РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2022 року м. Київ

Солом`янський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді - Зуєвич Л.Л.,

за участю секретаря судового засідання - Кушніра Р.С.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (участі) учасників справи (в письмовому провадженні) цивільну справу за позовом ОСОБА_1 /далі - ОСОБА_1 / (РНОКПП: НОМЕР_1 ; адреса: АДРЕСА_1 ; адреса представника: АДРЕСА_2 ) до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» /далі - ТОВ «ФК «Еліт фінанс»/ (; адреса: 03035, м. Київ, пл. Солом`янська, буд. 2), треті особи: приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личук Тарас Володимирович /далі - приватний нотаріус Личук Т.В./ (адреса: 76014, м. Івано-Франківськ, вул. Є.Коновальця, буд. 433, кім. 28-29), приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Сіщук Володимир Васильович /далі - приватний виконавець Сіщук В.В./ (адреса: 01021, м. Київ, вул. Михайла Грушевського, 28/2, оф. 115), про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

В С Т А Н О В И В:

Рух справи

28.10.2021 до Солом`янського районного суду міста Києва надійшла вказана позовна заява, датована 19.10.2021, за підписом представника позивача - адвоката Гичка Н.Б. (діє на підставі ордеру), в якій позивач просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 5798 від 04.12.2020, вчинений приватним нотаріусом Личук Т.В. щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» заборгованості у розмірі 479 387,69 грн.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.10.2021 для розгляду зазначеної позовної заяви визначено суддю Зуєвич Л.Л. Фактично справу передано судді по реєстру 29.10.2021.

Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 02.11.2021 вказану позовну заяву до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (письмового провадження).

Клопотань від сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не надходило.

Оскільки, розгляд справи відбувався в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, судове засідання в справі не проводилось та особи, які беруть участь у справі не викликались.

На підставі викладеного, судовий розгляд справи здійснювався за правилами спрощеного позовного провадження на підставі наявних у суду матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу (ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України /далі - ЦПК України/).

Доводи позову

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що 26.04.2006 року ним ( ОСОБА_1 ) та відкритим акціонерним товариством комерційним банком «НАДРА» (правонаступник: ПАТ «Комерційний банк «НАДРА») було укладено кредитний договір № 391/П/2006-840 на придбання автотранспортного засобу. Даний Кредитний договір нотаріально не посвідчувався.

Зазначає, що за умовами п. 1.1 кредитного договору Банк надає Позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового використання грошові кошти в сумі 9 138,00 доларів СІЛА в порядку і на умовах, визначеним цим Договором. Відповідно до п. 1.2. Кредитного договору ціль кредитування - придбання автотранспортного засобу марки ВАЗ моделі 21114,2006 року випуску. У відповідності до п. 2.1. Кредитного договору в якості забезпечення виконання Позичальником своїх зобов`язань щодо погашення Кредиту, сплати відсотків та інших платежів, передбачених цим Договором, можливих штрафних санкцій, Позичальник укладає договір застави автотранспортного засобу, за умовами якого Позичальник передає Банку у заставу автотранспортний засіб марки ВАЗ моделі 21114, 2006 року випуску, номер шасі (кузова, рами, коляски) НОМЕР_2 , тип ТЗ - легковий універсал. Відповідно до п. 3.3.3. Кредитного договору моментом (днем) надання кредиту вважається день фактичного перерахування кредитних коштів з позичкового рахунку Позичальника в повній або частковій сумі кредиту. За п. 3.4.1. Кредитного договору позичальник повертає кредит та сплачує Банку передбачені п. п. 1.3.1., 1.3.2. цього Договору платежі шляхом здійснення перерахування на рахунок № НОМЕР_3 мінімально необхідного платежу у валюті Кредиту. У відповідності до п. 3.4.2. Кредитного договору щомісячна сума мінімального необхідного платежу складає 220,00 доларів США. Відповідно до п. 3.4.3. Кредитного договору Позичальник вносить черговий мінімальний платіж, визначений у п. 3.4.2. цього Договору, щомісячно до 10 числа місяця, наступного за звітним. Згідно з п. 3.3.4. Кредитного договору кінцевий термін повернення кредиту - 25.04.2011 включно. На підставі п. 4.2.4. Банк має право вимагати від Позичальника дострокового виконання зобов`язань щодо повернення Кредиту, сплати нарахованих відсотків, інших платежів, передбачених цим Договором, можливих штрафних санкцій, якщо Позичальник не вніс черговий мінімальний платіж у термін, визначений п. 3.4.3. цього Договору.

