Провадження № 2-п/537/4/2022
Справа № 537/1828/15-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.03.2022 року Крюківський районний суд міста Кременчука Полтавської області в складі: головуючої судді Зоріної Д.О., за участю секретаря Савічевої М.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Кременчуці цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 26 червня 2015 року, -

ВСТАНОВИВ:

15 грудня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою, згідно якої просить поновити йому строк для подання заяви про перегляд заочного рішення суду, скасувати заочне рішення Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 26 червня 2015 року, ухвалене у справі №537/1828/15-ц.

Заява обґрунтована тим, що 26 червня 2015 року Крюківським районним судом було винесено заочне рішення, відповідно до якого було збільшено суму стягнутих з нього аліментів на утримання дочки та стягнуто з нього на користь ОСОБА_2 аліменти у розмірі 500 грн щомісячно на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Про існування вказаного рішення суду дізнався випадково у 2017 році, оскільки останнє було винесено без його повідомлення. У 2017 році присвоєно другу групу інвалідності в зв`язку з частково втратою зору, порушення опорно - рухливого апарату. У 2019 році комісією МСЕК визнано інвалідом 2 групи довічно. У 2021 році, після 4-х років постійної реабілітації, покращився зір та він за декілька місяців ознайомився зі справою №537/1828/15-ц. Ознайомившись з матеріалами справи ним було встановлено, що судом були направлені усі процесуальні документи по справі за адресою, яка не відповідає довідці адресно - довідкового УДВС в Полтавській області, не були вжиті заходи, щодо належного повідомлення про дату та час розгляду справи та передчасно винесено рішення суду. Неповідомлення його у встановленому порядку про розгляд справи позбавило його передбаченого цивільним законодавством право надати суду докази, яким частково заперечує проти позову. Також при винесені рішення судом не було враховано стан його здоров`я та матеріальне становище, неможливість працювати, які призвели до боргів по аліментам на час розгляду справи, вважає, що було скоєно шахрайство з боку ОСОБА_2 , де було приховано від нього розгляд судової справи, також адресу змінено таким чином, щоб суддя та помічники не помітили зміни та винесли рішення на користь позивача. Просив поновити строк для подання заяви про перегляд заочного рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 26 червня 2015 року, справа №537/1828/15ц у зв`язку з тим,що саме рішення отримав орієнтовно лише 04 червня 2018 року, після останнього погіршення здоров`я (контузія наприкінці 2016 року, мк. інсульт 2017 року) частково втрачено зір, покращився на початку березні 2021 року та він, ознайомившись зі справою, помітив причину неповідомлення його про день та час судових розглядів. Вважає, що можливо це була фальсифікація з боку позивачки, яка мала на меті неповідомлення його про справу та введення суд в оману.

Заявник ОСОБА_1 в судовому засіданні вимоги заяви про перегляд заочного рішення підтримав в повному обсязі із зазначених в ній підстав.

Позивач ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечувала проти задоволення заяви ОСОБА_1 з підстав пропуску останнім визначеного законом строку звернення до суду із заявою про перегляд заочного рішення, а також вважала безпідставними заявлені обставини для перегляду рішення суду.

Вислухавши пояснення заявника ОСОБА_1 та позивача ОСОБА_2 , дослідивши і проаналізувавши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

15 грудня 2017 року набув чинності Закону України №2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року, яким Цивільно-процесуальний кодекс України викладено в новій редакції.

Згідно із частиною 3 статті Цивільного процесуального кодексу України (в редакції від 15 грудня 2017 року), провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до пункту 9 частини 1 Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України (в редакції від 15 грудня 2017 року), справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У зв`язку з вищевикладеним, справа повинна бути розглянута за правилами, що діють після набрання чинності Цивільним процесуальним кодексом України від 03 жовтня 2017 року в редакції Закону України №2147-VIII "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" від 03 жовтня 2017 року

В судовому засіданні встановлено, що 26 червня 2015 року Крюківським районним судом міста Кременчука Полтавської області було ухвалено заочне рішення у справі №537/1828/15-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зміну розміру аліментів, що підлягають стягненню на утримання неповнолітньої дитини, яким позовні вимоги задоволено, збільшено розмір аліментів та вирішено стягувати з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Темір - Тау Карагандинської області Росії, проживає АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 аліменти у розмірі 500 грн., щомісячно на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , починаючи з дня набрання чинності даним судовим рішенням до досягнення дитиною повноліття.

