ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 627/1702/15-ц Номер провадження 22-ц/814/2570/22Головуючий у 1-й інстанції Каліберда В.А. Доповідач ап. інст. Лобов О. А.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2022 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Лобов О.А.

судді: Дорош А.І., Триголов В.М.

за участю секретаря судового засідання Коротун І.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Полтаві цивільну справу за апеляційною скарги ОСОБА_1 на ухвалу Краснокутського районного суду Харківської області від 27 травня 2021 року (час ухвалення судового рішення не зазначений, дата виготовлення повного текста судового рішення 27 травня 2021 року) у справі за скаргою ОСОБА_2 , від імені якого діє адвокат Фурман Вікторія Олегівна, на рішення, дії, бездіяльність державного виконавця Краснокутського РВ ВДВС Східного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Харків) Безверхої Г.В., стягувач ОСОБА_1 .

Заслухавши доповідь судді-доповідача, апеляційний суд

в с т а н о в и в :

У квітні 2021 року адвокат Фурман В.О. в інтересах ОСОБА_2 , боржника у виконавчому провадженні, подала до суду скаргу, просила ухвалити рішення, яким

поновити строк на оскарження неправомірних дій державного виконавця,

скасувати постанову державного виконавця Безверхої Г.В. від 06 січня 2021 року про встановлення тимчасового обмеження боржника ОСОБА_2 у праві керування транспортним засобом,

скасувати постанову державного виконавця Безверхої Г.В. від 26 березня 2021 року про накладення на боржника ОСОБА_2 штрафа у розмірі 22 854,04 грн.

В обґрунтування заявлених вимог зазначено, що в межах виконавчого провадження № 50483380 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання малолітньої дитини, державним виконавцем винесені оскаржувані постанови з порушенням вимог закону.

Рішення державного виконавця про обмеження боржника ОСОБА_2 у праві керування транспортним засобом суперечить вимогам ст.71 ЗУ «Про виконавче провадження», оскільки боржник працевлаштований на посаду водія, у зв`язку з чим обмеження у праві керування транспортним засобом позбавляє його можливості виконувати свої професійні обов`язки, отримувати дохід та виконувати аліментні зобов`язання.

Рішення державного виконавця про накладення штрафа суперечить ст.58 Конституції України, так як ч.14 ст.71 ЗУ «Про виконавче провадження» набрала чинності 03 липня 2018 року, тоді як державний виконавець, визначаючи заборгованість по аліментам, врахував період з грудня 2015 року.

Ухвалою Краснокутського районного суду Харківської області від 27 травня 2021 року скаргу ОСОБА_2 , від імені якого діє адвокат Фурман В.О., задоволено частково.

Скасовано постанову головного державного виконавця Краснокутського районного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Безверхої Галини Володимирівни від 06.01.2021 року про тимчасове обмеження ОСОБА_2 у праві керування транспортними засобами.

В задоволенні інших вимог ОСОБА_2 відмовлено.

ОСОБА_1 , стягувач у виконавчому провадженні, в апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить ухвалу суду у задоволеній частині вимог скасувати, ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні вимоги про скасування постанови про тимчасове обмеження ОСОБА_2 у праві керування транспортними засобами.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначається, що державний виконавець на час винесення оскаржуваної постанови діяв у відповідності до вимог закону, проте боржник після того, як влаштувався на роботу, навіть не звертався до державного виконавця із заявою скасування обмежень.

Наголошується, що, вирішуючи спір, суд першої інстанції не встановив порушень державним виконавцем вимог закону при винесенні оскаржуваної постанови.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06 липня 2021 року справу передано в провадження колегії суддів Харківського апеляційного суду у складі: головуючий суддя (суддя-доповідач) Хорошевський О.М. судді: Яцина В.Б., Бурлака І.В.

Протоколом повторного автоматичного розподілу судової справи між суддями від 04.08.2021 року замінено суддів: Бурлака І.В. та Яцина В.Б. на суддів Котелевець А.В. та Маміна О.В.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 04 серпня 2021 року відкрито провадження за апеляційною скаргою.

Ухвалою цього ж суду від 04 серпня 2021 року закінчено підготовчі дії та справу призначено до слухання.

Відповідно до Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022 від 24.02.2022 у зв`язку із військовою агресією Російської Федерації проти України в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Указом Президента України №133/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовженого строк дії воєнного стану з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб.

