Провадження № 22-ц/801/1566/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції Венгрин О. О.
Доповідач:Міхасішин І. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2022 рокуСправа № 127/31686/21м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з цивільних справ: головуючого: Міхасішина І.В.,

суддів: Войтка Ю.Б., Стадника І.М.

з участю секретаря судового засідання: Безрученко Н.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниця цивільну справу №127/31686/21 за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди

за апеляційною скаргою позивачки ОСОБА_1 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 01 липня 2022 року, ухвалене у складі судді Венгрин О. О.,

встановив:

В листопаді 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до АТ «Ощадбанк» про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 16.06.2017 р. вона була прийнята на посаду завідувача сектором правового забезпечення активних операцій юридичного відділу філії - Вінницького обласного управління AT «Ощадбанк». Згідно наказу №544-к від 20.10.2021 р. її було звільнено з займаної посади на підставі ст. 36 п. 1 КЗпП України (за угодою сторін).

Звільнення за угодою сторін було вимушеним кроком позивача, бо згідно попередження від 11.10.2021 р. на виконання наказу начальника філії - Вінницьке обласне управління AT «Ощадбанк» від 06.10.2021р. №796 «Щодо внесення змін до штатного розпису філії - Вінницьке обласне управління AT «Ощадбанк» та наступне вивільнення працівників», її посада скорочувалась, позивача мало бути звільнено з займаної посади 15.12.2021 р.

Згідно п. 4 постанови «Про зміни в організації виробництва і праці AT «Ощадбанк» №602 від 06.09.2021 р. працівникам, посади яких підлягають скороченню, та які отримали повідомлення про скорочення та припиняють свої трудові відносини з AT «Ощадбанк» за угодою сторін у строк до двох тижнів з моменту прийняття цієї постанови, проводиться нарахування одноразової виплати у чотирикратному розмірі посадового окладу та надбавок встановлених працівнику на місяць, попередній місяцю подання заяви про припинення трудових відносин. Враховуючи своє матеріальне становище, позивач була вимушена погодитись на цю умову та написала заяву про звільнення з 23.10.2021 р. за угодою сторін (ст. 36 ч. 1 КЗпП України).

Вважає її звільнення з посади незаконним та безпідставним, оскільки на момент звільнення їй не було запропоновано жодної вакантної посади ні в філії, ні в AT «Ощадбанк». Позивач вимушена була піти на пропозицію відповідача, добровільно з займаної посади звільнятись не бажала, якби їй запропонували іншу роботу, вона б прийняла пропозицію. Вважає, що відповідач зобов`язаний їй відшкодувати моральну шкоду відповідно до ст. 237-1 КЗпП України, яку вона оцінює у 10000,00 грн.

Просила поновити її на посаді завідувача сектором правового забезпечення активних операцій юридичного відділу філії Вінницького обласного управління AT «Ощадбанк», стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу, відшкодувати моральну шкоду в розмірі 10000,00 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 01 липня 2022 року відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, щосудом не встановлено наявності порушень з боку відповідача при звільненні ОСОБА_1 з посади завідувача сектору правового забезпечення активних операцій юридичного відділу філії - Вінницького обласного управління АТ «Ощадбанк» за угодою сторін.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та позиції учасників справи у відзивах на неї та у судовому засіданні

В апеляційній скарзі позивачка ОСОБА_1 просить рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 01 липня 2022 року скасувати, ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначила, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, помилково визнав встановленими окремі обставини, наявність яких не доводиться відповідними доказами, внаслідок чого має місце невідповідність висновків суду першої інстанції, в оскаржуваному рішенні.

Також в апеляційній скарзі зазначено, що висновки викладені у рішенні суду першої інстанції, мають невідповідність обставинам справи, а також неправильно застосовані судом першої інстанції норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

17 серпня 2022 року на адресу Вінницького апеляційного суду від представника відповідача АТ «Ощадбанк» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено, що рішення суду першої інстанції повністю відповідає нормам матеріального та процесуального права, є законним та обґрунтованим, просив залишити його без змін.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримала, просила її задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати, та ухвалити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі, з мотивів викладених в апеляційній скарзі.

Представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечував щодо задоволення апеляційної скарги, просив суд відмовити у її задоволенні.

Мотивувальна частина

Позиція апеляційного суду

Суд апеляційної інстанції переглянувши справу за наявними в ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги дійшов висновку, що у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити з огляду на таке.

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим (частина перша статті 263 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1, 4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Оскаржуване рішення суду першої інстанції відповідає зазначеним вимогам закону.

Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції

Судом першої інстанції встановлено, що згідно наказу (витягу) про призначення №600-к 14.06.2017 р. позивача ОСОБА_1 було призначено на посаду завідувача сектору правового забезпечення активних операцій юридичного відділу філії - Вінницького обласного управління АТ «Ощадбанк» з 16.06.2017 р. з посадовим окладом 4700,00 грн на місяць. (а.с. 76).

Згідно довідки АТ Ощадбанк середньомісячна заробітна плата позивача ОСОБА_1 становить 15133,16 грн. (а.с. 87)

Відповідно до копії постанови про зміну в організації виробництва і праці АТ Ощадбанк №602 від 06.09.2021 р., згідно п. 2.3., п. 3 якої начальників регіональних управлінь АТ Ощадбанк зобов`язано видати накази про внесення змін до штатних розписів відповідних регіональних управлінь та скорочення чисельності персоналу; встановити, що працівникам, посади яких підлягають скороченню за умови їх звільнення на підставі ст. 36 ч. 1 п. 1 КЗпП України (за угодою сторін) у строк до двох тижнів з моменту отримання повідомлення про скорочення їх посади, проводиться нарахування одноразової виплати в чотирикратному розмірі посадового окладу та надбавок, встановлених працівнику на місяць, попередній місяцю подання заяви про припинення трудових відносин. ( а.с. 79 80)

В додатку 1 до постанови правління від 06.09.2021 р., у філії Вінницьке обласне управління АТ «Ощадбанк», посада - завідувача сектору правового забезпечення активних операцій юридичного відділу підпадає скороченню.

Згідно наказу АТ Ощадбанк №796 від 06.10.2021 р. на виконання постанови правління АТ Ощадбанк від 06.09.2021 р. №602 внесено зміни до штатного розпису філії Вінницького обласного управління АТ «Ощадбанк». Начальника відділу кадрового адміністрування зобов`язано попередити працівників, в тому числі ОСОБА_1 - завідувача сектору правового забезпечення активних операцій юридичного відділу, про наступне вивільнення в строк до 12.10.2021 р. (а.с. 81-82)

11.10.2021 р. позивача ОСОБА_1 попереджено про скорочення посади завідувача сектору правового забезпечення активних операцій юридичного відділу, та наступне її вивільнення. Зазначено, що її буде звільнено з посади 15.12.2021 р. на підставі ст. 40 ч. 1 п. 1 КЗпП України. (а.с. 85)

19.10.2021 р. завідувач сектору правового забезпечення активних операцій юридичного відділу філії - Вінницького обласного управління АТ «Ощадбанк» Семенюк Н.Ю. написала заяву про звільнення її з займаної посади 23.10.2021 р. за угодою сторін. (а.с. 77) Позивач пояснила, що заяву написала добровільно, звільнитись за угодою сторін було матеріально вигідно, виплачувалось роботодавцем чотири оклади з надбавками.

