Житомирський апеляційний суд
Справа №292/751/21 Головуючий у 1-й інст. Рябенька Т. С.
Категорія 46 Доповідач Коломієць О. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2022 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Коломієць О.С.

суддів Талько О.Б., Шевчук А.М.

з участю секретаря

судового засідання Франчука В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу №292/751/21 за позовом ОСОБА_1 в інтересах малолітніх ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до Моторного (транспортного) страхового бюро України про відшкодування шкоди та стягнення страхового відшкодування

за апеляційною скаргою Моторного (транспортного) страхового бюро України на рішення Червоноармійського районного суду Житомирської області від 02 листопада 2021 року, яке ухвалено суддею Рябенькою Т.С.

в с т а н о в и в:

У вересні 2021 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом, в якому, з урахуванням зави про збільшення позовних вимог від 28.10.2021, просив стягнути з відповідача на його користь, як законного представника малолітніх дітей, страхове відшкодування на їх утримання в розмірі 216 000 грн, пеню з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України у розмірі 10 740 грн 82 коп, 3 % річних у розмірі 1988 грн 38 коп, інфляційні втрати у розмірі 2372 грн 97 коп. та понесені судові витрати у зв`язку з розглядом справи на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000 грн.

На обґрунтування позовних вимог зазначив, що 22 квітня 2021 року близько 18 год 10 хв на відстані 167 м від селища Курне Пулинського району Житомирської області в напрямку автодороги Київ-Чоп водій мопеда Alpha, без номерного знаку, номер рами НОМЕР_1 , ОСОБА_5 , рухаючись в напрямку автодороги Київ-Чоп, не впорався з керуванням мопеда та допустив його падіння на проїзну частину. Внаслідок даної ДТП пасажир мопеда ОСОБА_6 отримала тілесні ушкодження, від яких загинула на місці пригоди, а водій ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження, з якими у важкому стані госпіталізований до Пулинської ЦРЛ. На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність водія мопеда Alpha застрахована не була.

14 червня 2021 року представник позивача надіслав на адресу відповідача заяву про виплату страхового відшкодування в інтересах малолітніх дітей загиблої ОСОБА_6 - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . Загальна сума вимоги становить 216 000 грн, з яких - по 72 000 грн відшкодування утриманцям на кожного з дітей загиблої. 01 липня 2021 року на адресу МТСБУ надіслано заяву про долучення документів, а саме: копії паспортів батьків загиблої ОСОБА_6 та копії свідоцтва про народження загиблої. Таким чином, позивачем виконано всі вимоги ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для прийняття рішення про виплату страхового відшкодування. Однак, листом від 02.07.2021 відповідачем відмовлено у здійсненні виплати йому страхового відшкодування у зв`язку з невідповідністю транспортного засобу п.1.5 статті 1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Враховуючи, що відмова відповідача є необґрунтованою та такою, що суперечить нормам чинного законодавства, позивач просить стягнути страхове відшкодування в судовому порядку.

Рішенням Червоноармійського районного суду Житомирської області від 02 листопада 2021 року позов задоволено. Стягнуто з Моторного (транспортного) страхового бюро України на користь ОСОБА_1 , що діє як законний представник малолітніх ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , страхове відшкодування на утримання в розмірі 216 000,00 грн, пеню з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України у розмірі 10740, 82 грн, 3% річних у розмірі 1988, 38 грн, інфляційні втрати в розмірі 2372,97 грн, судові витрати у зв`язку з розглядом справи на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000,00 грн та судовий збір в розмірі 2411,02 грн.

В апеляційній скарзі представник відповідача просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове - про відмову у задоволенні позовних вимог. На думку апелянта, рішення суду першої інстанції постановлене з порушенням норм матеріального та процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи. Зокрема апелянт зазначає, що ухвалюючи рішення суд першої інстанції помилково вважав, що до даних правовідносин має бути застосований Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», прирівнявши мопед до мотоцикла. При цьому суд не звернув уваги на ту обставину, що відповідно до абзацу 2 пункту 1.5 статті 1 вказаного Закону не вважається транспортним засобом пристрій, який підпадає під ознаки, зазначені у цьому пункті, але щодо якого не встановлено коригуючий коефіцієнт до страхового платежу залежно від типу транспортного засобу. Тобто, згідно розділу VII Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» мопед не відноситься до типів транспортних засобів щодо якого встановлено коригуючий коефіцієнт, у зв`язку з чим, мопед не підлягає обов`язковому страхуванню, а отже положення вказаного Закону щодо виплати страхового відшкодування у даному випадку не застосовуються. Отже МТСБУ не порушувало права позивача та діяло в межах чинного законодавства.

У поданому відзиві на апеляційну скаргу представник позивача просив апеляційну скаргу відповідача відхилити, рішення суду першої інстанції залишити без змін. При цьому зазначає, що рішення суду є законним та обґрунтованим, оскільки суд першої інстанції під час розгляду справи вірно встановив обставини справи, правильно застосував матеріальний закон, дотримався процедури розгляду справи та вирішив спір у відповідності з нормами чинного законодавства.

