Житомирський апеляційний суд
Справа №278/1555/21 Головуючий у 1-й інст. Татуйко Є. О.
Категорія 29 Доповідач Коломієць О. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2022 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Коломієць О.С.

суддів Шевчук А.М, Талько О.Б.

з участю секретаря

судового засідання Дяченко Ю.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу №278/1555/21 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет», за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Євгена Михайловича, Житомирського районного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального Міністерства юстиції (м. Хмельницький) про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 06 вересня 2021 року, яке ухвалено суддею Татуйко Є.О.

встановив:

У травні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Євгена Михайловича №3965, вчинений 26 січня 2021 року.

В обґрунтування своїх вимог зазначив, що в 26 січня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. було вчинено виконавчий напис про стягнення з нього на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» (далі - ТОВ «Фінпром Маркет») заборгованості за кредитним договором № від 27 квітня 2018 року в розмірі 7754,00 грн. за період з 29.11.2018 по 26.01.2021.

Позивач вважає, що при вчиненні вищезазначеного виконавчого напису були порушені приписи Закону України «Про нотаріат», Постанови Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 р. №1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», оскільки на час вчинення оспорюваного виконавчого напису вказана постанова КМУ стосувалася лише нотаріально посвідчених договір і не могла бути застосована до договорів, укладених у простій письмовій формі. Однак, судом не було надано оцінки тому факту, що кредитний договір між позивачем та ТОВ «Інфінанс» нотаріально не посвідчувався, а відтак відсутні законні підстави для його вчинення. Крім того, нотаріус при вчиненні виконавчого напису не пересвідчився належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню, і вчинив напис, стягнувши неіснуючу суму заборгованості за кредитним договором.

Рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 06 вересня 2021 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. На підтвердження доводів апеляційної скарги зазначає, що судом не було перевірено доводи позивача щодо того, чи дійсно на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед ним, тобто, чи існувала така заборгованість взагалі та який її дійсний розмір і чи відповідає він розміру зазначеному у виконавчому написі. Крім того, судом не було враховано, що на момент вчинення приватним нотаріусом оскаржуваного виконавчого напису, кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, не входили до переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку, оскільки Постанова Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 р. №1172 про доповнення вказаного Переліку розділом другим «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних правовідносин» була визнана незаконною та нечинною судовим рішенням, яке набрало законної сили. Таким чином, з урахуванням приписів ст. 87 Закону України «Про нотаріат», нотаріус не мав законних підстав для вчинення оскаржуваного виконавчого напису, а відтак і підстави для відкриття виконавчого провадження також були відсутні.

Правом подати відзив на апеляційну скаргу інші учасники справи не скористалися.

Учасники справи в судове засідання не з`явились, хоча про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

За приписами ст. 372 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

З урахуванням наведеного, колегія суддів здійснює розгляд справи за відсутності всіх учасників справи, які не з`явились в судове засідання та без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та її вимог, суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України. Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року № 295/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за №282/20595.

Згідно із ст.87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат», передбачено умови вчинення виконавчих написів, згідно із якими нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу.

Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

Так, судом встановлено, що між ТОВ «Інфінанс» (правонаступником якого є ТОВ «Фінпром Маркет») та ОСОБА_1 27 квітня 2018 року було укладено кредитний договір №.

26 січня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. було вчинено виконавчий напис про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінпром Маркет» заборгованості за кредитним договором № від 27 квітня 2018 року за період з 29.11.2018 по 26.01.2021 в розмірі 7754,00 грн, з яких 1600 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 6104,00 грн. - заборгованість за нарахованими процентами і комісією; 50,00 грн. - плата за вчинення виконавчого напису (а.с.8).

Постановою старшого державного виконавця Житомирського районного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) від 14.05.2021 року відкрито виконавче провадження з виконання вищезазначеного виконавчого напису нотаріуса (а.с.9).

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що приватний нотаріус правомірно вчинив виконавчий напис, а позивач не надав належних та допустимих доказів на підтвердження заявлених вимог. Крім того, суд не прийняв до уваги визнання відповідачем позовних вимог позивача через недоведеність представником відповідача своїх повноважень та через неможливість часткового скасування виконавчого напису.

Проте повністю з такими висновками суду погодитися неможливо виходячи з наступного.

Згідно ч.1 ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Відповідно до пункту 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи.

З матеріалів справи вбачається, що 16 серпня 2021 року ТОВ «Фінпром Маркет» подало до суду заяву про визнання позовних вимог ОСОБА_1 щодо визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню та просило при вирішенні питання про розподіл судових витрат, застосувати положення ст.142 ЦПК України.

Разом з тим, відмовляючи у прийнятті заяви про визнанняпозову, суд першої інстанції не звернув увагу на ту обставину, що вказана заява була подана директором ТОВ «Фінпром Маркет» Яворським Р.І, який діяв в порядку самопредставництва відповідно до ч.1,3 ст.58 ЦПК України і часткове визнання відповідачем позову, стосувалось лише розподілу судових витрат відповідно до ч.1 ст. 142 ЦПК України.

Однак, суд першої інстанції на вказані обставини належної уваги не звернув, а тому дійшов до помилкового висновку про відсутність підстав для прийняття визнання відповідачем позову ОСОБА_1 .

З урахуванням вищевикладеного, враховуючи ті обставини, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, колегія суддів вважає за можливе прийняти визнання ТОВ «Фінпром Маркет» позову ОСОБА_1 про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає до виконання та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідно до ст.141 ЦПК України, суд стягує з ТОВ «Фінпром Маркет» на користь ОСОБА_1 50% сплаченого судового збору в розмірі 1135 грн. за подання позову та апеляційної скарги, а також в порядку ст. 142 ЦПК України, у зв`язку із визнанням відповідачем позову, повертає позивачу з державного бюджету 50% сплаченого судового збору при поданні позову та апеляційної скарги в загальному розмірі 1135 грн.

При цьому колегія суддів не вбачає підстав для стягнення з ТОВ «Фінпром Маркет» на користь ОСОБА_1 судового збору за подання зави про забезпечення позову в розмірі 454,00 грн, оскільки ухвалою Житомирського районного суду від 15.06.2021 у задоволенні вказаного клопотання районним судом було відмовлено.

Таким чином, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню та ухваленню нового судового рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Керуючись ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 06 вересня 2021 року скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Євгена Михайловича, №3965, вчинений 26 січня 2021 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» заборгованості за кредитним договором № від 27 квітня 2018 року в розмірі 7754,00 грн. за період з 29.11.2018 по 26.01.2021.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1135 грн.

Повернути ОСОБА_1 сплачений ним судовий збір в сумі 454,00 грн, згідно квитанції №РЕКС-2М7М-3252-68ВВ від 28.05.2021 на рахунок UA0006196 УК у Житомирському районі 22030101, код отримувача: 37976485 та сплачений судовий збір в розмірі 681 грн, згідно квитанції №0.0..1 від 21.01.2022 на рахунок UA0006797 ГУК у Житомирській області/ТГ м. Житомир/22030101, код отримувача: 37976485.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 05 квітня 2022 року.

Головуючий Судді