Закон), який гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.
Згідно з абзацом першим частини першої статті 12 Закону держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у порядку і відповідно до вимог, встановлених ЖК УРСР, іншими законами, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до абзацу четвертого частини першої статті 12 Закону військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надаються жилі приміщення для постійного проживання або за їх бажанням грошова компенсація за належне їм для отримання жиле приміщення. Такі жилі приміщення або грошова компенсація надаються їм один раз протягом усього часу проходження військової служби за умови, що ними не було використано право на безоплатну приватизацію житла.
Військовослужбовці, що перебувають на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, при звільненні з військової служби в запас або у відставку за віком, станом здоров`я, а також у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів, у разі неможливості використання на військовій службі залишаються на цьому обліку у військовій частині до одержання житла з державного житлового фонду або за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення, а в разі її розформування - у військових комісаріатах і квартирно-експлуатаційних частинах районів та користуються правом позачергового одержання житла (пунктом 9 статті 12 Закону).
Механізм забезпечення житловими приміщеннями військовослужбовців осіб офіцерського (у тому числі осіб, які проходять військову службу за призовом осіб офіцерського складу), старшинського і сержантського, рядового складу (крім військовослужбовців строкової служби) Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, правоохоронних органів спеціального призначення та Держспецтрансслужби, Держспецзв`язку, розвідувальних органів, посади в яких комплектуються військовослужбовцями, у тому числі звільнених в запас або у відставку, що залишилися перебувати на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, у військових частинах, закладах, установах та організаціях після звільнення (далі військовослужбовці) та членів їх сімей, регулюється Порядком забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2006 року № 1081 (далі Порядок № 1081).
Згідно з пунктом 3 Порядку № 1081, військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надається житло для постійного проживання. Забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житлом для постійного проживання провадиться шляхом надання один раз протягом усього часу проходження військової служби житла новозбудованого, виключеного з числа службового, вивільненого або придбаного у фізичних чи юридичних осіб, надання кредиту для спорудження (купівлі) житла.
Відповідно до пункту 24 Порядку № 1081 військовослужбовці зараховуються на облік згідно з рішенням житлової комісії військової частини, яке затверджується командиром військової частини; у рішенні зазначаються дата зарахування на облік, склад сім`ї, підстави для зарахування на облік, вид черговості (загальна черга, в першу чергу, поза чергою), а також підстави включення до списків осіб, що користуються правом першочергового або позачергового одержання житлових приміщень, а в разі відмови в зарахуванні на облік - підстави відмови з посиланням на відповідні норми законодавства.
Аналогічні положення закріплені також і в пункті 29 Порядку №1081.
Підстави для зняття військовослужбовців з житлового обліку передбачені пунктом 30 Порядку № 1081.
Відповідно до цього пункту, військовослужбовці знімаються з обліку у разі:
1) поліпшення житлових умов, внаслідок чого відпала потреба в наданні житла; засудження військовослужбовця до позбавлення волі на строк понад шість місяців, крім умовного засудження;
2) звільнення з військової служби за службовою невідповідністю, у зв`язку з систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем;
3) подання відомостей, що не відповідають дійсності, але стали підставою для зарахування на облік;
4) в інших випадках, передбачених законодавством.
Відповідно до пункту 4 розділу І Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 31.07.2018 № 380 (далі Інструкція № 380), військовослужбовцям, які перебувають на обліку осіб, що потребують поліпшення житлових умов шляхом надання житлових приміщень для постійного проживання, та які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надаються житлові приміщення для постійного проживання або за їх бажанням виплачується грошова компенсація за належне їм для отримання жиле приміщення.
Згідно з пунктом 1 розділу VІ Інструкції № 380 житловими приміщеннями для постійного проживання забезпечуються військовослужбовці та члени їх сімей, які відповідно до вимог статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» набули права та не забезпечувалися постійним житлом протягом усього часу проходження військової служби і мають календарну вислугу на військовій службі 20 років і більше, зареєстровані в населеному пункті дислокації військової частини, в якій військовослужбовець проходить службу та перебуває на відповідному обліку.
Отже, зазначеними законами держава взяла на себе обов`язок забезпечення військовослужбовців жилими приміщеннями, і зокрема, військовослужбовців, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, на підставах, у межах норм і відповідно до вимог, встановлених житловим законодавством і в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Результат системного аналізу зазначених норм права свідчить про те, що військовослужбовці, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та члени їх сімей мають право на залишення на квартирному обліку до отримання ними житла у разі звільнення в запас чи відставку, крім випадків, прямо передбачених пунктом 30 Порядку № 1081.

Подібного правового висновку Верховний Суд дійшов у постанові від 22 вересня 2021 року у справі № 740/3917/20 (провадження № 61-6785св21).

Суд першої інстанції врахував, що позивач на момент звільнення зі служби мав вислугу на військовій службі більше 20 років, постійним житлом не забезпечувався, перебував на обліку для поліпшення житлових умов у Військовій частині НОМЕР_1 , а тому підстави, визначені законом для зняття з обліку позивача, який потребує поліпшення житлових умов, не настали.
Зняття позивача та членів його сім`ї з квартирного обліку згідно рішення житлової комісії Військової частини НОМЕР_1 від 16.07.2021 без зазначення правових підстав, як військовослужбовця, що має більше 20 років вислуги, буде становити для позивача надмірний тягар, при цьому втрата права на житло є найбільш крайньою формою втручання (рішення ЄСПЛ у справі «МакКенн проти Сполученого Королівства» від 13 травня 2008 року, рішення у справі «Кривіцька та Кривіцький проти України» від 02 грудня 2010 року) та не переслідує законної мети, а відповідачем не доведено необхідність вказаних заходів щодо позивачів відповідно до чинного законодавства України.
Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку згідно зі статями 76-78, 81, 89 ЦПК України, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права, по суті дійшов правильного висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.
Апеляційний суд не бере до уваги посилання в апеляційній скарзі на те, що підставою звільнення позивача у запас не була жодна з підстав, що визначені абз 1 п. 9 ст. 12 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», з огляду на те, що у відповідача були відсутні правові підстави для зняття з обліку ОСОБА_1 та членів його сім`ї саме у зв`язку з наявністю у позивача стажу календарної вислуги на військовій службі більше 20 років.
Доводи апеляційної скарги правильних висновків суду не спростовують, на законність ухваленого судового рішення не впливають, зводяться до переоцінки доказів у справі, що знайшли свою належну оцінку у мотивувальній частині оскарженого судового рішення.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.
Виходячи з викладеного, судом першої інстанції правильно визначено характер правовідносин між сторонами, вірно застосовано закон, що їх регулює, повно і всебічно досліджено матеріали справи та надано належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам, не порушено норми процесуального права.

Апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржене судове рішення без змін із підстав, передбачених статтею ст. 375 ЦПК України.

Оскільки оскаржене судове рішення залишене без змін, а скарга без задоволення, то згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір за подання апеляційної скарги покладається на особу, яка подала апеляційну скаргу, і поверненню не підлягає.

Керуючись ст. 367, 368, 371, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, Кропивницький апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення.

Рішення Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 28 квітня 2022 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий С. М. Єгорова

Судді О. І. Чельник

В. В. Черненко