ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3100/22 Справа № 176/305/21 Суддя у 1-й інстанції - Павловська І. А. Суддя у 2-й інстанції - Демченко Е. Л.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого- судді Демченко Е.Л.

суддів - Куценко Т.Р., Макарова М.О.

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, без повідомлення учасників справи, в м.Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 24 вересня 2021 року за позовом ОСОБА_1 до комунального підприємства «Виробниче житлово-ремонтно-експлуатаційне об`єднання» Жовтоводської міської ради, третя особа - комунальне підприємство «Жовтоводськтепломережа» Жовтоводської міської ради, про визнання дій неправомірними та визнання акту недійсним, -

в с т а н о в и л а:

У березні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до комунального підприємства «Виробниче житлово-ремонтно-експлуатаційне об`єднання» Жовтоводської міської ради (далі - КП "ВЖРЕО" ЖМР), третя особа - комунальне підприємство «Жовтоводськтепломережа» Жовтоводської міської ради (далі - КП «Жовтоводськтепломережа» ЖМР), про визнання дій неправомірними та визнання акту недійсним, мотивуючи його тим, що 01 липня 2013 року звернувся до КП «Жовтоводськтепломережа» ЖМР із заявою про відмову подальшого користування послугами підприємства за адресою: АДРЕСА_1 , та 01 серпня 2013 року повідомив про заміну радіаторів опалення в квартирі та покриття системи теплопостачання теплоізолюючим матеріалом.

Вказував, що 01 серпня 2013 року до його помешкання з`явилися представники КП «ВЖРЕО» ЖМР з метою огляду системи централізованого опалення, за результатом якого склали відповідний акт та схематичний план квартири.

Дії працівників КП «ВЖРЕО» при складанні акту вважав неправомірними, оскільки останніми не було пред`явлено документ, яким би підтверджувалися їх повноваження на складання акту, не запросили в якості свідків сусідів, не надали йому можливості поставити свій підпис на складеному акті.

Посилаючись на те, що, окрім, вищенаведеного, складений працівниками КП «ВЖРЕО» акт від 01 серпня 2013 року не є об`єктивним, оскільки не констатує факт заміни радіаторів опалення та покриття системи теплоізолюючим матеріалами, а констатує факт самовільного відключення, тоді як складений цими ж працівниками «Схематичний план квартири АДРЕСА_1 констатує факт теплоізолювання, просив суд першої інстанції визнати неправомірними дії працівників КП «ВЖРЕО ЖМР, а саме начальника дільниці ЖРЕД-1 КП «ВЖРЕО» Сахнюка А.С., старшого майстра дільниці ЖРЕД-1 КП «ВЖРЕО» Русс І.Л., майстра дільниці ЖРЕД-1 КП «ВЖРЕО» Савченко С.В., щодо складання акту від 01 серпня 2013 року про технічний стан систем опалення, а також визнати вищевказаний акт недійсним.

Рішенням Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 24 вересня 2021 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 , посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, просить рішення суд першої інстанції скасувати, ухвалити нове, яким задовольнити його позову. Строк позовної давності до спірних правовідносин просив не застосовувати.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції, ухвалюючи рішення по справі проігнорував наявність схематичного плану, який констатує факт покриття стояків опалення теплоізоляційним матеріалом, в той час як акт від 01 серпня 2013 року відповідні відомості не містить, хоча складені відповідні документи були одночасно. Вказує, що посилання на будь-який нормативний акт в обґрунтування своїх позовних вимог є зайвим, зважаючи на наявність в матеріалах справи самого акту від 01 серпня 2013 року та схематичного плану. Зазначає, що обов`язком представників КП "ВЖРЕО" ЖМР було відобразити дійсний стан системи опалення в квартирі, що зроблено не було, що свідчить про неправомірність дій останніх.