Згідно із частиною 3 статті 287 Цивільного процесуального кодексу України, у результаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд може своєю ухвалою зокрема скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду за правилами загального чи спрощеного позовного провадження.

Відповідно до частини 1 статті 288 Цивільного процесуального кодексу України, заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Водночас, статтею 284 Цивільного процесуального кодексу України встановлений строк звернення до суду учасника справи із заявою про перегляд заочного рішення, який становить тридцять днів з дня проголошення заочного рішення, а у разі, коли учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Окрім того, частиною 2 статті 228 Цивільного процесуального кодексу України в редакції 2004 року, який був чинний на день ухвалення заочного рішення, що є об`єктом перегляду, був встановлений строк звернення до суду із заявою про перегляд заочного рішення суду - десять днів з дня отримання його копії.

Як вбачається з матеріалів заяви про перегляд заочного рішення суду та наданих заявником пояснень в судовому засіданні, про існування рішення Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 26 червня 2015 року ОСОБА_1 дізнався 04 червня 2018 року.

Згідно заяви про ознайомлення з матеріалами справи від 23 листопада 2018 року, що міститься в матеріалах справи, ОСОБА_1 ознайомився з матеріалами справи 28 листопада 2018 року.

Окрім того, відповідно до заяви від 16 лютого 2021 року, що міститься в матеріалах справи, ОСОБА_1 повторно ознайомився з матеріалами справи в повному обсязі 02 квітня 2021 року.

При цьому з заявою про перегляд заочного рішення Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 26 червня 2015 року звернувся лише 15 грудня 2021 року.

Тобто, аналізуючи зазначені вище обставини, суд приходить до висновку, що заявником пропущено строк звернення до суду із заявою про перегляд заочного рішення суду, передбачений чинним Цивільним процесуальним кодексом України в редакції 2017 року, а також Цивільно - процесуальним кодексом України в редакції 2004 року, який був чинний на дату ухвалення рішення.

Згідно з частинами першою, шостою, восьмою статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Виходячи з принципу змагальності в цивільному процесі, прав та обов`язав сторін у справі, визначених ЦПК України, суд виключно з ініціативи та в межах доводів сторін може поновити строк на звернення до суду за обґрунтованим їх зверненням.

У разі пропущення строку звернення до суду належить обґрунтувати поважність причин пропущення такого строку.

Поважними причинами можуть визнаватись лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтвердженні належними доказами.

Аналіз практики ЄСПЛ свідчить про те, що у процесі прийняття рішень стосовно поновлення строків звернення до суду або оскарження судового рішення, ЄСПЛ виходить із наступного: 1) поновлення пропущеного строку звернення до суду або оскарження судового рішення є порушенням принципу правової визначеності, відтак, у кожному випадку таке поновлення має бути достатньо виправданим та обґрунтованим; 2) поновленню підлягає лише той строк, який пропущений з поважних, об`єктивних, непереборних, не залежних від волі та поведінки особи обставин; 3) оцінка поважності причин пропуску строку має здійснюватися індивідуально у кожній справі; 4) будь-які поважні причини пропуску строку не можуть розцінюватися як абсолютна підстава для поновлення строку; 5) необхідно враховувати тривалість пропуску строку, а також можливі наслідки його відновлення для інших осіб.

Перелік поважних причин, які враховуються для поновлення пропущеного строку, законом не встановлено, вони визначаються у кожному конкретному випадку, виходячи з певних обставин, які мають юридичне значення. Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які є об`єктивно непереборними і пов`язані з дійсними істотними труднощами для вчинення процесуальних дій.

Встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників цивільного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених Цивільним процесуальним кодексом України певних процесуальних дій. Інститут строків в цивільному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у цивільних відносинах, а також стимулює учасників цивільного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

У пункті 47 рішення у справі «Устименко проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що рішення про поновлення строку на оскарження може порушити принцип правової визначеності та свобода розсуду судів при вирішенні питання про поновлення не є необмеженою. У кожному випадку суди мають встановлювати, чи виправдовують причини поновлення строку на оскарження втручання у принцип остаточності судового рішення.

Дотримання строків є однією з гарантій додержання у суспільних відносинах принципу правової визначеності, як складової принципу верховенства права. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними та після завершення таких строків, якщо ніхто не звернувся із скаргою до суду вищої інстанції, відносини стають стабільними.

Верховний Суд у постанові від 25.02.2020 року по справі № 755/5323/16-ц та у постанові від 16.12.2019 року по справі № 286/1130/13-ц акцентував увагу на тому, що безпідставне поновлення процесуального строку є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду в такому його елементі як правова визначеність.

Заявником ОСОБА_1 поважних причин, які б свідчили про наявність об`єктивно непереборних обставин для подання заяви про перегляд заочного рішення не зазначено, доказів на підтвердження неможливості подачі заяви про перегляд заочного рішення у визначений процесуальним законом строк не надано.

Окрім того, суд звертає увагу на той факт, що заявник 22 червня 2018 року звертався до Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області з заявою про перегляд заочного рішення Крюківського районного суду м. Кременчука від 26 червня 2015 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зміну розміру аліментів, що підлягають стягненню на утримання неповнолітньої дитини, яку ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 30 січня 2019 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Крюківського районного суду м. Кременчука було залишено без задоволення.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 12 липня 2021 року звертався до Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області із заявою про перегляд вищевказаного заочного рішення суду від 25 червня 2015 року за нововиявленими обставинами, яку ухвалою Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 23 липня 2021 року повернуто заявнику ОСОБА_1 за його письмовою заявою.

Частиною 3 ст. 287 ЦПК України, у результаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд може своєю ухвалою: 1) залишити заяву без задоволення; 2) скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду за правилами загального чи спрощеного позовного провадження.

09 листопада 2021 року Великою Палатою Верховного Суду у постанові по справі № 214/5505/16 викладено правовий висновок, що кожну належно оформлену заяву про перегляд заочного рішення, суд зобов`язаний згідно з реченням першим частини першої статті 286 ЦПК України прийняти та невідкладно надіслати її копію та копії доданих до неї матеріалів іншим учасникам справи, тому немає ґрунтовних підстав вважати, що визначений статтею 287 ЦПК України порядок розгляду заяви про перегляд заочного рішення застосовний тільки до розгляду суті цієї заяви та незастосовний до розгляду на предмет дотримання строку її подання. Тому, оскільки спеціальне правове регулювання, передбачене Главою 11 Розділу ІІІ ЦПК України, охоплює порядок розгляду заяви про перегляд заочного рішення, поданої поза межами встановленого строку, то немає підстав залишати її без розгляду на підставі статті 126 ЦПК України. Процесуальний закон не передбачає, що суд, розглянувши належно оформлену заяву про перегляд заочного рішення (зокрема на предмет того, чи є підстави у зв`язку з пропуском строку на її подання розглядати цю заяву по суті), може вчинити інші дії, ніж передбачені у частині третій статті 287 ЦПК України. Тому у випадку, якщо суд вважатиме неможливим поновити строк на подання заяви про перегляд заочного рішення, він має залишити її з цієї підстави без задоволення.

За викладених обставин, приймаючи до уваги встановлений в судовому засіданні факт пропуску заявником встановленого положеннями Цивільного процесуального кодексу України строку для звернення до суду із заявою про перегляд заочного рішення, суд приходить до висновку про необхідність залишення заяви ОСОБА_1 без задоволення.

Суд роз`яснює положення частини 4 статті 287 Цивільного процесуального кодексу України, згідно з якою у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

На підставі викладеного та керуючись статтями 287, 288 Цивільного процесуального кодексу України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ) про перегляд заочного рішення Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 26 червня 2015 року - залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали суду виготовлено 28 березня 2022 року.

Суддя Д.О. Зоріна