Розпорядженням голови Верховного Суду № 14/0/9-22 від 25.03.2022 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану (окремі суди Сумської, Харківської області), відповідно до ч. 7 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», з урахуванням неможливості судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, змінено територіальну підсудність справ Харківського апеляційного суду на Полтавський апеляційний суд.

Указом Президента України № 259/2022 від 18.04.2022 року "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" продовжено строк дії воєнного стану в Україні із 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб.

Указом Президента України від 17.05.2022 року № 341/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Полтавського апеляційного суду від 27 липня 2022 року справу передано до провадження колегії суддів під головуванням судді Лобова О.А., суддів учасників колегії Дорош А.І., Триголов В.М.

Відзив на апеляційну скаргу судом не отриманий.

Апеляційний суд, перевіривши матеріали справи у межах доводів апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити з таких підстав.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.374, ч.4 ст.376 ЦПК України апеляційний суд за результатами розгляду має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з порушенням норм процесуального права або неправильного застосування норм матеріального права.

Відповідно до приписів ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів і вимог апеляційної скарги.

Подана апеляційна скарга містить лише доводи щодо незаконності ухвали суду першої інстанції у частині вимог про скасування постанови державного виконавця про тимчасове обмеження ОСОБА_2 у праві керування транспортними засобами, підстави, передбачені ч.4 ст.367 ЦПК України апеляційним судом не встановлені.

З матеріалів справи вбачається, що з березня 2016 року у Краснокутському районному відділі ДВС СМРУ Міністерства юстиції (м.Харків) перебуває на виконанні виконавче провадження № 50483380 у примусового виконання виконавчого листа №627/1702/15, виданого Краснокутським районним судом Харківської області 17 лютого 2016 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання малолітньої дитини доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

06 січня 2021 року постановою державного виконавця встановлено тимчасове обмеження ОСОБА_2 у праві керування транспортними засобами до погашення заборгованості. У постанові державного виконавця зазначено, що за станом на 31 грудня 2020 року заборгованість ОСОБА_2 по сплаті аліментів становить 49 172,08 грн.

Згідно світлокопії наказу ФОП ОСОБА_4 № 3 від 20 квітня 2021 року ОСОБА_2 прийнятий на роботу водієм автотранспортних засобів.

За станом на 01 березня 2021 року згідно розрахунку державного виконавця заборгованість ОСОБА_2 по сплаті аліментів становить 45 798,08 грн.

Скасовуючи постанову державного виконавця про тимчасове обмеження боржника у праві керування транспортними засобами, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржувана постанова не відповідає вимогам ч.10 ст.71 ЗУ «Про виконавче провадження».

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, апеляційний суд виходить з такого.

Статтею 447 ЦПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» примусовому виконанню підлягають виконавчі листи та накази, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Відповідно до частини першої, пункту 1 частини другої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Одночасно закон покладає на учасників виконавчого провадження певні обов`язки.

Зокрема, боржник у тому числі зобов`язаний невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також про виникнення обставин, що обумовлюють обов`язкове зупинення вчинення виконавчих дій, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - також про зміну місця роботи. Особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов`язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій (ч.4, ч.8 ст.19 ЗУ «Про виконавче провадження»).

Наведені приписи ЗУ «Про виконавче провадження» слід тлумачити у контексті загальних принципів поведінки учасників цивільних правовідносин, якими є справедливість, добросовісність та розумність (ст.3 ЦК України).

Тобто, боржник у виконавчому провадженні має діяти чесно, відкрито і з повагою до інших учасників виконавчого провадження, у тому числі державного (приватного) виконавця.

Окрім того, за змістом положень Розділу VII ЦПК України, ст.74 ЗУ «Про виконавче провадження», розглядаючи скаргу на дії, рішення виконавця, суд має встановити чи існували на час ухвалення виконавцем певного рішення або ж вчинення ним певних дій обставини, з якими ЗУ «Про виконавче провадження» пов`язує право та/або обов`язок виконавця вчинити певну дію або ж ухвалити певне рішення.

Відповідно до п.2 ч.9, п.1 ч.10 ст.71 ЗУ «Про виконавче провадження» за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці, державний виконавець виносить вмотивовану постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; тимчасове обмеження боржника у праві керувати транспортними засобами не може бути застосовано в разі, якщо встановлення такого обмеження позбавляє боржника основного законного джерела засобів для існування.