Третьою особою КП "Жовтоводськтепломережа" ЖМР надано відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції без змін, посилаючись на те, що сам позивач наголошує на тому, що він самостійно звернувся із усною заявою до відповідача із проханням оглянути систему централізованого опалення в належній йому квартирі, у зв`язку із самовільним демонтуванням приладів централізованого опалення (батареї), що позивачем не заперечується. Після вказаного огляду комісією відповідача було складено акт, в якому відповідний факт було зафіксовано. Вказаний акт підписано складом комісії та скріплено печаткою. Конкретної форми відповідного акту чинне законодавство не містить, в той же час останній всі необхідні реквізити офіційного документу, а саме назву документа, дату та місце складання, фіксації події (відокремлення радіаторів від стояків централізованого опалення), зазначено склад комісії, акт підписано та скріплено печаткою. При цьому, відсутність підпису позивача чи свідків не є ознакою його нечинності чи недійсності.

Відповідач правом на надання відзиву на апеляційну скаргу ОСОБА_1 не скористався.

Згідно з п.1 ч.1 ст.274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями встановленими цією главою.

Для цілей цього кодексу малозначними справами є: справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України).

Зважаючи на те, що ціна позову у даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Розглянувши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів приходить висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції.

Статтями 12,81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи, виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог.

Встановлено судом та це підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 07 червня 2013 року, посвідченого державним нотаріусом Жовтоводської державної нотаріальної контори Морозюком В.О., на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_1 (а.с.3).

01 липня 2013 року позивач звернувся до КП «Жовтоводськтепломережа» ЖМР з заявою, в якій зазначив про небажання користуватися послугами зазначеного підприємства та просив звільнити квартиру від теплопостачальних елементів (а.с.4).

01 серпня 2013 року ОСОБА_1 подав до КП «Жовтоводськтепломережа» ЖМР доповідну про те, що ним замінено радіатори опалення на труби, які покритті теплоізоляційним матеріалом. Одночасно просить прибути до його квартири фахівця для надання оцінки його діям (а.с.5).

У той же день, 01 серпня 2013 року комісією, у складі представників дільниці ЖРЕД-1 КП «ВЖРЕО», а саме начальника Сахнюка А.С., старшого майстра дільниці Русса І.Л. та майстра Савченко С.В. , складено акт про те, що в квартирі АДРЕСА_1 власник самовільно відокремив радіатори від стояків центрального опалення. Зазначений акт підписано складом комісії та скріплено печаткою КП «ВЖРЕО» ЖМР (а.с.6).

Під час огляду теплопостачальних приладів, начальником ЖРЕД-1 КП «ВЖРЕО» Сахнюком А.С. складено схематичний план квартири АДРЕСА_1 (після відключення), в якому зафіксовано місцезнаходження заізольовані стояків центрального опалення (а.с.7).

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з доведеності наявності у працівників КП «ВЖРЕО» права проводити позаплановий огляд помешкання позивача та складати акт технічного огляду за результатами даного огляду. Крім того, вважав, що обставини, наведені позивачем у своїй позовній заяві на підтвердження порушень, які на його думку виникли при складані акту від 01 серпня 2013 року, не підтверджені жодним належними та допустимими доказами або показами свідків. Зауважував і на той факт, що позивачем не наведено жодної норми закону або нормативно-правового акту в обґрунтування своїх доводів як на підставу задоволення заявлених ним позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до абзацу 5 частини 1 статті 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", чинний на час спірних правовідносин, житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.

Згідно зі статтею 2 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" встановлено, предметом регулювання цього Закону є правовідносини, що виникають між виробниками, виконавцями, споживачами у процесі створення, надання та споживання житлово-комунальних послуг.

Так, частиною 6-7 статті 26 Закону встановлено, що у разі зникнення потреби в отриманні послуги або відмови споживача від користування послугою виконавця/виробника споживач має право розірвати договір у порядку, встановленому законом.

Договір на надання послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з централізованого постачання гарячої води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), що укладається виконавцем із споживачем - фізичною особою, яка не є суб`єктом господарювання, є договором приєднання.

