Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 березня 2022 року Галицький районний суд м. Львова
в складі: головуючої судді Волоско І.Р.
секретар судового засідання Береза П.Р.
за участю: позивача ОСОБА_1

в с т а н о в и в :
В обґрунтування даного позову вказує на те, що він є співвласником квартири АДРЕСА_5 . 27 жовтня 2021 року відбулися збори співвласників багатоквартирного будинку, на яких було обрано головою зборів ОСОБА_2 , а секретарем зборів ОСОБА_3 . Крім того, на зборах було визначено форму управління будинком (через управителя ЛКП «Старий Львів») та погоджено і укладено з управителем Договір з управління будинком. Позивач вказує, що цей договір порушує його права, оскільки зріс тариф, який він повинен сплачувати на обслуговування будинку. Однак позивач був позбавлений права брати участь в обговоренні і вирішенні цього питання, позаяк не був повідомлений про проведення зборів співвласників. На підставі викладеного, просить задоволити позовні вимоги про визнання зборів співвласників недійсними, скасування протоколу зборів співвласників будинку АДРЕСА_4 від 27 жовтня 2021 року, визнання недійсним договору №259 від 23 жовтня 2021 року про надання послуг з управління вказаним будинком та відновлення раніше діючих тарифів на обслуговування будинку.
Ухвалою суду від 05 січня 2022 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду.
Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримав з підстав, викладених у ньому.
Відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та їх представник ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилися, від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі (а.с.30-36).
Представник третьої особи Любашевський В.П. в судове засідання не з`явився, подав до суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі (а.с.50-52).
Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності учасників справи, які не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду.
Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Частинами 1 та 3 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
При цьому, виходячи з положень ст. 16 ЦК України особа звертається до суду за захистом свого порушеного права.
Відповідно до правил ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Перевіривши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог виходячи з наступних міркувань.
Суд встановив, що позивач ОСОБА_1 є співвласником квартири АДРЕСА_5 (а.с.70).
27 жовтня 2021 року відбулися збори співвласників багатоквартирного будинку АДРЕСА_4 , що підтверджується протоколом (а.с.9-10).
Як вбачається з протоколу від 27.10.2021 року, на зборах співвласників було обрано головою зборів ОСОБА_2 , а секретарем зборів ОСОБА_3 .
Крім того, на зборах було визначено форму управління будинком - через управителя ЛКП «Старий Львів» та погоджено і укладено з ним Договір з управління будинком.
Так, на підставі укладеного із співвласниками будинку договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком від 28.10.2021 року за № 259, ЛКП «Старий Львів» надає послуги співвласникам житлових та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку АДРЕСА_4 .
Тобто, вищевказаний Договір з управління багатоквартирним будинком був укладений згідно протоколу зборів співвласників житлових та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку АДРЕСА_4 від 27.10.2021 р.
Позивач зазначає, що вказаний договір порушує його права, оскільки зріс тариф, який він повинен сплачувати на обслуговування будинку, однак вказує, що він був позбавлений права брати участь в обговоренні і вирішенні цього питання, позаяк не був повідомлений про проведення зборів співвласників будинку.
Особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку, правові, організаційні та економічні відносини, пов`язані з реалізацією прав та виконанням обов`язків співвласників багатоквартирного будинку щодо його утримання та управління визначені та регулюються Законом України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» від 14.05.2015 року № 417-VIII, надалі Закон.
Відповідно до ч.1 ст.10 Закону, співвласники приймають рішення щодо управління багатоквартирним будинком на зборах у порядку, передбаченому цією статтею. Якщо у багатоквартирному будинку в установленому законом порядку утворено об`єднання співвласників, проведення зборів співвласників та прийняття відповідних рішень здійснюється згідно із законом, що регулює діяльність об`єднань співвласників багатоквартирних будинків.
Відповідно до ч.3 ст. 10 Закону, збори співвласників можуть скликатися ініціативною групою у складі не менше трьох співвласників або управителем, обраним відповідно до цього Закону.
Як вже було встановлено судом, 27 жовтня 2021 року відбулися збори співвласників багатоквартирного будинку АДРЕСА_4 , на яких було обрано головою ОСОБА_2 , а секретарем зборів ОСОБА_3 , а також визначено форму управління будинком (через управителя ЛКП «Старий Львів») та погоджено і укладено з ним Договір з управління.
Позивач у позовній заяві зазначає, що він звернувся особисто до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , а також ОСОБА_5 з питанням, чи були вони членами ініціативної групи, і кожен з них заявив позивачу, що не був членом ініціативної групи, протоколу засідання ініціативної групи співвласників і реєстру співвласників у них немає.