Також, позивач вказує, що в подальшому публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «НАДРА» відступило право вимоги до позивача за вказаним кредитним договором ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» на підставі договору відступлення права вимоги за кредитним договором від 26.08.2020.

Зауважує, що 04.12.2020 приватним нотаріусом Личук Т. В. вчинено виконавчий напис за № 5798 за яким з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЛІТ ФІНАНС» стягнуто заборгованість за кредитним договором № 391/П/2006-840 від 26.04.2006 за період з 26.08.2020 по 19.10.2020 в сумі 113 996,18 грн заборгованості за тіло кредиту, в сумі 139 872, 95 грн заборгованості за відсотками, 83 200, 07 грн заборгованості за комісією, 142 018, 49 грн заборгованості за штрафними санкціями та 300,00 грн за вчинення виконавчого напису, що в сукупності становить 479 387,69 грн.

Крім того, зазначає, що 01.10.2021 приватним виконавцем Сіщук В.В. відкрито виконавче провадження № 66989522 на підставі виконавчого напису № 5798, вчиненого приватним нотаріусом Личук Т.В.

Позивач вважає, що виконавчий напис є таким, що не підлягає виконанню.

Так, звертається увага на те, що приватним нотаріусом при вчиненні виконавчого напису не дотримано вимог щодо безспірності заборгованості позивача перед відповідачем, оскільки сам по собі факт подання стягувачем відповідних документів не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості позивача. Нотаріус не переконався в тому, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше 3-років, що свідчить про порушення нотаріусом порядку видачі виконавчого напису.

Враховуючи викладене, позивач вважає, що з дня виникнення права вимоги за кредитним договором № 391/П/2006-840 від 26.04.2006 між ПАТ «КБ «Надра» та позивачем минуло більше трьох років, і вчинення виконавчого напису на такій угоді є порушенням нотаріусом приписів ст. 88 Закону України «Про нотаріат».

Крім того, позивач вказує на недотримання нотаріусом вимог, встановлених Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172.

Так, зауважує, що чинна редакція Переліку № 1172 передбачає можливість вчинення виконавчого напису лише на підставі нотаріально посвідченого договору. При цьому, позивач звертає увагу суду на те, що нотаріально посвідчений договір між сторонами укладено не було, відтак кредитний договір № 391/П/2006-840 від 26.04.2006 між ПАТ «КБ «Надра» та позивачем не міг бути тим договором, за яким стягнення могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення виконавчого напису.

Щодо правової позиції відповідача

Відповідач своїм правом подання відзиву не скористався, копію ухвали про відкриття провадження та позовної заяви із доданими до неї матеріалами отримав 18.07.2022, про що свідчить наявне в матеріалах справи рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення.

Жодних заяв, клопотань, пояснень з приводу позовних вимог або заперечень на позовні вимоги в будь-якій іншій формі від відповідача на адресу Солом`янського районного суду міста Києва не надходило, у зв`язку з чим суд позбавлений можливості встановити правову позицію останнього щодо предмету спору.

Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши докази на підтвердження таких обставин в їх сукупності, суд встановив наступне.

В матеріалах справи міститься засвідчена копія кредитного договору 391/П/2006-840 від 26.04.2006, укладеного між ОСОБА_1 та ВАТ «Комерційний банк «Надра» (а.с. 26-27), за змістом п. 1.1 якого, Банк надає Позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти у сумі 9 138,00 дол США в порядку і на умовах, визначених цим договором.

Вбачається, що такий договір укладений в простій письмовій формі, відміток про нотаріальне посвідчення, наявна в матеріалах справи копія такого договору, не містить.

04.12.2020 приватним нотаріусом Личк Т.В. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 5798 (а.с. 28), зі змісту якого вбачається, зокрема, стягнення на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Еліт Фінанс» заборгованості, що виникла за кредитним договором № 391/П/2006-840 від 26.04.2006, з усіма додатками та додатковими угодами, який укладений між відкритим акціонерним товариством «Комерційний банк «Надра», правонаступник: публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра» та ОСОБА_1 . Правонаступником усіх прав та обов`язків ПАТ «Комерційний банк «Надра» за вказаним кредитним договором є ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» на підставі Договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами від 26.08.2020.

В оскаржуваному виконавчого напису вказано, що строк платежу за Кредитним договором настав. Боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 26.08.2020 по 19.10.2020.