Як убачається з матеріалів справи, оскаржувана постанова винесена державним виконавцем 06 січня 2021 року у зв`язку із наявністю у боржника заборгованості зі сплати аліментів у розмірі 49 172,08 грн, що перевищувало суму платежів за шість місяців. Розмір заборгованості зі сплати аліментів за станом на 06 січня 2021 року боржник не заперечував, у межах розгляду цієї скарги суд визнав правильність алгоритму (порядку) обрахування заборгованості у такому розмірі.

Таким чином, за станом на 06 січня 2021 року у державного виконавця існували законні підстави для ухвалення рішення про обмеження права боржника у керуванні транспортним засобом.

Працевлаштування боржника на роботу водієм сталося 20 квітня 2021 року, тобто через три місяці після встановлення державним виконавцем обмеження.

30 квітня 2021 року боржник звернувся до суду з цією скаргою, при цьому у матеріалах справи відсутні належні і допустимі докази про те, що боржник виконав свій обов`язок і повідомив державного виконавця про виникнення обставин, які впливають на своєчасне та в повному обсязі вчинення виконавчих дій, а державний виконавець всупереч вимогам закону не відреагував на повідомлення боржника, свідомо продовжуючи дію нормативного акта (постанови), який суперечить закону.

З урахуванням наведеного апеляційний суд приходить до висновку, що постанова державного виконавця є законною, а неповідомлення боржником всупереч принципу добросовісності державного виконавця про виникнення істотної обставини не може бути підставою для скасування оскаржуваної постанови.

Таким чином, ухвала суду першої інстанції у частині задоволених вимог про скасування постанови державного виконавця про тимчасове обмеження боржника у праві керування транспортними засобами підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали про відмову у задоволенні зазначеної вимоги.

Частиною 13 ст.141 ЦПК України визначено, що суд апеляційної чи касаційної інстанціях, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Частиною 1 та п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача у разі задоволення позову.

Згідно ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

З матеріалів справи вбачається, що, подаючи апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції, ОСОБА_1 сплатила 454 грн судового збору (а.с.87).

Апеляційна скарга задоволена на 100%

Отже, ОСОБА_1 має право на стягнення з ОСОБА_2 на її користь 454 грн судового збору.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Відповідно до статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.

Згідно із висновком, викладеним у пункті 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Аналіз зазначеної постанови свідчить про те, що вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд має пересвідчитись що заявлені витрати є співмірними зі складністю справи, а наданий адвокатом обсяг послуг і витрачений час на надання таких послуг відповідають критерію реальності таких витрат. Також суд має врахувати розумність розміру витрат на професійну правничу допомогу та чи не буде їх стягнення становити надмірний тягар для іншої сторони.

Відповідно до статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача, у разі часткового задоволення - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 та частина восьма статті 141 ЦПК України). Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом, зокрема, у додатковій постанові від 17 січня 2022 року у справі № 756/8241/20 (провадження № 61-9789св21).

На підтвердження витрат на правничу допомогу суду надано: копію договору № б/н від 30.06.2021 року про надання правничої допомоги з зазначенням вартості гонорару (а.с.99), розрахункову квитанцію форми № РК-1 серії ЦВІ № 30-06/2021 від 30.06.2021 року на суму 2500 грн (а.с. 100), акт приймання передачі (звіт) виконаних робіт за договором про правничу допомогу (а.с.101-102) та ордер про надання правничої правової допомоги Серії ВІ № 1044792 (а.с.104)

Таким чином, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню 2 500 грн витрат за надання правової допомоги.

Керуючись ст.367, п.2 ч.1 ст.374, ч.4 ст.376, ст.382, ст.384 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Краснокутського районного суду Харківської області від 27 травня 2021 року у частині задоволених вимог - скасування постанови головного державного виконавця Краснокутського районного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Безверхої Галини Володимирівни від 06.01.2021 року про тимчасове обмеження ОСОБА_2 у праві керування транспортними засобами, скасувати, ухваливши нове рішення по суті заявлених вимог.

ОСОБА_2 відмовити за недоведеністю у задоволенні вимоги про скасування постанови головного державного виконавця Краснокутського районного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) Безверхої Галини Володимирівни від 06.01.2021 року про тимчасове обмеження ОСОБА_2 у праві керування транспортними засобами.

В іншій частині ухвалу Краснокутського районного суду Харківської області від 27 травня 2021 року залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати, понесені останньою, у розмірі 454 грн за подачу апеляційної скарги та 2 500 грн витрат за надання правничої допомоги, а разом 2 954 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 31 серпня 2022 року.

Головуючий суддя О.А.Лобов

Судді: А.І.Дорош

В.М.Триголов