Дата документу 11.02.2022 Справа № 554/1039/22
Провадження № 2 /554/1792/2022
УХВАЛА

11 лютого 2022 року м. Полтава

Суддя Октябрського районного суду м. Полтави Сініцин Е.М., вирішуючи питання про відкриття провадження по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Територіальної громади м. Полтави в особі Полтавської міської ради, про встановлення факту родинних відносин, -

ВСТАНОВИВ:

До Октябрського районного суду м. Полтави надійшла цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Територіальної громади м. Полтави в особі Полтавської міської ради, про встановлення факту родинних відносин, а саме: що ОСОБА_1 була племінницею по відношенню до померлої ОСОБА_2 , оскільки померла тітка ОСОБА_1 ОСОБА_2 та мати ОСОБА_1 ОСОБА_3 та їхні батьки мали різні прізвища: Гармашови, Гармашеви. Встановлення зазначеного факту їй необхідне для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої тітки, оскільки нотаріусу не було надано належних документів щодо підтвердження факту родинних відносин ОСОБА_2 із ОСОБА_1 .

Суд, вивчивши матеріали позовної заяви приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Позов за змістом і формою повинен відповідати вимогам ст.175 ЦПК України.

В ч.3 ст.175 ЦПК України зазначено, що позовна заява повинна містити, зокрема: зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги. При цьому, зміст позовних вимог - це певна форма захисту, яку просить позивач від суду (наприклад, відшкодування шкоди, усунення перешкод у користуванні власністю).

Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Згідно ч. 2 ст. 19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: 1) наказного провадження; 2) позовного провадження (загального або спрощеного); 3) окремого провадження.

Частиною 7 ст. 19 ЦПК України окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до вимог ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Окреме провадження - це одностороннє провадження, в якому відсутній спір про право. Характерною ознакою категорії справ окремого провадження - є відсутність у них спору про право і метою яких є встановлення юридичного факту або стану. При цьому в порядку окремого провадження може вирішуватися спір про факт, але не спір про право цивільне. Встановлення факту, що має юридичне значення в окремому провадженні можливе при умові, що факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають безпосередньо залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичної особи без повторного звернення до суду на підставі цього рішення та встановлення такого факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

З позовної заяви вбачається, що спір про право, який підлягає вирішенню в порядку позовного провадження, відсутній, оскільки спадкоємиця - ОСОБА_4 , відмовились від спадщини на користь позивачки. Разом з цим, справи про спадкування суди розглядають за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права та обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження з`ясується, що має місце спір про право, суд залишає заяву без розгляду та роз`яснює заявникові, що він має право звернутися до суду з позовом на загальних підставах.

Згідно з ч. 2 ст. 16 ЦПК України визначено, що способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Разом з цим, звертаючись з позовною заявою до суду позивачем не заявлено вимогу, яку належить розглядати за правилами позовного провадження.

З огляду на вказане, позивачу необхідно визначитись: подавати заяву про встановлення юридичного факту в порядку окремого провадження з визначенням заінтересованої особи, або, якщо існує спір про право, то викласти в чому його зміст та подавати позовну заяву, обравши ефективний спосіб захисту своїх прав, з зазначенням належного відповідача.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Частиною 3 ст. 185 ЦПК України, передбачено, що якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Разом із тим, суд роз`яснює, що повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

На підставі вищевикладеного, суд вважає за необхідне позовну заяву залишити без руху та надати позивачу строк для усунення зазначених недоліків.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4,19,175, 185, 293, 294 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Територіальної громади м. Полтави в особі Полтавської міської ради, про встановлення факту родинних відносин - - залишити без руху.

Запропонувати заявнику усунути зазначені в ухвалі недоліки у строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення заяви без руху.

Повідомити заявника, що вразі не усунення недоліків позовної заяви у строк, встановлений судом, заява буде вважатися неподаною і буде повернута заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Е.М. Сініцин.