Учасники справи в судове засідання не з`явились, хоча про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином. В апеляційній скарзі представник відповідача просив справу слухати без участі представника МТСБУ.

За приписами ст. 372 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

З урахуванням наведеного, колегія суддів здійснює розгляд справи за відсутності всіх учасників справи, які не з`явились в судове засідання та без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Так ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що мопед Alpha, відповідно до вимог чинного законодавства, є транспортним засобом та враховуючи ту обставину, що відповідальність водія вказаного транспортного засобу на дату вчинення ДТП не була застрахована, тому відповідальність за шкоду, завдану позивачу, як законному представнику малолітніх дітей, на підставі пп. а), п.41.1 ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» повинно нести МТСБУ.

Такий висновок є вірним виходячи з наступного.

Судом під час розгляду справи встановлено, що 22 квітня 2021 року близько 18 години 10 хвилин водій мопеда Alpha, без номерного знаку, ОСОБА_5 , рухаючись в напрямку автодороги Київ-Чоп, не справився з керуванням мопеда та допустив його падіння на проїзну частину. Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди пасажир мопеда ОСОБА_6 отримала тілесні ушкодження, від яких загинула на місці пригоди.

За даним фактом СВ ВП № 4 Житомирського районного управління поліції ГУ НП в Житомирській області 23.04.2021 внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000051 про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України (а.с.14).

Як вбачається з копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 від 16.05.2009, ОСОБА_6 перебувала в зареєстрованому шлюбі з позивачем ОСОБА_7 (а.с.7,8).

Позивач ОСОБА_7 та загибла ОСОБА_6 являються батьками малолітніх доньок: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії НОМЕР_3 від 12.08.2009, НОМЕР_4 від 05.04.2021 та НОМЕР_5 від 14.12.2015 (а.с.9-11).

Згідно копії довідки виконавчого комітету Курненської сільської ради Пулинського району Житомирської області №1319 від 01.06.2021, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_7 на день смерті проживала і була зареєстрована разом з чоловіком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_8 та дочками ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.12).

14 червня 2021 року представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_8 звернувся до Моторного (транспортного) страхового бюро України із заявою про виплату страхового відшкодування на утримання дітей загиблої ОСОБА_6 у розмірі 216 000 грн (а.с.5-6) та 01 липня 2021 року надіслав також заяву про долучення документів, а саме: копії паспортів батьків загиблої ОСОБА_6 та копії свідоцтва про народження загиблої (а.с.5,6,15).

02 липня 2021 року Моторне (транспортне) страхове бюро листом №3-01-а/23556 повідомило представника позивача про відсутність правових підстав для виплати відшкодування з фонду захисту потерпілих, оскільки шкода заподіяна транспортним засобом, для якого Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не встановлено коригуючий коефіцієнт. Крім того, зазначило, що згідно вказаного Закону, не вважається транспортним засобом пристрій, який підпадає під ознаки, зазначені у п. 1.5, але щодо якого не встановленого коригуючий коефіцієнт залежно від типу транспортного засобу (а.с.19).

Відповідно до статті 1187 ЦК України під джерелом підвищеної небезпеки розуміють діяльність, пов`язану з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для осіб, які цю діяльність здійснюють, та інших осіб.

У пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27 березня 1992 року № 6 зазначено, що джерелом підвищеної небезпеки належить визнавати будь-яку діяльність, здійснення якої створює підвищену імовірність заподіяння шкоди через неможливість контролю за нею людини, а також діяльність по використанню, транспортуванню, зберіганню предметів, речовин і інших об`єктів виробничого, господарського чи іншого призначення, які мають такі ж властивості.

Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Вказаний Закон регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі - обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності) і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно- правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Розмір страхових виплат у випадку настання страхового випадку є чітко законодавчо визначеним відповідно до ст. 27 вказаного Закону, а тому у даному випадку доводити розмір понесеної шкоди позивачем теж необхідності немає.

Порушення умов, розмірів, порядку страхових виплат, які прямо визначені законом, зокрема, виплата страхової суми в розмірі, що не відповідає закону, свідчить про порушення законодавства, що регулює діяльність з надання фінансових послуг.

Згідно до пп. а) п. 41.1 ст.41 Закону МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.

Відповідно п. 1.7 ст.1 Закону передбачено, що забезпечений транспортний засіб - транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов`язкового страхування цивільно- правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована.

Враховуючи вимоги Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон), сім`єю загиблої ОСОБА_6 до страховика (МТСБУ) пред`явлено вимогу щодо виплати страхового відшкодування згідно ст.27.2 Закону.

До матеріалів страхової справи долучено копію витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000051 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, що передбачає відповідальність за порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.

Законом України від 17 листопада 2008 року № 586-УІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення дорожнього руху» з 1 січня 2010 року передбачена обов`язкова реєстрація мопедів.

