Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

Справа № 126/115/22

Провадження № 2/126/330/2022

"21" лютого 2022 р. м. Бершадь

Бершадський районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді Рудя О.Г.

секретар Кучанська В.М.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в місті Бершадь цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділ частки із майна, що є у спільній частковій власності,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 про виділ частки із майна, що є у спільній частковій власності, в якому уточнивши свої позовні вимоги посилається на те, що 15.09.2016 року він та ОСОБА_2 зареєстрували шлюб. Від цього шлюбу у них ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася дочка ОСОБА_3 . У вересні 2021 року вони фактично припинили сімейні стосунки і у даний час разом не проживають. В провадженні Бершадського районного суду є цивільна справа про розірвання шлюбу між ними. Дитина проживає з матір`ю.

У зв`язку з розпадом їхньої сім`ї виникло питання поділу майна, придбаного ними в період шлюбу.

Згідно договору купівлі-продажу від 19.05.2017 року вони купили житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами під номером АДРЕСА_1 вартістю 40276 грн., розташовано на прилеглій до нього земельній ділянці з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), площею 0.0993 га, кадастровий № :00:014:0208. Договір купівлі-продажу було оформлено на його ім`я.

Майно, набуте ними у шлюбі, є їхньою спільною сумісною власністю, відповідно зі ст. 60 Сімейного кодексу України. У разі поділу сумісного майна подружжя, їхні частки є рівними та належать їм по 1/2 частині придбаного будинку, згідно ст. 70 СК України.

У даний час ОСОБА_2 в будинку, за зазначеною адресою, не проживає, переїхала на постійне місце проживання в с. Красносілка і повідомила, що не бажає жити в будинку в м. Бершадь. При поділі майна він згоден компенсувати відповідачці вартість 1/2 частини житлового будинку, господарських будівель та споруд, в розмірі 20138 грн. і припинити право ОСОБА_2 на її частку у спільній сумісній власності.

В зв`язку з чим просить позов задовольнити. Припинити право ОСОБА_2 на частку у спільному майні, а саме: житловому будинку з господарськими будівлями та спорудами під АДРЕСА_1 , який розташований на прилеглій до нього земельній ділянці з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), площею 0,0993 га, кадастровий номер :00:014:0208.

Позивач ОСОБА_1 , в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, справу просив слухати у його відсутність.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву, в якій уточнені позовні вимоги визнала в повному обсязі, вказала, що отримала від позивача 20138 грн. в порядку компенсації за частку у спільному майні. Просив слухати справу у її відсутність.

Враховуючи те, що відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та проводить його в даному судовому засіданні на підставі доказів наявних у справі.

Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи та усі зібрані по справі докази, давши їм оцінку в сукупності, суд дійшов наступних висновків.

Згідно із ч.1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Ст. 55 Конституції України установлено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-яким не забороненим законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Ч. 1 ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч. 1ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

За змістом пункту 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судом встановлено, що 15.09.2016 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстрували шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу Серія НОМЕР_1 від 15.09.2016 року.

Від цього шлюбу у сторін ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася дочка ОСОБА_3 ..

Згідно договору купівлі-продажу від 19.05.2017 року (копія якого міститься в матеріалах справи) сторони придбали житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами під номером АДРЕСА_1 вартістю 40276 грн., розташованого на прилеглій до нього земельній ділянці з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), площею 0.0993 га, кадастровий № :00:014:0208. Договір купівлі-продажу було оформлено на ім`я позивача, що також підтверджується копією технічного паспорту на житловий будинок, Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний № 87574377.

Позивач стверджує, та не заперечується відповідачем, що у вересні 2021 року сторони фактично припинили сімейні стосунки і у даний час разом не проживають. В провадженні Бершадського районного суду є цивільна справа про розірвання шлюбу між ними. Дитина проживає з матір`ю.

У зв`язку з розпадом їхньої сім`ї постало питання поділу майна, придбаного сторонами в період шлюбу.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Як вбачається із суті позовних вимог позивача, останній просить суд припинити право власності відповідача на її частину вказаного житлового будинку. Згідно поданої заяви відповідач ОСОБА_2 не заперечує щодо позовних вимог ОСОБА_1 ..

В силу положень статей 21, 24, 41 Конституції України, статей 319, 358 ЦК України всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, в тому числі щодо захисту права спільної часткової власності.

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Так статтею 1 Протоколу №1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений ст. 41 Конституції України та означає, що право власності є недоторканим, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише відповідно і в порядку, встановлених законом.

Згідно з ч. 1 ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю, що, по суті, є правом двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле.

