Номер провадження: 22-ц/813/5275/22
Справа № 522/7146/13-ц
Головуючий у першій інстанції Свячена Ю. Б.
Доповідач Цюра Т. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.08.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Цюри Т.В.,

Суддів: Комлевої О.С., Сегеди С.М.,

За участю секретаря судового засідання: Мілєвої М.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 15 листопада 2021 року про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку на його пред`явленняпо цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , за участю третьої особи Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області про скасування свідоцтва про право власності та знесення самочинно реконструйованого об`єкта нерухомого майна та за позовною заявою Одеської міської ради до ОСОБА_1 про приведення об`єкта будівництва до первинного стану,-

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2021 року, Одеська міська рада звернулася до суду із заявою про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку на його пред`явлення у справі №522/7146/13-ц за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , за участю третьої особи Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області про скасування свідоцтва про право власності та знесення самочинно реконструйованого об`єкта нерухомого майна та за позовною заявою Одеської міської ради до ОСОБА_1 про приведення об`єкта будівництва до первинного стану.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 15 листопада 2021 року заяву представника Одеської міської ради про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку на його пред`явлення по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , за участю третьої особи Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області про скасування свідоцтва про право власності та знесення самочинно реконструйованого об`єкта нерухомого майна та за позовною заявою Одеської міської ради до ОСОБА_1 про приведення об`єкта будівництва до первинного стану задоволено.

Поновлено Одеській міській раді строк для пред`явлення до виконання виконавчого листа у справі № 522/7146/13-ц за позовом Одеської міської ради до ОСОБА_1 про приведення об`єкта самочинного будівництва до попереднього стану.

Видано дублікат виконавчого листа на виконання рішення Приморського районного суду м. Одеси від 08.04.2014 року у справі № 522/7146/13-ц за позовом Одеської міської ради до ОСОБА_1 про приведення об`єкта самочинного будівництва до попереднього стану; поновити Одеській міській раді строк для пред`явлення до виконання виконавчого листа у справі № 522/7146/13-ц за позовом Одеської міської ради до ОСОБА_1 про приведення об`єкта самочинного будівництва до попереднього стану.

Не погоджуючись із вищевказаною ухвалою суду, представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 подав до суду апеляційну скаргу, у якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права просить суд ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 15 листопада 2021 року скасувати та відмовити у задоволенні заяви Одеської міської ради про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку на його пред`явлення у справі №522/7146/13-ц.

У відзиві на апеляційну скаргу, уповноважена особа ОМР, посилаючись на її незаконність та необґрунтованість, просить суд апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 залишити без задоволення, а ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 15 листопада 2021 року без змін.

В судове засідання, призначене на 18.08.2022 року, сторони не з`явилися, про розгляд справи були повідомлені належним чином, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення.

Від ОСОБА_1 18.08.2022 року надійшла заява, у якій вона просить вказану справу слухати у її присутність та присутність її адвоката, у зв`язку із тим, що в неї є додаткові пояснення по справі.

Однак вказана заява задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.

Так, відповідно до ст. 372 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Верховний Суд у постанові КЦС ВС від 1 жовтня 2020 року у справі № 361/8331/18 зазначив, що якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті.

Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Отже, неявка учасника судового процесу у судове засідання, за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є підставою для скасування судового рішення, ухваленого за відсутності представника сторони спору.

Окрім того, апеляційний суд наголошує, що ОСОБА_1 та її представник мали можливість також подати письмово пояснення по справі як шляхом подачі їх до канцелярії апеляційного суду так і на електрону пошту суду або через засоби поштового відправлення, однак таким правом не скористалися.

Виходячи з вищевказаного, враховуючи передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду справи, баланс інтересів учасників справи у якнайшвидшому розгляді справи, усвідомленість учасників справи про розгляд справи, створення апеляційним судом під час розгляду даної справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, колегія суддів вважає за необхідне відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відкладення розгляду справи та розглянути справу у її відсутність та відсутність її представника.

У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, апеляційний суд дійшов до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржувана ухвала суду зазначеним вимогам відповідає, з огляду на таке.

Так, судом першої інстанції встановлено, що рішенням Приморського районного суду м. деси від 08 квітня 2014 року у справі № 522/7146/13-ц задоволені позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , третя особа - Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області про скасування свідоцтва про право власності та знесення самочинно реконструйованого об`єкта нерухомого майна та позовні вимоги Одеської міської ради до ОСОБА_1 про приведення об`єкта самочинного будівництва до попереднього стану.

На виконання зазначеного рішення 08 серпня 2016 року Приморським районним судом м.Одеси виданий виконавчий лист, відповідно до якого зобов`язано ОСОБА_1 власними силами та за рахунок власних коштів привести у відповідність до технічної документації квартиру АДРЕСА_1 .