При цьому, законодавство України залишає за споживачем право відмовитися від отримання ним певної житлово-комунальної послуги, зокрема, колегія суддів зауважує, що процедура відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води (далі - ЦО і ГВП) житлового будинку при відмові споживачів від послуг ЦО і ГВП визначений Порядком відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затвердженого наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України №4 від 22 листопада 2005 року, у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин.

Так, для реалізації права споживачів на відмову від отримання послуг ЦО і ГВП орган місцевого самоврядування або місцевий орган виконавчої влади створює своїм рішенням постійно діючу міжвідомчу комісію для розгляду питань щодо відключення споживачів від мереж ЦО і ГВП (далі - Комісія), призначає голову та затверджує її склад, затверджує положення про роботу комісії (склад комісії наведено в додатку 1) (пункт 1.1 Порядку).

Пунктом 2.1 Порядку встановлено, що для вирішення питання відключення житлового будинку (будинків) від мереж централізованого опалення його власник (власники) повинен (повинні) звернутися до Комісії з письмовою заявою про відключення від мереж ЦО і ГВП.

У заяві про відключення від мереж ЦО і ГВП власник (власники) будинку зазначає причини відключення.

До заяви додається копія протоколу загальних зборів мешканців будинку щодо створення ініціативної групи з вирішення питання відключення від мереж ЦО і ГВП та прийняття рішення про влаштування у будинку системи індивідуального або автономного опалення. Рішення про відключення будинку від системи централізованого опалення з улаштуванням індивідуального опалення повинно бути підтримане всіма власниками (уповноваженими особами власників) приміщень у житловому будинку.

Пунктом 2.2 встановлено, що Комісія розглядає надані документи лише за наявності затвердженої органом місцевого самоврядування в установленому порядку оптимізованої схеми перспективного розвитку систем теплопостачання населеного пункту та у відповідності до неї.

Комісія, після вивчення наданих власником (власниками) документів, у місячний строк приймає рішення щодо відключення від мереж ЦО і ГВП, улаштування індивідуальної (автономної) системи теплопостачання та збір вихідних даних і технічних умов для виготовлення проектної документації.

При цьому обов`язково враховуються технічні можливості існуючих мереж газопостачання, водопостачання та електропостачання даного населеного пункту або окремого мікрорайону щодо забезпечення живлення запропонованої власником (власниками) системи теплопостачання. Комісією, у разі необхідності, можуть розглядатися питання збільшення потужностей та можуть розроблятися пропозиції щодо їх фінансування, а також заміни систем внутрішньоквартальних, а в деяких випадках і магістральних мереж газо-, водо-, теплопостачання.

Засідання Комісії відбувається за участю заявника або його уповноваженого представника.

Рішення Комісії оформляється протоколом, витяг з якого у десятиденний строк надається заявникові.

При позитивному рішенні Комісії заявнику надається перелік організацій, до яких слід звернутися для отримання технічних умов для розробки проекту індивідуального (автономного) теплопостачання і відокремлення від мереж ЦО і ГВП (Пункт 2.2.1 Порядку).

Відповідно до пункту 2.2.3 Порядку, якщо заявником є власник, наймач (орендар) окремого приміщення, Комісія має право не розглядати його заяву до прийняття рішення про відключення від мереж централізованого теплопостачання всього будинку.

Про відмову у розгляді заяви Комісія повідомляє заявника у десятиденний строк.

Отримання технічних умов може виконуватись безпосередньо заявником або відповідно до договору проектною чи проектно-монтажною організацією (пункт 2.3 Порядку).

Згідно пункту 2.3.1 Проект індивідуального (автономного) теплопостачання і відокремлення від мереж ЦО і ГВП виконує проектна або проектно-монтажна організація на підставі договору із заявником.

Проект індивідуального (автономного) теплопостачання повинен відповідати вимогам чинних нормативних документів. Вибір запропонованих схем може супроводжуватися економічними розрахунками (пункт 2.4 Порядку).