Загальна сума заборгованості становить 479 387,69 грн та складається з:

-суми заборгованості за тілом кредиту - 113 996,18 грн;

-суми заборгованості за відсотками - 139 872,95 грн;

-суми заборгованості за комісією - 83 200,07 грн;

-суми заборгованості за штрафними санкціями - 142 018,49 грн;

-суми плати, що здійснена стягувачем за вчинення виконавчого напису - 300,00 грн.

До матеріалів справи також долучено копію постанови від 01.10.2021 про відкриття виконавчого провадження № 66989522 з примусового виконання оскаржуваного виконавчого напису (а.с. 12), копію постанови від 01.10.2021 про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження (а.с. 13), копію постанови від 01.10.2021 про стягнення з боржника основної винагороди (а.с. 14), копію постанови від 04.10.2021 про арешт коштів боржника (а.с. 15), копію платіжної вимоги від 04.10.2021 на суму 527 841,46 грн (а.с. 16).

Мотиви, з яких виходить суд при розгляді цієї справи та застосовані ним норми права

За загальним правилом ст.ст. 15, 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом.

Процедура вчинення нотаріусами виконавчих написів визначена у главі 14 Закону України «Про нотаріат» та главі 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженому наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 за № 282/20595).

Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість.

Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно з пунктами 1.1, 1.2, 3.2, 3.5 глави 16 «Вчинення виконавчих написів» розділу ІІ «Порядок вчинення окремих видів нотаріальних дій» Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів.

Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999.

Під час вчинення виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку.

Пунктом 2 розділу «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» Переліку в редакції змін, внесених постановою Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014, встановлено, що для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, подаються:

а) оригінал кредитного договору;

б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14 зміни, внесені постановою Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 № 662 до Переліку, визнано незаконними та нечинними, а саме: визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, а саме: п. 1 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, в частині «а після слів «заставлене майно» доповнити словами «(крім випадку, передбаченого пунктом 11 цього переліку)»; доповнити розділ пунктом 11 такого змісту: «11. Іпотечні договори, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов`язанням до закінчення строку виконання основного зобов`язання. Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору; б) оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов`язання; в) засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувача про непогашення заборгованості; г) оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; ґ) довідка фінансової установи про ненадходження платежу», п. 2. Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: «Доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.». Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 рішення суду залишено без змін.

Суд враховує в якості рекомендаційного/консультаційного роз`яснення, викладене у п. 10.2 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 7 від 20.05.2013 «Про судове рішення в адміністративній справі», за змістом якого визнання акта суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акта.

Таким чином, застосуванню при вирішенні спору підлягає постанова Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» № 1172 від 29.06.1999 (в редакції постанови КМУ від 29.11.2001).

Пунктом 1 зазначеного Переліку передбачено, що для одержання виконавчого напису за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно, нотаріусу подаються:

а) оригінал нотаріально посвідченої угоди;

б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Підпунктом 5.1. пункту 5 глави 16 «Вчинення виконавчих написів» розділу ІІ «Порядок вчинення окремих видів нотаріальних дій» Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012, встановлено, що виконавчий напис вчинюється на оригіналі документа (дублікаті документа, що має силу оригіналу), що встановлює заборгованість.

Таким чином, після скасування внесених постановою Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 № 662 до Переліку змін виконавчий напис міг бути вчинений лише за умови подання оригіналу нотаріально посвідченого договору чи його дублікату, що має силу оригіналу.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису за відсутності необхідних оригіналів договорів чи їх дублікатів має наслідком визнання такого виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Суд враховує, що оскаржуваний виконавчий напис вчинений нотаріусом 04.12.2020, тобто після набрання законної сили постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14.

Слід зазначити, що з матеріалів справи, в т.ч. наявного в матеріалах справи кредитного договору № 391/П/2006-840 від 26.04.2006, на підставі якого вчинено оскаржуваний виконавчий напис, не вбачається, що такий договір, був нотаріально посвідчений. Доказів та обґрунтувань протилежного учасниками судового провадження не надано.

Таким чином, матеріалами справи не спростовано, що подані відповідачем для вчинення виконавчого напису документи не відповідали вказаним вимогам Переліку.

Отже, оскільки, судом не встановлено, що укладений з позивачем кредитний договір, який наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, був посвідчений нотаріально, то наявні підстави для визнання відповідного виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, саме у зв`язку з зазначеним.

Відповідна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 21.10.2020 у справі № 172/1652/18 (провадження № 61-16749св19), де, зокрема, зазначено наступне: «укладений між банком та позивачем кредитний договір, який наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, саме у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника».

