Справа № 226/274/22
Провадження 2/226/261/2022
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2022 року Димитровський міський суд Донецької області у складі:

головуючої - судді Клепка Л.І.

за участю секретаря Морочко О.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Мирноград Донецької області справу за заявою Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за теплову енергію,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач Обласне комунальне підприємство «Донецьктеплокомуненерго» в особі Відокремленого структурного підрозділу «Виробнича одиниця обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» «Мирноградтепломережа» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію. В обґрунтування вимог вказав, що згідно особового рахунку № НОМЕР_1 відповідач є споживачем послуг з теплопостачання, які надаються йому в централізованому порядку з використанням внутрішньобудинкових систем за адресою: АДРЕСА_1 . Так як відповідач не виконує своїх зобов`язань зі сплати послуг з теплопостачання, за ним у період з 01 листопада 2017 до 01 грудня 2021 утворилася заборгованість в розмірі 22289,35 грн. Посилаючись на Закон України «Про житлово-комунальні послуги», Закон України «Про теплопостачання», ст.625 ЦК України, позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь вказану заборгованість, а також заборгованість за абонентське обслуговування в розмірі 384,52 грн, 3% річних в сумі 415,25 грн, інфляційні втрати в розмірі 938,32 грн та витрати по сплаті судового збору в розмірі 2481,00 грн.

Представник позивача до судового засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність.

Відповідач до судового засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність. Позовні вимоги визнає частково, звертає увагу суду на період заявлених позовних вимог, визначений позивачем за межами строку позовної давності, і просить суд, застосувавши строк позовної давності, задовольнити вимоги позивача частково в межах строку позовної давності.

Надавши оцінку спірним правовідносинам та дослідивши представлені позивачем докази, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з такого.

Відносини у сфері надання житлово-комунальних послуг регулюються Житловим кодексом УРСР, Законом України «Про теплопостачання», Законом України «Про житлово-комунальні послуги» та «Правилами надання послуг центрального опалення, постачання холодної і гарячої води і водовідведення», затверджених постановою КМУ від 21.07.2005 року за №630.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством. Споживачем за цим Законом є фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу.

Згідно ст.ст.67,68 Житлового Кодексу України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться, крім квартирної плати, за затвердженими в установленому порядку тарифами, і має вноситися споживачами послуг своєчасно.

Відповідно до п.п.5, 10 ч.2 ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами, а у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги сплачувати пеню в розмірах, установлених законом або договорами про надання житлово-комунальних послуг.

Обов`язок споживача здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію визначено ст.19 Закону України «Про теплопостачання».

Згідно ст.24 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», основними обов`язками споживача теплової енергії є: своєчасне укладання договору з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії; додержання вимог договору та нормативно-правових актів; забезпечення безпечної експлуатації систем теплоспоживання; забезпечення безперешкодного доступу до власного теплового обладнання, вузлів обліку представникам теплогенеруючої чи теплопостачальної організації, за умови пред`явлення відповідного посвідчення при виконанні службових обов`язків; недопущення провадження будь-яких видів господарської діяльності в охоронних зонах теплових мереж без погодження з власником об`єкта теплопостачання. Споживач теплової енергії несе відповідальність за порушення умов договору з теплопостачальною організацією, відповідних нормативно-правових актів та виконання приписів органів, уповноважених здійснювати державний нагляд за режимами споживання теплової енергії згідно із законом.

Згідно з п.18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених Постановою КМУ України 21 липня 2005 р. № 630, розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата вноситься не пізніше 20 числа місця, що настає за розрахунковим.

Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Згідно з вимогами ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк.

Недотримання вимог сторонами призводить до порушення зобов`язань.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 є наймачем квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , житловою площею 28,6 кв.м. (а.с.10). Квартира відповідача підключена до об`єднаної системи централізованого опалення.

На ім`я відповідача оформлено особовий рахунок № НОМЕР_1 , що свідчить про існування між сторонами фактичних договірних відносин.

Згідно наданих стороною позивача доказів, плата за послуги теплопостачання, розрахованих з урахуванням актів підключення та відключення житлового будинку, у якому розташована квартира відповідача, за опалювальні періоди 2017 - 2021 років ним не здійснювалася, у зв`язку з чим заборгованість за вказаний період становить 22289,35 грн. (а.с.11-12).

Факт несплати послуг за вказаний період відповідачем ОСОБА_1 не оспорюється.

Разом з тим, відповідачем заявлено письмове клопотання про застосування строку позовної давності при вирішенні питання стягнення з нього заборгованості.