Пунктом 2.4.1 Порядку встановлено, що разом з проектом індивідуального (автономного) теплопостачання надаються: проектні рішення щодо опалення місць загального користування у будинку; технічні рішення з розрахунками щодо реконструкції існуючої системи теплопостачання: перенесення транзитних стояків, їхня ізоляція, можливе перекладання розподільних трубопроводів, стояків, заміна дросельних діафрагм, елеваторів, теплолічильників тощо; теплові навантаження місць загального користування; розраховані теплові навантаження будинку; технічні рішення з перерахунку та заміни внутрішньобудинкових систем газо- та електропостачання (залежно від типу нагрівачів).

Проект узгоджується з усіма організаціями, які видали технічні умови на підключення будинку до зовнішніх мереж (пункт 2.4.2 Порядку).

Відключення приміщень від внутрішньобудинкових мереж ЦО і ГВП виконується монтажною організацією, яка реалізує проект, за участю представника власника житлового будинку або уповноваженої ним особи, представника виконавця послуг з ЦО і ГВП та власника, наймача (орендаря) квартири (нежитлового приміщення) або уповноваженої ними особи (пункт 2.5 Порядку).

Роботи з відключення будинку від мереж ЦО і ГВП виконуються у міжопалювальний період.

Відповідно до пункту 2.6 Порядку, по закінченні робіт складається акт про відключення будинку від мереж ЦО і ГВП (додаток 4) і в десятиденний термін подається заявником до Комісії на затвердження.

Після затвердження акта на черговому засіданні Комісії сторони переглядають умови договору про надання послуг з централізованого теплопостачання (пункт 2.7 Порядку).

Для виконання робіт з підготовки внутрішньобудинкових мереж ЦО і ГВП до опалювального сезону після відключення приміщення від мереж його власник, наймач (орендар) зобов`язаний надавати представнику виконавця послуг з ЦО і ГВП можливість доступу до транзитних трубопроводів відповідно до порядку їх технічного огляду, установленого Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затвердженими наказом Держжитлокомунгоспу України від 17 травня 2005 року №76, зареєстрованими у Мін`юсті України 25 серпня 2005 року за №927/11207 (пункт 2.8 ).

Таким чином, колегія суддів, згідно аналізу вищевказаного законодавства, зауважує, що відповідно до вищевказаного Порядку, який регулює процес та порядок відключення споживачів від теплопостачання, орган місцевого самоврядування або місцевий орган виконавчої влади створює своїм рішенням постійно діючу комісію для розгляду таких питань. Комісія після вивчення конкретних умов приймає рішення, яке оформлюється протоколом, витяг з якого надається заявникові. При позитивному рішенні комісії, заявнику надається перелік організацій, до яких слід звернутися для отримання технічних умов для розробки проекту індивідуального теплопостачання і відокремлення від мереж центрального опалення та гарячого водопостачання.

При цьому, відключення приміщень від внутрішньо будинкових мереж виконується монтажною організацією, яка реалізує проект, за участю представника власника житлового будинку або уповноваженої ним особи, представника виконавця таких послуг та власника квартири або уповноваженої ним особи. По закінченні робіт складається акт про відключення будинку від мереж ЦО і ГВП і в десятиденний термін подається заявником до Комісії на затвердження. Після затвердження відповідного акта сторони переглядають умови договору про надання послуг з централізованого опалення.

Звертаючись до суду із дійсним позовом, позивач зазначав про необ`єктивність акту від 01 серпня 2013 року, оскільки останній не констатує факт заміни радіаторів опалення та покриття системи теплоізолюючим матеріалами, а констатує лише факт самовільного відключення від теплопостачання, крім того, не містить підписів свідків та його власного підпису, у зв`язку з чим відповідний акт є недійсним, просив суд першої інстанції визнати неправомірними дії працівників КП "ВЖРЕО" ЖМР щодо складання акту від 01 серпня 2013 року про технічний стан систем опалення, а також визнати вищевказаний акт недійсним.

Згідно із частиною 1 статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини 1 статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника.

Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачений статті 16 ЦК України.

Так, відповідно способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права, який прямо визначається спеціальним законом, що регламентує конкретні цивільні правовідносини.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

З цією метою суд повинен з`ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підставу позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб.

