Справа № 357/7164/22
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"14" вересня 2022 р. cуддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Цуранов А. Ю. , перевіривши матеріали цивільної справи за позовною заявою Державного підприємства «Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№ 35)» до ОСОБА_1 про відшкодування збитків завданих державному підприємству,
У серпні 2022 року до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області надійшла вказана позовна заява, в якій представник позивача в.о. директора підприємства Бровко О.М., просить суд стягнути з відповідача на користь підприємства майнову шкоду, яка виникла внаслідок завданих збитків у розмірі 66 640 грн.
17.08.2022 року вищезазначену справу зареєстровано та відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями передано судді Цуранову А.Ю.
На виконання вимог ч. 6 ст. 187 ЦПК України отримано відповідь з відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ЦМУ ДМС в м. Києві та Київській області щодо зареєстрованого місця проживання відповідача.
При вирішенні питання про відкриття провадження у справі, слід виходити з наступного.
За приписами ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
За статтею 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.
Судовий захист є основною формою захисту прав, інтересів та свобод фізичних і юридичних осіб, державних та суспільних інтересів.
Судова юрисдикція - це інститут права, який покликаний розмежувати між собою компетенцію як різних ланок судової системи, так і різні види судочинства - цивільне, кримінальне, господарське та адміністративне.
Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.
Предметна юрисдикція - це розмежування компетенції цивільних, кримінальних, господарських та адміністративних судів. Кожен суд має право розглядати і вирішувати тільки ті справи (спори), які віднесені до їх відання законодавчими актами, тобто діяти в межах встановленої компетенції.
При визначенні предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.
Частиною 1 ст. 19 ЦПК України визначено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.
При розмежуванні юрисдикційних форм захисту порушеного права основним критерієм є характер (юридичний зміст) спірних відносин.
При цьому, статтею 4 ГПК України встановлено право на судовий захист і передбачено, що юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.
Відповідно до ст. 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках.
При зверненні до суду позивач керувався частиною 6 статті 28 ЦПК України, відповідно до якої позови про відшкодування шкоди, заподіяної майну фізичних або юридичних осіб, можуть пред`являтися також за місцем заподіяння шкоди.
Разом з тим, частиною 7 статті 30 ГПК України встановлена виключна підсудність справ у спорах між юридичною особою та її посадовою особою (у тому числі посадовою особою, повноваження якої припинені) про відшкодування збитків, заподіяних юридичній особі діями (бездіяльністю) її посадової особи, розглядаються господарським судом за місцезнаходженням юридичної особи.
Як вбачається з матеріалів справи, спірні правовідносини виникли між юридичною особою ДП «Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№ 35)» та її посадовою особою, повноваження якої припинені - колишнім виконувачем обов`язків директора ОСОБА_1 , про відшкодування збитків, заподіяних юридичній особі діями цієї посадової особи, внаслідок продажу за ймовірно заниженими цінами металобрухту кольорових металів підприємства.
З огляду на зазначене, в даному випадку вбачається виключна підсудність спору за ч. 7 ст. 30 ГПК України.
У відповідності до ч. 2 ст. 27 ГПК України, для цілей визначення підсудності відповідно до цього Кодексу місцезнаходження юридичної особи та фізичної особи - підприємця визначається згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.
Зважаючи на вказане, доходжу висновку, що позовна заява Державного підприємства «Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№ 35)» до ОСОБА_1 про відшкодування збитків завданих державному підприємству не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а тому у відкритті провадження слід відмовити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України.
Керуючись ст. 13, 186, 260, 261, 353, 354 ЦПК України, -

Відмовити у відкритті провадження у цивільній справі за позовною заявою Державного підприємства «Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№ 35)» до ОСОБА_1 про відшкодування збитків завданих державному підприємству.
Роз`яснити позивачу право на звернення до суду у встановленому законом порядку в порядку господарського судочинства.
Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня підписання до Київського апеляційного суду.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її підписання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

СуддяА. Ю. Цуранов