Наказом №544-к від 20.10.2021 р. звільнено ОСОБА_1 з посади завідувача сектору правового забезпечення активних операцій юридичного відділу філії - Вінницького обласного управління АТ «Ощадбанк» 23.10.2021 р. за угодою сторін ст. 36 ч. 1 п. 1 КЗпП України. Підстава: заява ОСОБА_1 від 19.10.2021 р., постанова правління АТ Ощадбанк №602 від 06.09.2021 р. Зобов`язано відділ організації бухгалтерського обліку, звітності та контролю філії - Вінницького обласного управління АТ «Ощадбанк» виплатити ОСОБА_1 компенсацію за невикористану щорічну відпустку в кількості 44 календарних дні та одноразову виплату у чотирикратному розмірі посадового окладу і надбавок, встановлених працівнику на місяць. З наказом позивач ознайомлена 23.10.2021 р., копію отримала. (а.с. 78)

Згідно розрахункового листа за жовтень 2021 р. ОСОБА_1 виплачено 104235,12 грн. (а.с. 86)

23.10.2021 року позивачу ОСОБА_1 видано трудову книжку що підтверджується копією витягу з журналу обліку руху трудових книжок та вкладишів до них філії - Вінницького обласного управління АТ «Ощадбанк».

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до положень частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі статтею 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Частиною першою статті 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України).

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Отже, стаття 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст. 21 ч. 1 КЗпП України трудовим договором є угода між працівником і роботодавцем (роботодавцем - фізичною особою), за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, а роботодавець (роботодавець - фізична особа) зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Трудовим договором можуть встановлюватися умови щодо виконання робіт, які вимагають професійної та/або часткової професійної кваліфікації, а також умови щодо виконання робіт, які не потребують наявності у особи професійної або часткової професійної кваліфікації.

Відповідно до ст. 36 ч. 1 п. 1 КЗпП України підставами припинення трудового договору є угода сторін.

В постанові Верховного Суду від 15.09.2021 р. (справа №759/16862/18) зазначено, що у разі домовленості між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом про припинення трудового договору за ст. 36 ч. 1 п. 1 КЗпП України (за угодою сторін) договір припиняється в строк, визначений сторонами. Анулювання такої домовленості може мати місце лише при взаємній згоді про це власника або уповноваженого ним органу і працівника.

Розглядаючи позовні вимоги щодо оскарження наказу про припинення трудового договору за ст. 36 ч. 1 п. 1 КЗпП України (за угодою сторін), суди повинні з`ясувати: чи дійсно існувала домовленість сторін про припинення трудового договору за взаємною згодою; чи було волевиявлення працівника на припинення трудового договору в момент видачі наказу про звільнення; чи не заявляв працівник про анулювання попередньої домовленості сторін до припинення договору за угодою сторін; і була згода власника або уповноваженого ним органу на анулювання угоди сторін про припинення трудового договору.

Враховуючи вище зазначене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність порушень з боку відповідача при звільненні ОСОБА_1 з посади завідувача сектору правового забезпечення активних операцій юридичного відділу філії - Вінницького обласного управління АТ «Ощадбанк» за угодою сторін, а тому в задоволенні позову про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу необхідно відмовити. Оскільки підстав для поновлення позивача на посаді завідувача сектором правового забезпечення активних операцій юридичного відділу філії - Вінницьке обласне управління AT «Ощадбанк», не вбачається, відповідно і немає підстав для стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Згідно ст. 237-1 КЗпП України відшкодування роботодавцем моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

Згідно ст. 1167 ч. 1 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Враховувавши те, що право особи на відшкодування моральної шкоди виникає за умов порушення права цієї особи, наявності такої шкоди та причинного зв`язку між порушенням та моральною шкодою, а позивачем відповідно до ст. 81 ЦПК України не доведено належними доказами спричинення їй моральної шкоди відповідачем АТ «Ощадбанк», в чому вона полягає, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позову в частині відшкодування моральної шкоди.

Доводи апеляційної скарги щодо необґрунтованого висновку суду першої інстанції, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки такі доводи зводяться до викладення обставин справи із наданням особистих коментарів та тлумаченням норм чинного законодавства на власний розсуд, висвітлення цих обставин у спосіб, що є зручним для апелянта, що має за мету задоволення апеляційної скарги, а не спростування висновків суду першої інстанції.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE , № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року), (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргупозивачки ОСОБА_1 -залишити без задоволення.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 01 липня 2022 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий: І.В. Міхасішин

Судді: Ю.Б. Войтко

І.М. Стадник