Згадані вище способи захисту мають універсальний характер, вони можуть застосовуватись до всіх чи більшості відповідних суб`єктивних прав. Разом з тим зазначений перелік способів захисту цивільних прав чи інтересів не є вичерпним. Відповідно до абз.2 п.10 ч.2 ст.16 ЦК суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Існують особливості щодо захисту особистих немайнових прав, визначені статті 275 ЦК, за якою захист цих прав здійснюється способами, встановленими гл.3 ЦК і може здійснюватися також іншим способом відповідно до змісту цього права, способу його порушення та наслідків, що їх спричинило порушення.

ЦК та іншими законами може встановлюватися для захисту певних чи окремих категорій прав спеціальні способи захисту прав. Тобто, суд під час розгляду і вирішенні цивільної справи визначає спосіб захисту виходячи із закону, який регулює конкретні правовідносини, і тих юридичних фактів, що обумовлюють виникнення цих правовідносин та цього спору.

У тих випадках, коли спеціальна норма закону встановила інший, ніж визначений статтею 16 ЦК, спосіб захисту, застосовується спосіб захисту, встановлений спеціальною нормою. При цьому, одночасно можуть застосовуватися положення ст.16 ЦК і положення спеціальної норми щодо способу захисту у випадках, коли ці способи тотожні й на них поширюється дія ЦК (ст.8 СК України).

Особа, законний інтерес або право якої порушено, може скористатися способом захисту, який прямо передбачений нормою матеріального права або може скористатися можливістю вибору між декількома способами захисту, якщо це не заборонено законом. Якщо ж спеціальні норми не встановлюють конкретних заходів, то особа має право обрати спосіб із числа передбачених статті 16 ЦК з урахуванням специфіки порушеного права й характеру правопорушення.

Відповідно до частини 1 статті 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно частини 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

У відповідності до статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Переглядаючи рішення суду першої інстанції, колегія суддів зауважує, що звертаючись до суду із дійсним позовом, позивачем не обґрунтовано в чому полягає порушення його прав, внаслідок складення уповноваженими особами відповідача акту від 01 серпня 2013 року.

Не наведено норм чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини та спеціальні норми права, які забезпечили б належне відновлення його прав.

Колегія суддів зауважує, що спірні правовідносини між сторонами виникли з приводу самостійного відключення позивачем приладів теплопостачання від централізованого опалення з метою припинення отримання останнім відповідних послуг та сплати за них, що лежать у площині відносин між споживачем та надавачем послуг, тобто КП «Жовтоводськтепломережа» ЖМР.

При цьому, судова колегія зауважує, що відповідач КП «ВЖРЕО» ЖМР здійснило технічний огляд приладів теплопостачання, встановлених у квартирі АДРЕСА_1 , саме на підставі Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затвердженого наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року, про що і було складено відповідний акт, в якому зафіксовано факт самовільного демонтажу приладів теплопостачання, що позивачем не заперечується, та складено до вказаного акту і схему розташування вказаних приладів із зазначенням про теплоізолювання батарей, про що і зазначає у своєму позові позивач.

При цьому, колегія суддів зауважує, що позивачем не зазначено норми чинного законодавства, якими встановлюються вимоги до відповідного акту, як і підставу його складання та правове значення, тобто яким чином відповідний акт впливає, та зокрема порушує права позивача, чи іншим чином впливає на його правовідносини з КП «Жовтоводськтепломережа» ЖМР, яке надавало відповідні послуги з теплопостачання.

Колегія суддів погоджується з висновком суду і в частині відсутності підстав для застосування до спірних правовідносин строку позовної давності, зважаючи на те, що підставою відмови у задоволенні позову є саме його необґрунтованість.

Виходячи з вищевикладеного, судова колегія вважає, що рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду має бути залишено без змін.

Керуючись ст.ст.367,374,375,381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 24 вересня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено 22 березня 2022 року.

Головуючий: Демченко Е.Л.

Судді: Куценко Т.Р.

Макаров М.О.