Справа № 446/1574/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.03.2022 року Кам`янка-Бузький районний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Самсін М. Л.

секретаря Груба Л.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кам`янка-Бузька Львівської області в залі суду справу за позовом ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , с. Велике Колодно Львівської області) про повернення позики,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу, мотивуючи свої вимоги тим, що 16.07.2018 р. надав відповідачу в позику грошові кошти у розмірі 17000,00 грн. Відповідно до розписки наданої відповідачем позивачу, час повернення коштів встановлений до 01.11.2018 року. В серпні 2018 року було повенуто частину боргу, а саме 7400 грн. До цього часу відповідач повністю борг позивачу не повернув. У зв`язку з вищевикладеним позивач просив суд стягнути з відповідача борг у розмірі 9600,00 грн.

Ухвалою суду від 17.11.2021 року відкрито провадження у справі.

В судове засідання позивач не з`явився, але просив суд розгляд справи проводити у його відсутності.

Відповідач в судове засідання повторно не прибув, хоча про дату, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, про причини неявки суд не повідомляв і від нього не надходило клопотання про розгляд справи у його відсутності.

На підставі ч.3 ст.131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі не повідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з"явилися в судове засідання без поважних причин.

У відповідності до вимог ст. 280 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

16 липня 2018 р. між позивачем та відповідачем було укладено договір позики грошових коштів у сумі 17 000 грн., які відповідач зобов`язався повернути в повній сумі з термін до 01 листопада 2018 р. (половину - до 01 вересня 2018 р.), про що відповідачем було складено розписку у письмовій формі.

В серпні місяці 2018 р. відповідач повернув суму в розмірі 7 400 грн., а грошову суму в розмірі 9600 грн. (дев`ять тисяч шістсот грн.) по даний час не повернуто.

Як вбачається з матеріалів справи, 29 липня 2019 р. позивач надіслав ОСОБА_2 рекомендований лист-повідомлення з проханням повернути заборговану суму грошових коштів в сумі 9600 грн. в термін до 10 серпня цього року, однак відповідач не відреагував.

Жодних доказів того, що вказані в розписці суми грошових коштів були повернуті позивачу повністю, матеріали справи не містять та відповідачем не надано.

Отже, вбачається, що відповідач наразі не виконав своє зобов`язання по поверненню суми позики.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За своїми ознаками договір позики є реальним, оплатним або диспозитивно безоплатним, одностороннім, строковим або безстроковим.

Договір позики вважається укладеним в момент здійснення дій з передачі предмета договору на основі попередньої домовленості (п. 2 ч. 1 ст. 1046 ЦК України).

Ця особливість реальних договорів зазначена в ч.2 ст. 640 ЦК України, за якою якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії.

Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, а й передачі грошової суми позичальнику.

Договір позики в письмовій формі може бути укладений як шляхом складання одного документа, так і шляхом обміну листами (ч. 1 ст. 207 ЦК України).

Досліджуючи договори позики чи боргові розписки, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа і, зважаючи на встановлені результати, робити відповідні правові висновки.

Крім того, частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики позичальник зобов`язаний повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором.

Таким чином, розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником в борг із зобов`язанням її повернення та дати отримання коштів.

Така ж правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року у справі № 6-63цс13, 11 листопада 2015 року в справі № 6-1967цс15.

З наявної в матеріалах справи письмової розписки від 16.07.2018 року вбачається, що відповідач зобов`язався повернути борг позивачу протягом визначеного строку.

Судом враховується, що вищезазначена розписка містить в собі відомості щодо строку погашення боргу, скріплена підписом відповідача.

Отже, вказаний документ містить в собі інформацію щодо отримання позичальником коштів в борг та зобов`язання щодо повернення боргу у визначений строк.

Відповідно до вимог ст.ст. 525, 526, 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та порядку визначеними договором і одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається.

Статтею 545 ЦК України врегульовано питання щодо підтвердження виконання зобов`язання, зокрема передбачено, що прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі.

Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає.

Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку.

У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов`язання. У цьому разі настає прострочення кредитора.

З наведеного вбачається, що доказом повернення позики є факт передачі позикодавцем оригінала боргового документа позичальникові, або зазначення кредитором відомостей у розписці про повернення боргу щодо неможливості повернення боргового документа.

Дані висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду України, висловленою у постанові від 25 квітня 2012 року, справа № 6-24ц12.

За твердженням позивача станом на теперішній час заборгованість відповідача перед позивачем складає 9600,00 грн.

Встановивши наявність складеної відповідачем розписки про отримання у борг у позивача коштів, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором позики у розмірі 9600,00 грн., а також 16 грн. - за відправку рекомендованого листа та 1200 за надання правничої допомоги.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається у разі задоволення позову на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 12, 19, 81, 141, 258-260, 263-265, 274-279 ЦПК України, ст.ст. 207, 525, 526, 545, 640,1046, 1049 ЦК України, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 суму боргу 9600 (дев`ять тисяч шістсот грн.) 00 коп., а також 16 (шістнадцять грн) - за відправку рекомендованого листа та 1200 (одну тисячу двісті) грн. за надання правничої допомоги.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 судовий збір у сумі 768 (сімсот шістдесят вісім грн.) 40 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте Кам"янка-Бузьким районним судом Львівської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного суду через Кам`янка-Бузький районний суд Львівської області протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільно процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 )

Відповідач: ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , с. Велике Колодно Львівської області)

Суддя : Самсін М.Л.