Однак позивач не довів вказані обставини, жодних належних і допустимих доказів на підтвердження цього позивач не надав.
В матеріалах справи відсутні будь-які письмові пояснення, які б підтверджували вказані обставини.
При цьому, як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 брали участь в отриманні протоколу зборів, його заповненні та передачі ЛКП "Старий Львів".
Крім цього, суд звертає увагу на те, що чинним законодавством не передбачений обов`язок та порядок складання протоколу щодо створення ініціативної групи з проведення зборів співвласників багатоквартирного будинку, які просив позивач.
А тому, висновок позивача про те, що відсутність протоколу про створення ініціативної групи є підставою для скасування протоколу зборів, не ґрунтується на нормах законодавства та є безпідставним.
Відповідно до ч. 4 ст. 10 Закону, повідомлення про дату та місце проведення зборів співвласників має бути вручено не пізніше ніж за 10 днів до дати проведення зборів у письмовій формі кожному співвласникові під розписку або шляхом поштового відправлення рекомендованим листом на адресу квартири або нежитлового приміщення, що належить співвласнику в цьому багатоквартирному будинку, а також має бути розміщено у загальнодоступному місці при вході до кожного під`їзду багатоквартирного будинку.
У позові зазначено, що решта співвласників, а саме кв. АДРЕСА_6 , АДРЕСА_7 , АДРЕСА_4 , а також управління комунальної власності міста, якому належать нежитлові приміщення в будинку АДРЕСА_4 , не отримували жодного повідомлення про проведення загальних зборів, а також не було розміщено оголошення про проведення зборів на дошці оголошень, яка знаходиться при вході в під`їзді, не отримували жодної інформації про підготовку і проведення зборів, їм не було нічого відомо про ініціативну групу, дату, місце, час проведення та порядок денний проведення таких зборів.
На підтвердження цього позивач долучив заяву (а.с.11), зі змісту якої вбачається, що співвласники квартир АДРЕСА_6 , АДРЕСА_7 , АДРЕСА_4 не отримували жодної інформації про проведення зборів співвласників будинку.
Однак, суд вважає, що дана заява не є належним та допустимим доказом, оскільки на підставі неї неможливо встановити осіб власників квартир, їхні підписи належним чином не завірені.
Таким чином, вказані твердження позивача не підтверджуються належними і допустимими доказами у справі.
Відповідно до абз.1 ч.6 ст.10 Закону, рішення вважається прийнятим зборами співвласників, якщо за нього проголосували власники квартир та нежитлових приміщень, площа яких разом перевищує 75 відсотків загальної площі всіх квартир та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку, крім рішень з питань, зазначених у пунктах 2, 3 і 9 частини другої цієї статті, які вважаються прийнятими зборами співвласників, якщо за них проголосували власники квартир та нежитлових приміщень, площа яких разом перевищує 50 відсотків загальної площі всіх квартир та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку.
Отже, рішення з питань управління багатоквартирним будинком, а саме визначення управителя та його відкликання, затвердження та зміна умов договору з управителем; обрання уповноваженої особи (осіб) співвласників під час укладання, внесення змін та розірвання договору з управителем, здійснення контролю за його виконанням, приймається зборами співвласників, якщо за них проголосували власники квартир та нежитлових приміщень, площа яких разом перевищує 50 відсотків загальної площі всіх квартир та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку (п.п.2, 3 ч.2 ст.10 Закону).
Як вбачається із протоколу зборів, за обрання управителем ЛКП «Старий Львів» та укладення і підписання з ним Договору проголосували співвласники квартир та нежитлових приміщень, площа яких становить 289, 60 кв.м, тобто 57,94 відсотків від загальної площі всіх квартир та нежитлових приміщень, яка складає - 499.76 кв.м.
Таким чином, на зборах правомірно було обрано управителем ЛКП «Старий Львів» та укладено і підписано із ним Договір.
У позовній заяві позивач також зазначає, що дані, які відображені в протоколі зборів, свідчать про можливу його підробку.
Разом з цим, позивач не наводить жодних доказів та пояснень того, в чому саме полягає ймовірна підробка, хто підробив протокол та чим підтверджується факт підбробки.
Окрім того, позивач стверджує, що договір про надання послуг з управління багатоквартирним будинком був укладений з ЛКП «Старий Львів» 23.10.2021 року, тобто перед проведенням зборів співвласників будинку.
Як вбачається з протоколу зборів співвласників житлових та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку АДРЕСА_4 від 27.10.2021 року, до порядку денного зборів співвласників, окрім обрання голови і секретаря зборів і визначення форми управління будинком (ОСББ самоуправління або через управителя) та обрання ного управителя, входило також питання погодження умов договору на обслуговування та обрання уповноваженої особи (осіб) співвласників для представлення їхніх інтересів в органах державної влади, інших установах та організаціях, комунальних і приватних підприємствах, а також на подання протоколу на зберігання у відповідний орган місцевого самоврядування.