Пізніше таку правову позицію підтвердила і Велика Палата Верховного Суду, яка в п.п. 93-95 постанови від 21.09.2021 у справі № 910/10374/17 (провадження № 12-5гс21) вказала, що оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14, укладений між банком та позивачем кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Зазначене вище дає підстави для визнання спірних виконавчих написів такими, що не підлягають виконанню, у зв`язку із недотриманням приватним нотаріусом під час їх вчинення вимог статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» та Переліку документів. Порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Крім того, судом береться до уваги, що у постанові від 27.03.2019 у справі № 137/1666/16-ц (провадження № 14-84цс19) Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що для правильного застосування положень ст.ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. У постанові від 02.07.2019 у справі № 916/3006/17 (провадження № 14-278гс18) Велика Палата Верховного Суду дійшла аналогічного висновку, викладеного вищевказаній постанові від 27.03.2019 у справі № 137/1666/16-ц (провадження № 14-84цс19).

При цьому, у справі, яка переглядається, відповідачем не доведено, що сума заборгованості була такою, як зазначено у оскаржуваному виконавчому написі нотаріуса.

Разом з цим, з матеріалів справи не вбачається, що при винесенні оскаржуваного виконавчого напису приватний нотаріус вчинив дії щодо перевірки безспірності заборгованості.

Також, суд враховує, що Велика Палата Верховного Суду у постанові від 02.07.2019 у справі № 916/3006/17 (провадження № 12-278гс18) вказала, що строк для звернення до нотаріуса за вчиненням виконавчого напису, передбачений ст. 88 Закону України «Про нотаріат», безпосередньо пов`язаний з позовною давністю, встановленою ЦК України. Загальна позовна давність установлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Отже, загальний строк для звернення стягувача до нотаріуса за вчиненням виконавчого напису становить не більше трьох років з дня виникнення у стягувача права вимоги до боржника незалежно від суб`єктного складу сторін у правовідносинах, тобто цей строк підлягає застосуванню й у відносинах між юридичними особами. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено іншу позовну давність, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Велика Палата Верховного Суду у зазначеній постанові аналізувала інші відносини і вказувала на подібність строку зазначеного у ст. 88 Закону України «Про нотаріат» зі строком позовної давності, який визначений ст. 256 ЦК України в контексті застосування єдиного трирічного строку для захисту прав як фізичних так і юридичних осіб.

Дійсно, строк визначений у ст. 88 Закону України «Про нотаріат» відноситься до строків захисту цивільних прав, однак, це не свідчить про розповсюдження на нього правил ст. 264 ЦК України щодо переривання перебігу позовної давності.

Позовну давність, слід відрізняти від інших видів строків захисту цивільних прав. Так, не є позовною давністю строк для вчинення виконавчих написів та деякі інші строки. До вказаних строків правила глави 19 ЦК України про зупинення, переривання, поновлення позовної давності не застосовуються.

Таким чином, суд приходить до висновку, що оскаржуваний виконавчий напис нотаріуса вчинено поза межами трирічного строку, передбаченого ст. 88 Закону України «Про нотаріат» та перериватися чи поновлюватися такий строк не може, оскільки, він є присічним.

Враховуючи викладене в сукупності, суд дійшов висновку, що оскаржуваний виконавчий напис підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню.

Щодо судового збору:

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

За змістом ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З урахуванням задоволення позову, на підставі ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 1 362,00 грн судового збору, з яких:

-908,00 грн за подання позовної заяви (а.с. 1);

-454,00 грн за подання заяви про забезпечення позову (а.с. 8).

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 2-13, 76-83, 89, 141, 259, 263-265, 354-355 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс», треті особи: приватний нотаріус Івано - Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області - Личук Тарас Володимирович, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва - Сіщук Володимир Васильович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, - задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис від 04.12.2020, вчинений приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личук Тарасом Володимировичем, зареєстрований в реєстрі за номером № 5798, про стягнення з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ; адреса: АДРЕСА_1 ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» (; адреса: 03035, м. Київ, пл. Солом`янська, буд. 2) 479 387,69 грн.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» (; адреса: 03035, м. Київ, пл. Солом`янська, буд. 2), на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ; адреса: АДРЕСА_1 ) 1 362,00 грн (одна тисяча триста шістдесят дві гривні) судового збору.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо (ч. 1 ст. 355 ЦПК України) до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення (ч. 1 ст. 354 ЦПК України).

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду (п. 1 ч. 2 ст. 354 ЦПК України).

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 ЦПК України (ч. 3 ст. 354 ЦПК України).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано (ч. 1 ст. 273 ЦПК України).

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. 2 ст. 273 ЦПК України).

Суддя Л. Л. Зуєвич