Згідно ст. ст. 256,257 ЦК України, позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що позовна давність це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Термін позовної давності, що є звичайним явищем у національних законодавствах держав учасників Конвенції, виконує кілька завдань, у тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів, які можуть трапитись у разі прийняття судом рішення на підставі доказів, що стали неповними через сплив часу (пункт 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою № 14902/04 у справі ВАТ Нафтова компанія Юкос проти Росії ; пункт 51 рішення від 22 жовтня 1996 року за заявами № 22083/93, 22095/93 у справі Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства ).

Положеннями ч. 3 та 4 ст. 267 ЦК України встановлено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Згідно з ч.1 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Як встановлено судом, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за послуги з теплопостачання 26.01.2022 року, тобто поза межами строку позовної давності. Поважних причин пропуску цього строку позивачем не зазначено. Отже, суд вважає за необхідне задовольнити клопотання відповідача про застосування строку позовної давності і стягнути з нього на користь позивача заборгованість з послуг теплопостачання за період з 01 грудня 2018 року до 1 жовтня 2021 року в сумі 13584,98 грн. Вимоги щодо стягнення заборгованості за період з 01.11.2017 по 01.12.2018 задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Так як відповідач прострочив виконання зобов`язань зі сплати послуг за теплопостачання, з них на користь позивача підлягають стягненню три проценти річних в сумі 415,25 грн. за період з 01.12.2018 по 01.12.2021 та інфляційні втрати в розмірі 938,32 грн.

Окрім того, статтею першою Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 визначено, що плата за абонентське обслуговування є платежом, який споживач сплачує виконавцю комунальної послуги за індивідуальним договором про надання комунальних послуг у багатоквартирному будинку для відшкодування витрат виконавця, пов`язаних з укладенням договору про надання комунальної послуги, здійсненням розподілу обсягу спожитих послуг між споживачами та стягненням плати за спожиті комунальні послуги, а у випадках, визначених цим Законом, також і витрати на обслуговування приладів-розподілювачів теплової енергії та/або вузлів обліку, що забезпечують індивідуальний облік споживання відповідної комунальної послуги у квартирах (приміщеннях) багатоквартирного будинку.

Такі витрати підлягають відшкодуванню за рахунок плати за абонентське обслуговування всіма співвласниками багатоквартирних будинків, незалежно від того, чи підключено їхні приміщення до систем теплопостачання виконавця комунальної послуги, оскільки відповідно до ст.10 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» співвласникам, приміщення яких обладнані індивідуальними системами опалення, здійснюються нарахування за теплову енергію, витрачену на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень, а також функціонування внутрішньобудинкової системи опалення.

Розмір плати за абонентське обслуговування встановлено відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 № 808 «Про встановлення граничного розміру плати за абонентське обслуговування у розрахунку на одного абонента для комунальних послуг, що надаються споживачам багатоквартирних будинків за індивідуальними договорами». Нарахування за абонентське обслуговування здійснюється щомісяця протягом року у фіксованому розмірі, виходячи із розрахунку по 26 грн 42 коп. за місяць та з жовтня 2021 року по 33 грн 74 коп. за місяць, для споживачів, які мешкають у будинках, що обладнані приладами обліку теплової енергії.

В порушення вищенаведених норм законодавства відповідач з жовтня 2020 року по грудень 2021 року не здійснював плату за абонентське обслуговування, внаслідок чого за ним утворилася заборгованість з відповідних платежів сумі 384 грн 52 коп., яка також підлягає стягненню.

Судовий збір підлягає стягненню з відповідача пропорційно сумі задоволених вимог в порядку, передбаченому ст.141 ЦПК України, у розмірі 1582 грн 21 коп.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 5, 12, 13, 259, 263-265, 273, 352 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за теплову енергію задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , податковий номер НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , на користь Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго», місцезнаходження: Донецька область, м.Краматорськ пров.Земляний, б.2, , заборгованість за теплову енергію за період з 01.12.2018 до 01.10.2021 в сумі 13584 (тринадцять тисяч п`ятсот вісімдесят чотири) грн 98 коп., інфляційні втрати в сумі 938 (дев`ятсот тридцять вісім) грн 32 коп., 3% річних в сумі 415 (чотириста п`ятнадцять) грн 25 коп. за період з 01.12.2018 по 01.12.2021, заборгованість за абонентське обслуговування в сумі 384 (триста вісімдесят чотири) грн 52 коп. за період з 01.10.2020 до 01.12.2021 та судовий збір в сумі 1582 (одна тисяча п`ятсот вісімдесят дві) грн 21 коп., а всього 16905 (шіснадцять тисяч дев`ятсот п`ять) грн. 28 коп., перерахувавши вказані суми на розрахунковий рахунок IBAN: НОМЕР_3 , банк - ПАТ «БАНК «УКРАЇНСЬКИЙ КАПІТАЛ», призначення платежу: за судовим рішенням м.Мирноград.

В іншій частині вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Донецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення і набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Л.І.Клепка