Таким чином, суд встановив, що договір з управління багатоквартирним будинком був укладений відповідно до протоколу зборів від 27.10.2021 року, при цьому сам договір датований 28.10.2021 року, а тому з договору випливає, що ОСОБА_2 підписувала договір, діючи на підставі рішення зборів від 27.10.2021 року.
Крім того, відповідно до ч.9 ст.10 Закону, протокол зборів співвласників з питань, зазначених у пунктах 2 і 3 частини другої цієї статті, складається не менш як у двох примірниках, один з яких зберігається в управителя, а другий передається на зберігання виконавчому комітету сільської, селищної, міської ради за місцем розташування багатоквартирного будинку, який розміщує результативну частину рішення, прийнятого зборами співвласників, на своєму офіційному веб-сайті.
Судом встановлено, що протокол зборів, згідно ч.9 ст.10 Закону, був переданий ЛКП «Старий Львів» для зберігання до Галицької районної адміністрації Львівської міської ради, однак, як вбачається з позовної заяви, позивач не звертався до Галицької районної адміністрації щодо видачі йому копії протоколу зборів.
Таким чином, підсумовуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що протоколом зборів багатоквартирного будинку АДРЕСА_4 від 27.10.2021 року підтверджено волевиявлення більшості співвласників квартир та нежитлових приміщень щодо обрання управителем ЛКП «Старий Львів» та укладення з ним Договору з управлінням цим будинком.
Закон та інші нормативні акти не передбачають скасування протоколу зборів співвласників та визнання недійсним договору, який укладений на підставі такого протоколу зборів у разі, якщо більшість співвласників висловили та закріпили своє рішення відповідно до ч.6 ст. 10 Закону, а окремий співвласник або частина співвласників з тих чи інших причин не приймали участі у зборах, або ж відмовилися від підпису в протоколі, за умови, що за прийняте рішення проголосувало більше як 50 відсотків загальної площі всіх квартир та нежитлових приміщень.
Вказане, на думку суду, не порушує права позивача у розумінні ч. 11 ст. 10 Закону, відповідно до якої рішення зборів співвласників є обов`язковими для всіх співвласників, включаючи тих, які набули право власності на квартиру чи нежитлове приміщення після прийняття рішення.
Окрім цього, слід окремо зазначити, що позивач як одну із підстав свого звернення до суду вказує про те, що внаслідок обрання управителем ЛКП «Старий Львів» та укладення з ним договору з управлінням цим будинком тариф на обслуговування будинку виріс орієнтовно на 60%.
При цьому, суд звертає увагу на те, що вимога про визнаня недійсним договору №259 від 28.10.2021 pоку, укладеного між ЛКП «Старий Львів» в особі директора Білоуса О.І. та уповноваженою від буд. АДРЕСА_4 ОСОБА_2 , може бути предметом іншого спору - між ОСОБА_1 та сторонами вказаного договору, а саме ОСОБА_2 та ЛКП «Старий Львів», якого позивач не залучав у якості співвідповідача.
Відповідно до правил ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Згідно зі ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.
Відповідно до ч.ч.1, 5 ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Згідно ч.ч.1, 2 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності та їх зміст, суд приходить до висновку про необхідність відмовити у задоволенні позову.
Факти, наведені ОСОБА_1 у позовній заяві, не підтверджуються жодними належними та допустимими доказами. Недоведеність позивачем зазначених обставин у справі є підставою для відмови у задоволенні позову.
З огляду на викладене, суд вважає, що вимоги ОСОБА_1 не знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи, є необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.
Щодо вимоги позивача про компенсацію витрат на правову допомогу, суд зазначає наступне.
Вирішуючи питання про стягнення з відповідача витрат на професійну правову допомогу, суд виходить із диспозиції ч.1 ст. 137 ЦПК України, у відповідності до якої, витрати пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Так, згідно ч.2 ст.137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, визначаються згідно з умовами договору про надання правової допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч.1 ст.141 ЦПК України).
Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу покладаються: у разі задоволення позову на відповідача; у разі відмови в позові на позивача; у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. (ч. 2 ст. 141 ЦПК).
Оскільки у задоволенні позову відмовлено, суд не вбачає підстав, встановлених законом, для стягнення з відповідачів на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Таким чином, у зв`язку із відмовою позову судовий збір покладається на позивача.
Керуючись ст. ст. 12-13, 19, 141, 247, 258-259, 265, 274-279, 280-282 ЦПК України, суд,
у задоволенні позову відмовити.
Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.Р. Волоско