Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 712/9592/21
Номер провадження2/711/826/22
РІШЕННЯ
30 березня 2022 року Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:
головуючого-судді Демчика Р.В.
при секретарі Кофановій А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в особі представника адвоката Давигори Світлани Анатоліївни до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користування житловим будинком шляхом позбавлення особи права користування житловим приміщенням , -
Позивач ОСОБА_1 , в особі представника адвоката Давигори С.А. звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про усунення перешкод у користування житловим будинком шляхом позбавлення особи права користування житловим приміщенням.
В обґрунтування позову зазначено, що 2/5 частини домоволодіння АДРЕСА_1 належить ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину. Згідно довідки з КП «ЧООБТІ» домоволодіння АДРЕСА_1 належить ОСОБА_1 частка 2/5 та ОСОБА_3 частки 3/5. Згідно листа Управління з питань державної реєстрації Черкаської міської ради за вищевказаною адресою зареєстровані ОСОБА_1 , ОСОБА_4 та ОСОБА_2 .
Відповідач по справі являвся онуком власника частини будинку та рідним сином ОСОБА_4 .. З 2010 року відповідач фактично не проживає у будинку і не вселявся в будинку більш 10 років, не жив, не користувався майном, як мешканець та зареєстрована особа. 20.06.1981 року ОСОБА_1 одружилася із ОСОБА_5 , який після укладення шлюбу переїхав проживати до дружини за місцем її реєстрації. В частині будинку фактично проживають ОСОБА_1 , ОСОБА_5 та ОСОБА_4 .. Інших осіб, які б проживали спільно однією сім`єю немає.
З часу фактичного виїзду з будинку відповідач підтримував стосунки із позивачем та матір`ю в телефонному режимі, однак не з`являвся до будинку та не намагався вселитися з метою власного проживання. Родинних стосунків з відповідачем позивач не підтримує. Він не являється для неї членом л сім`ї, однак реалізувати своє право на зняття його з реєстрації в будинку не може.
ОСОБА_2 вже тривалий час має інше місце проживання. З 2010 року відповідач проживав на орендованих квартирах, а у 2013 році відповідач одружився та спільно із дружиною ОСОБА_6 переїхав фактично проживати у квартиру АДРЕСА_2 , що належить чоловіку позивача на праві приватної власності. В даній квартирі останній жив до 25.07.2021 року, однак невідомо куди виїхав, зібравши свою речі та передав ключі власнику через третіх осіб, викрав у власника і зник у невідомому напрямку.
Позивач з відповідачем не ведуть спільного господарства, не поєднані спільним поб як члени сім`ї. Відповідач не є членом її сім`ї, він є рідним сином ОСОБА_4 , однак і з нею не підтримує стосунки, як близькою ріднею.Відповідач не проживає фактично в будинку з 2010 році по теперішній час, спроб вселитися і проживати не виявляв. Факт не проживання відповідача підтверджується актом опитування сусідів №191 27.07.2021 року складеним головою КСН «Соборний» Ніколенко В.В. за участі сусідів, в числі жителів іншої частини будинку. Дані свідки можуть підтвердити свої покази в суде порядку.
Реєстрація відповідача у будинку порушує права позивача та призводить до нарахування комунальних платежів, відсутності отримати компенсацію за житлово-комунальні послуги, які позивач вимушений оплачувати при умові реєстрації непроживаючої особи та неможливістю отримання компенсації за житлово-комунальні послуги.
ОСОБА_1 являється інвалідом 3 групи, єдиним доходом у позивача є пенсія призначена у зв`язку з інвалідністю. Інших видів доходів у позивача немає, про що свідчить відомості з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків про відсутність будь-якого виду доходу у ОСОБА_1 за період з 4 кварталу 2020 року та 1 квартал 2021 року. ОСОБА_4 , як зареєстрована особа та рідна донька позивача є інвалідом 2 групи, віднесена до маломобільних верст населення, чоловік позивача є пенсіонером за віком і отримує виключно пенсію.
Частина будинку, яка належить позивачу утримується за рахунок осіб, які фактично проживають, а саме власника та її доньки, отримати житлову субсидію не є можливим наявність зареєстрованого відповідача, відсутності між ними зв`язку, неможливості отримання доходів для подачі до органу соціальної політики, а також тих змін в законодавств. унеможливлюють подачі заяви для призначення житлової субсидії на опалювальний період.
Позивач вказує, що зареєстроване місце проживання відповідача не відповідає його фактичному місцю проживання та порушує права позивача та створює позивачу, як власнику частини домоволодіння, перешкоди у користуванні та розпорядженні нерухомим майном, т.я. позбавляє позивача права отримувати відповідно до чинного законодавства пільги та субсидію на житлово-комунальні послуги.