Відповідно до ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього, він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Згідно з ч.1 ст. 346 ЦК України, право власності припиняється у разі: відчуження власником свого майна; відмови власника від права власності; припинення права власності на майно, яке за законом не може належати цій особі; знищення майна; викупу пам`яток культурної спадщини; примусового відчуження земельних ділянок приватної власності, інших об`єктів нерухомого майна, що на них розміщені, з мотивів суспільної необхідності відповідно до закону; звернення стягнення на майно за зобов`язаннями власника; реквізиції; конфіскації; припинення юридичної особи чи смерті власника.

За ст. 365 ЦК України, право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим; таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї.

Аналіз чинного законодавства дає змогу дійти висновку, що законодавство захищає право власності осіб на їх майно в тому числі і право власності особи на частку у спільному майні від будь-яких посягань на нього та встановлює принцип недоторканності такого майна. Стаття 365 ЦК України все ж таки передбачає випадки припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників. Однак підстави такого припинення є чітко визначені у вказаній статті, мають суворо враховуватись судом при розгляді такої категорії справ, а їх перелік розширенню не підлягає.

Зі змісту статті 346 ЦК України, припинення права особи на частку в спільному майні допускається за наявності будь-якого з передбачених п., п. 1-3 ч. 1 ст. 365 ЦК України умов та з урахуванням того, чи таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Висновок про істотність шкоди, яка може бути завдана співвласнику, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи та об`єкта, який є спільним майном.

Аналіз рішень Верховного Суду України, ухвалених за наслідками розгляду цивільних справ за позовами про встановлення порядку володіння і користування майном, яке належить на праві спільної часткової власності, свідчить про наявність усталеної правової позиції щодо застосування ст. 365 ЦК України, відповідно до якої припинення права особи на частку в спільному майні допускається за наявності будь-якої обставини з передбачених пунктами 1-3 ч. 1ст. 365 ЦК України, але в тому разі, коли таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Частіше умова про те, що припинення права власності не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членами його сім`ї, трактується як забезпеченість співвласника іншим житлом.

Такі висновки відповідають правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постановах Верховного Суду України від 16 січня 2012 року № 6-81цс11, від 15 травня 2013 року № 6-37цс13 та від 02 липня 2014 року № 6-68цс14.

Для припинення права особи на частку у спільному майні необхідно встановити наявність будь-якої із обставин, передбачених пунктами 1 - 3 частини першої статті 365 ЦК України (ухвала Верховного Суду України від 23 червня 2010 р. у справі № 6-22505св09; постанова від 16 січня 2012 р. у справі № 6-81цс11), за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Дану правову позицію Верховний Суд України висловив у постанові від 02 липня 2014 року у справі № 6-68цс14, де роз`яснив, що право власності співвласника на частку в спільному майні може бути припинено, але за умови, що така шкода не буде істотною. Саме ця обставина є визначальною при вирішенні позову про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників. Разом з тим, висновок про істотність шкоди, яка може бути завдана співвласнику та членам його сім`ї, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи та особливостей об`єкта, який є спільним майном, про що йдеться в ухвалі Верховного Суду України від 23 червня 2010 р. у справі № 6-22505св09.

Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

За нормами ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Виходячи з викладеного вище, беручи до уваги те, що відповідачка позов визнала, вона не бажає проживати в житловому будинку з господарськими будівлями та спорудами під номером АДРЕСА_1 , судом встановлено, що вона має інше місце проживання і припинення права власності на частку в спірному будинку не завдасть їй істотної шкоди, а також враховуючи, що відповідач в порядку компенсації за частку у спільному майні отримала від позивача 20138 грн., суд вважає, що в даних правовідносинах є встановленими і доведеними всі умови, передбачені ч.1 ст. 365 ЦК України, які дають право суду ухвалити рішення про припинення права відповідача на 1/2 частку в спільному майні, а саме: в житловому будинку з господарськими будівлями та спорудами пі; АДРЕСА_1 , який розташований на прилеглій до нього земельній ділянці з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), площею 0,0993 га, кадастровий номер :00:014:0208.

Таким чином, проаналізувавши зібрані і досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення.

Керуючись ст. ст. 15, 317, 319, 321, 348, 355, 356, 357, 358, 365 ЦК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділ частки із майна, що є у спільній частковій власності - задовольнити.

Припинити право ОСОБА_2 на частку у спільному майні, а саме: житловому будинку з господарськими будівлями та спорудами пі; АДРЕСА_1 , який розташований на прилеглій до нього земельній ділянці з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), площею 0,0993 га, кадастровий номер :00:014:0208.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О. Г. Рудь