Відповідно до п. 1.5 Закону передбачено, що наземні транспортні засоби (далі - транспортні засоби) - це пристрої, призначені для перевезення людей та/або вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів, які підлягають державній реєстрації та обліку у територіальних органах Міністерства внутрішніх справ України та/або допущені до дорожнього руху, а також ввезені на митну територію України для тимчасового користування, зареєстровані в інших країнах.

Дійсно у п.1.5 Закону зазначено про те, що не вважається транспортним засобом пристрій, який підпадає під ознаки, зазначені у цьому пункті, але щодо якого не встановлено коригуючий коефіцієнт залежно від типу транспортного засобу.

Не вважається джерелом підвищеної небезпеки велосипед, оскільки цей транспортний засіб не має двигуна, а рухається внаслідок дії мускульної сили людини, яка знаходиться на ньому, отже, його експлуатація є повністю контрольованою.

При виникненні сумнівів щодо віднесення того чи іншого об`єкта за кількісними показниками до джерела підвищеної небезпеки слід виходити з положень чинного законодавства України щодо цього питання.

Пунктом 3 Положення про порядок видачі посвідчень водія, затвердженого постановою КМУ від 08.05.1993 № 340, передбачено, що транспортні засоби, керування якими дозволяється за наявності посвідчення водія, поділяються на такі категорії, зокрема, АЛ - мопеди, моторолери та інші двоколісні (триколісні) транспортні засоби, які мають двигун з робочим об`ємом до 50 куб, сантиметрів або електродвигун потужністю до 4 кВт.

Вказане свідчить про те, що до категорії А1 належать транспортні засоби, зокрема скутери, з електродвигуном потужністю від 3 до 4 кВт, гіозаяк саме вони належать до механічних транспортних засобів в розумінні законодавства. На ці транспортні засоби право на керування передбачає наявність дозвільних документів.

Постановою Кабінету Міністрів № 511 від 20 травня 2009 року затверджено нову редакцію Положення про порядок надання посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами та передбачено, що транспортні засоби, керування якими дозволяється за наявності посвідчення водія, залежно від їхніх типів і призначення, поділяються на категорії, в т.ч. А1 - мопеди, моторолери та інші двоколісні транспортні засоби, які мають двигун з робочим об`ємом до 50 куб, сантиметрів або електродвигун потужністю до 4 кВт.

Відповідно до п. 1.10 Правил дорожнього руху України визначено, що мотоциклдвоколісний механічний транспортний засіб з боковим причепом або без нього, що має двигун з робочим об`ємом 50 куб. см і більше. До мотоциклів прирівнюються моторолери, мотоколяски, триколісні та інші механічні транспортні засоби, дозволена максимальна маса яких не перевищує 400 кг.

Відповідно до технічної характеристики із уточненням видів мопеду марки «Аlpha» (додається) - це двоколісний механічний транспортний засіб з об`ємом двигуна декількох видів, а саме більше 50 см3 (від 50 см3 до 150 см3), тому в силу вимог ДСТУ 2984-95 є мотоциклом.

Відповідно до ДСТУ 2984-95 «Засоби транспортні дорожні. Типи. Терміни та визначення», які затверджені і введені в дію наказом Держстандарту України від 25 січня 1995 року №31 мотоцикл - двоколісний дорожній транспортний засіб з боковим причепом чи без нього, з робочим об`ємом двигуна 50 см. куб, і більше, та спорядженою масою не вище 400 кг.

Отже мопед «Аlpha» підпадає під ознаки транспортного засобу, який підлягає державній реєстрації та відповідно до п. 1.10 ПДР, оскільки транспортний засіб - пристрій, призначений для перевезення людей і (або) вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів.

Таким чином встановивши під час розгляду справи, що мопед марки «Аlpha» згідно пункту 1.10 ПДР України є транспортним засобом (мотоциклом) та врахувавши, що відповідальність водія вказаного транспортного засобу на дату вчинення ДТП не була застрахована, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позову, оскільки відповідальність за шкоду, завдану позивачу, як законному представнику малолітніх дітей, на підставі пп. а), п.41.1 ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» повинно нести МТСБУ. У зв`язку з чим доводи Моторного (транспортного) страхового бюро України про відсутність правових підстав для здійснення страхового відшкодування позивачу є необґрунтованими.

Отже доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду, вони були предметом дослідження в судовому засіданні, суд дав їм належну оцінку і вони не містять підстав для скасування чи зміни рішення суду.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин підстав для зміни чи скасування оскаржуваного рішення апеляційний суд не вбачає, оскільки воно постановлено судом із додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах не підлягають касаційному оскарженню. Малозначними є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст. 19 ЦПК України). Дана справа є малозначною в силу вимог закону.

Керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Моторного (транспортного) страхового бюро України залишити без задоволення, а рішення Червоноармійського районного суду Житомирської області від 02 листопада 2021 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено24 березня 2022 року.

Головуючий Судді