ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2022 року

м. Хмельницький

Справа № 673/1806/18

Провадження № 22-ц/4820/592/22

Хмельницький апеляційний суд

у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Гринчука Р.С., Костенка А.М., Спірідонової Т.В.,

розглянув без повідомлення учасників справи справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Акцент-Банк» на додаткове рішення Деражнянського районного суду Хмельницької області від 16 листопада 2021 року, суддя Дворнін О.С., у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Акцент-Банк» про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

У жовтні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ПАТ «Акцент-Банк» про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії.

Рішенням Деражнянського районного суду Хмельницької області від 07.08.2020 року, залишеним без змін постановою Хмельницького апеляційного суду від 17.06.2021 року позов задоволено. Зобов`язано ПАТ «Акцент-Банк» зарахувати на належну ОСОБА_1 банківську карту № НОМЕР_1 безпідставно списані банком грошові кошти в розмірі 12999,78 грн. та скасувати нараховану ПАТ «Акцент-Банк» за період з 29.04.2015 року по день постановленим рішення, 07.08.2020 року, по належному йому картковому рахунку № НОМЕР_1 заборгованість за кредитним договором, яка складається із заборгованості за тілом кредиту, заборгованості по процентах за користування кредитом, заборгованості за пенею та комісією, штрафи (фіксована та процентна складова).

Додатковим рішенням Деражнянського районного суду Хмельницької області від 16.11.2021 року стягнуто з ПАТ «Акцент-Банк» на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 704,80 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 15000 грн. При цьому суд виходив з доведеності понесення таких витрат позивачем.

В апеляційній скарзі правонаступник ПАТ «Акцент-Банк», АТ «Акцент-Банк» просило додаткове рішення суду в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення про відмову у стягненні витрат.

В обґрунтування доводів скарги апелянт вказав, що судом першої інстанції не застосовано до вимог позивачів щодо витрат на професійну правничу допомогу критерію обґрунтованості та співмірності заявленої до стягнення суми з реальністю таких витрат та ціною позову. Суд не звернув уваги на ту обставину, що копії відповідної заяви та доказів про понесення позивачем витрат на правову допомогу відповідачу не направлялось, що унеможливило подання ним заперечень щодо заявлених ОСОБА_1 вимог.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 вказав на законність та обґрунтованість додаткового рішення та безпідставність доводів апеляційної скарги.

Розгляд справи проведено судом без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 1 ст. 369 ЦПК України.

Ознайомившись з матеріалами справи колегія суддів суду апеляційної інстанції дійшла висновку про необхідність часткового задоволення апеляційної скарги з огляду на наступне.

Відповідно до положень ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з частиною другою статті 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача.

Як вбачається з матеріалів справи, 02.10.2018 року між адвокатом Довгалем П.С. та ОСОБА_1 укладено договір про надання правової допомоги у справі, яка перебуває на розгляді у Деражнянському районному судді Хмельницької області за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Акцент-Банк» про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії.

Відповідно до п. 4 Договору оплата послуг адвоката здійснюється на підставі додаткової угоди укладеної між сторонами.

Сторони погодили, що гонорар адвоката за надання професійної правничої допомоги становить 15000 грн., які ОСОБА_1 сплатив адвокату Довгалю П.С. на підставі розрахунку вартості виконаних робіт по наданню правничої допомоги. Згідно вказаного розрахунку: 1) за 2 год. консультації щодо характеру справи та погодження обсягу послуг адвоката сплачено 1000 грн.; 2) за 2 год. вивчення та правового аналізу матеріалів справи, витребування необхідних документів - 1000 грн.; 3) за 6 год. підготовки позовної заяви до суду з доданими документами - 3000 грн.; 4) за участь у судових засіданнях в ході розгляду справи та підготовку процесуальних документів - 15000 грн.

Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Згідно з ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Оскільки позивач не направив відповідачу заяви про стягнення судових витрат у розмірі 15000 грн., сплачених за правничу, колегія суддів погоджується з доводами апелянта щодо необхідності зменшення розміру відповідних витрат, які підлягають стягненню з відповідача з огляду на наступне.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

За наявності письмових заперечень АТ «Акцент-Банк», викладених в апеляційній скарзі колегія суддів зобов`язана оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірність у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг (правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 02.10.2019 року у справі № 211/3113/16-ц).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява № 19336/04, п. 269).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28.11.2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Крім того, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При цьому, з урахуванням конкретних обставин, зокрема, ціни позову, суд може обмежити даний розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи. Так, у визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо.

Склад витрат, пов`язаних з оплатою за надання професійної правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі, що свідчить про те, що такі витрати повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами.

Велика Палата Верховного Суду також вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 року у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19).

Дослідивши додані до заяви про ухвалення додаткового рішення докази, з урахуванням критеріїв розумності, справедливості та співмірності колегія суддів частково погоджується з доводами апелянта стосовно зменшення розміру суми, яка підлягає стягненню в порядку відшкодування витрат на правову допомогу.

Вартість однієї години роботи адвоката в даній справі з урахуванням її складності не відповідає критеріям справедливості та підлягає зменшенню з 500 грн., до 200 грн. Крім того, оцінена стороною позивача вартість участі в судових засіданнях та підготовки процесуальних документів з урахуванням тривалості проведених судових засідань та кількості поданих процесуальних документів не відповідає принципу розумності та не є співмірною з ціною позову, відтак підлягає зменшенню до 4000 грн.

Суд першої інстанції невірно застосував норми процесуального права, у зв`язку з чим дійшов помилкового висновку щодо стягнення з відповідача усієї суми, сплаченої позивачем за надання йому правової допомоги, тому оскаржуване судове рішення в частині стягнення витрат на правову допомогу підлягає зміні та зменшенню розміру судових витрат на правову допомогу, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача до 6000 грн.

Оскільки при оскарженні додаткового рішення, яким вирішено питання розподілу судових витрат судовий збір сплачувати не слід, сплачена АТ «Акцент-Банк» сума судового збору за подання апелянтом апеляційної скарги на додаткове рішення суду першої інстанції не підлягає розподілу за наслідком апеляційного перегляду справи.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Акцент-Банк» задовольнити частково.

Додаткове рішення Чемеровецького районного суду Хмельницької області від 16 листопада 2021 року в частині стягнення на користь позивача витрат на професійну правничу змінити.

Стягнути з АТ «Акцент-Банк» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6000 грн.

В решті рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 23 березня 2022 року.

Судді: Р.С. Гринчук

А.М. Костенко

Т.В. Спірідонова