30 листопада 2017 року на підставі п. 5 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» головним державним виконавцем Другого Приморського відділу державної виконавчої служби м. Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області Перчик В.О. винесена постанова про повернення вказаного виконавчого листа стягувачу - Одеській міській раді.

В подальшому, ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 15 грудня 2017 року задоволена заява Одеської міської ради та змінено спосіб і порядок виконання рішення Приморського районного суду м. Одеси від 08 квітня 2014 року у справі № 522/7146/13-ц, а саме: зобов`язано ОСОБА_1 привести у відповідність до технічної документації квартиру АДРЕСА_1 силами і за рахунок Одеської міської ради.

05 березня 2018 року вищевказаний виконавчий лист та копія ухвали Приморського районного суду м. Одеси подані на виконання до Другого Приморського ВДВС ОМУЮ.

Листом від 28 грудня 2020 року № 64943 Другий Приморський відділ державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції повідомив, що 10 серпня 2018 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п. 4 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», та виконавчий документ направлено стягувачу.

Проте, фактично Одеська міська рада не отримувала виконавчий лист, направлений на її адресу з державної виконавчої служби, а відтак, оригінал виконавчого листа є втраченим.

Задовольняючи заяву представника Одеської міської ради про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку на його пред`явлення, районний суд виходив з того, що 10.08.2018 року державним виконавцем Другого Приморського ВДВС ОМУЮ винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувану (Одеській міській раді) та виконавчий документ направлено на його адресу. Проте доказів його направлення на адресу Одеської міської ради, Другий Приморський відділ державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції не надав, на адресу Одеської міської ради виконавчий лист не надходив, у зв`язку із чим суд дійшов висновку, що у Одеської міської ради наявні підстави для поновлення строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком районного суду, оскільки він відповідає вимогам закону та обставинам справи, з огляду на наступне.

Так, відповідно до п.17.4 Розділу ХІІІ Перехідні положення ЦПК України, у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Згідно ч.1 ст. 433 ЦПК України, у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Законодавець передбачив, що при вирішення судом питання про поновлення строку пред`явлення виконавчого документу для виконання, суд має пересвідчитися, що наявні поважні причини пропуску стягувачем вказаного строку, тобто надати правову оцінку тим причинам пропуску строку, які зазначені стягувачем, та які останній вважає поважними.

Згідно з ч. 5 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» у разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони.

У відповідності до ч. 6 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Судовим розглядом справи встановлено, що 10.08.2018 року державним виконавцем Другого Приморського ВДВС ОМУЮ винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п.4 ч.1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» та виконавчий документ направлено на адресу стягувача, тобто Одеської міської ради.

Проте, доказів направлення на адресу Одеської міської ради виконавчого листа Другий Приморський відділ державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції не надав, тобто фактично Одеська міська рада не отримувала виконавчий лист, направлений на її адресу.

З урахуванням вищенаведених обставин справи, апеляційний суд погоджується із висновком районного суду про те, що оскільки виконавчий документ втрачено при пересилці, з незалежних від Одеської міської ради підстав, тому міська рада позбавлена можливості пред`явлення виконавчого листа до виконання, у зв`язку із чим наявні законні підставі для видачі його дублікату.

У доводах апеляційної скарги, представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 посилається на те, що суд першої інстанції не навів в чому саме полягає поважність причин пропуску стягувачем строку у період з часу набрання законної сили рішення суду , а саме з 06.10.2014р. до жовтня 2021 року, тобто до дати звернення до суду із даною заявою. На думку апелянта, фактичні обставини справи свідчать про те, що впродовж тривалого періоду часу, Одеська міська рада байдуже ставилася до своїх процесуальних прав і обов`язків як сторони виконавчого провадження, не сумлінно користувалася усіма наданими їй правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій.

Проте вказані доводи апелянта є необґрунтованими та безпідставними, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.11 Закону №1404-VIII, строк пред`явлення виконавчого документа до виконання - це період часу, в межах якого стягувач має право пред`явити виконавчий документ до примусового виконання.

Згідно із ч.ч. 1, 5, 6 ст.12 Закону №1404-VIII, строки виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років. У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення. Стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися до суду із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

У разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено (ч.1 ст.433 ЦПК України).

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Перелік причин, які слід вважати поважними, законодавцем не зазначено, а тому суд відповідно дост.89 ЦПК України, суд дає оцінку поважності причин за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Підставою для поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа документу є факт пропуску стягувачем такого строку з поважних причин.

Поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для стягувача отримати та подати у встановлений законом строк виконавчий лист до примусового виконання.