Посилаючись на норми ст. 316, 317,319, 402,403,405 ЦК України, позивач просила усунути перешкоди у здійсненні права користування та розпорядження власністю шляхом позбавлення відповідача права користуванні домоволодіння АДРЕСА_1 , а тому звернулася до суду з даним позовом.
Ухвалою суду від 22 листопада 2021 року провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.
Позивач ОСОБА_1 та представник позивача адвокат Давигора С.А. не з`явилися. Проте від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, в якій вона також зазначила, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити в повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи.
Відповідач ОСОБА_2 також в судове засідання не з`явився, про дату та час розгляду справи був повідомленим судовими викликами направленими за зареєстрованим місцем його проживання, проте поштові відправлення повернулися на адресу суду без вручення адресату, що суд вважає належним повідомленням особи.
У відповідності до ст. 280 ЦПК суд ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.
Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.
Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України.
За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.
Відповідно до ч.1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне їй право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту.
Матеріалами справи та в судовому засіданні встановлено, що 2/5 частини домоволодіння АДРЕСА_1 належить ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину посвідченого Другою Черкаською державною нотаріальної конторою та зареєстрованого в реєстрі за №1-4376.
Відповідно до довідки з КП «ЧООБТІ» №7392о від 05.12.2019 року домоволодіння АДРЕСА_1 належить ОСОБА_1 частки 2/5 та ОСОБА_3 частка 3/5.
Крім того, з Акту опитування сусідів за № 191 від 27.07.2021 засвідченого головою комітету мікрорайону «Соборний» Ніконенко В.В., вбачається, що ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , з 2010 року та на даний час (день складання вказаного Акту) не проживає та не з`являється за вказаною адресою, своїх речей у домоволодінні немає.
Таким чином, судом встановлено, що відповідач понад десять років не мешкає за зареєстрованим місцем проживання, особистих речей у домоволодінні не має.
Отже, правовідносини, які склалися між сторонами, регулюються cт.ст. 383, 391, 405 ЦК України, ст.7 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні від 11.12.2003 року №1382-VII401.
Статтею 383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.
Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Статтею 41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону №475/97-ВР від 17 липня 1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Судом було встановлено, що відповідач не є членом сім`ї позивача.
Звертаючись до суду з даним позовом, позивач вказує, що зареєстроване місце проживання відповідача не відповідає його фактичному місцю проживання та порушує права позивача, а також позивач мусить щомісячно сплачувати комунальні платежі відповідно до кількості зареєстрованих осіб, що в свою чергу створює позивачу, як власнику вказаного вище домоволодіння, перешкоди у користуванні та розпорядженні нерухомим майном, т.я. позбавляє позивача права отримувати відповідно до чинного законодавства пільги та субсидію на житлово-комунальні послуги.
Відповідно до ч.1 ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб у спосіб, визначений законом або договором.
Відповідно до ч.2 п.7 ст.16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів можуть бути припинення правовідношення.
Відповідно до ст.7 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні від 11.12.2003 року №1382-VII401 зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі заяви особи або її представника, що подається до органу реєстрації, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.
Таким чином, з урахуванням вищевикладеного та приймаючи до уваги те, що відповідач ОСОБА_2 не є членом сім`ї позивача, проте добровільно не знявся з реєстраційного обліку у домоволодінні, чим фактично порушує права позивача на вільне володіння та розпорядження власністю, а тому, суд приходить до висновку, що вимога позивача про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження власністю, шляхом позбавлення ОСОБА_2 права користування домоволодінням підлягає до задоволення.
При таких обставинах, суд приходить до висновку, що позові вимоги позивача підлягають до задоволення.
Крім того, відповідно до положень ст.. 141 ЦПК України, слід стягнути з відповідача на користь позивача 908.00 грн. в якості відшкодування витрат зі сплати судового збору.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 3-5, 10-13, 82-89, 141, 263-266, 268, 280-283 ЦПК України, ст.ст. 11, 15, 16, 22, 391, 405, 598 ЦК України, ст.7 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні від 11.12.2003 року №1382-VII401 суд,-
Позов ОСОБА_1 , в особі представника адвоката Давигори Світлани Анатоліївни до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користування житловим будинком шляхом позбавлення особи права користування житловим приміщенням- задовольнити.
Усунути ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 ) перешкоди у здійсненні правом приватної власності 2/5 частин домоволодінням АДРЕСА_1 з господарськими спорудами, шляхом визнання ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП в матеріалах справи відсутній, зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 ), таким, що втратив право користування житловим приміщенням.
Стягнути із ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП в матеріалах справи відсутній, зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 ) удовий збір у розмірі 908.00 грн..
Заочне рішення може бути переглянуте судом за письмовою заявою відповідача поданою протягом 30 днів з дня його проголошення.
Рішення може бути оскаржене позивачем до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту рішення. Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Головуючий: Р. В. Демчик