У даній справі встановлено, що:

-рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 08 квітня 2014 року у справі №522/7146/13-ц задоволені позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , третя особа - Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області про скасування свідоцтва про право власності та знесення самочинно реконструйованого об`єкта нерухомого майна та позовні вимоги Одеської міської ради до ОСОБА_1 про приведення об`єкта самочинного будівництва до попереднього стану;

-08 серпня 2016 року Приморським районним судом м.Одеси видано виконавчий лист, відповідно до якого зобов`язано ОСОБА_1 власними силами та за рахунок власних коштів привести у відповідність до технічної документації квартиру АДРЕСА_1 ;

-30 листопада 2017 року на підставі п. 5 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» головним державним виконавцем Другого Приморського відділу державної виконавчої служби м. Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області Перчик В.О. винесена постанова про повернення вказаного виконавчого листа стягувачу - Одеській міській раді;

-ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 15 грудня 2017 року задоволена заява Одеської міської ради та змінено спосіб і порядок виконання рішення Приморського районного суду м. Одеси від 08 квітня 2014 року у справі № 522/7146/13-ц, а саме: зобов`язано ОСОБА_1 привести у відповідність до технічної документації квартиру АДРЕСА_1 силами і за рахунок Одеської міської ради;

-05 березня 2018 року вищевказаний виконавчий лист та копія ухвали Приморського районного суду м. Одеси подані на виконання до Другого Приморського ВДВС ОМУЮ;

-листом від 28 грудня 2020 року № 64943 Другий Приморський відділ державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції повідомив, що 10 серпня 2018 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п. 4 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», та виконавчий документ направлено стягувачу;

-09 березня 2021 року Одеська міська рада вже зверталась до Приморського районного суду м.Одеси по вказаній справі із заявою про видачу дублікату виконавчого листа (Том 4: а.с. 20-23), яку ухвалою цього ж суду від 11 березня 2021 року було повернуто без розгляду (Том 4: а.с. 30-31).

За таких обставин, заява Одеської міської ради від 21 березня 2021 року про поважність пропуску строку пред`явлення виконавчого листа до виконання свідчить про зацікавленість стягувача Одеської міської ради у виконанні рішення суду , а наведені в ній обставини є поважною причиною для поновлення строку пред`явлення виконавчого листа для виконання.

Безпідставними є і посилання представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 про те, що жодного належного та допустимого доказу втрати оригіналу виконавчого документу, заявником до суду не надано.

Так, як вбачається з матеріалів справи, звертаючись до суду із заявою про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку на його пред`явлення у даній справі, ОМР додала копію Листа Другого Приморського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 28.12.2020 року №64943, у якому було зазначено, що 10.08.2018 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п. 4 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» та виконавчий документ направлено стягувачу. При цьому у вказаному Листі також було зазначено, що реєстри на відправлення рекомендованої та простої кореспонденції зберігаються 1 рік.

Тобто у зв`язку з тим, що реєстри на відправлення рекомендованої та простої кореспонденції зберігаються в органах виконавчої служби протягом одного року, тому доказів направлення на адресу Одеської міської ради виконавчого листа Другий Приморський відділ державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції не надав.

Відповідно до ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження», копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням.

Тобто належним доказом підтвердження надсилання стягувану копії постанови про повернення виконавчого листа разом із направленням його оригіналу є виключно квитанція про відправлення та рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення.

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного суду від 17.11.2021 року у справі №419/310/12 та у постанові Верховного Суду від 28.05.2020 року у справі №1003/6035/12.

Отже, Другий Приморський відділ державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції не підтвердив відправлення постанови про повернення виконавчого листа та виконавчого документа стягувачу, а у Одеської міської ради відсутні документи на підтвердження отримання зазначеного листа.

З урахуванням встановленого, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що оригінал виконавчого листа слід вважати втраченим, поновити строк пред`явлення виконавчого листа та видати дублікат виконавчого листа на виконання рішення Приморського районного суду м.Одеси від 08.04.2014 року у справі №522/7146/13-ц.

Судове рішення підлягає виконанню, однак оригінали виконавчих листів втрачено, тому судом першої інстанції вірно задоволено заяву.

Наведені в апеляційній скарзі доводи спростовуються матеріалами справи та встановленими судом обставинами, в цілому зводяться до переоцінки доказів та не дають підстав вважати, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду першої інстанції.

Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Отже, апеляційний суд вважає, що судове рішення ґрунтується на повно та всебічно досліджених матеріалах справи, постановлено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права і підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

На підставі ч.1 ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 15 листопада 2021 року про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку на його пред`явленняпо цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , за участю третьої особи Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області про скасування свідоцтва про право власності та знесення самочинно реконструйованого об`єкта нерухомого майна та за позовною заявою Одеської міської ради до ОСОБА_1 про приведення об`єкта будівництва до первинного стану залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 29.08.2022 року.

Головуючий Т.В. Цюра

Судді: О.С. Комлева

С.М. Сегеда