ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
У Х В А Л А

Іменем України

22 лютого 2022 року

м. Харків

справа № 2-7186/09

провадження № 22-ц/818/617/22

Харківський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Маміної О.В.

суддів: Пилипчук Н.П., Тичкової О.Ю.

за участю секретаря: Сізонової О.О.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

апелянт ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 12 червня 2009 року, постановлену під головуванням судді Єлізарова І.Є. в залі суду в місті Харкові, -

в с т а н о в и в :

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 12 червня 2009 року визнано мирову угоду, укладену між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 , за якою визнано за ОСОБА_5 право власності на житловий будинок з надвірними спорудами у АДРЕСА_1 , зареєстрований у Харківському КП «ХБТІ» за ОСОБА_2 . Визнано за ОСОБА_5 право власності на земельну ділянкуу АДРЕСА_1 , площею 0,1 га з кадастровим номером :05:025:0002, яка належить ОСОБА_2 на підставі акту про право власності на земельну ділянку серія ЯА №452015 від 24.06.2005 року. Провадження у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення боргу закрито.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 , як особа, яка не брала участі у справі, проте вважає, що оскаржуваною ухвалою зачіпаються його права та законні інтереси, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції про затвердження мирової угоди.

Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. ОСОБА_3 вказує, що умови мирової угоди, укладеної між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 , порушують його права, свободи та інтереси. Так, апелянт зазначає, що він є колишнім власником житлового будинку з надвірними спорудами у АДРЕСА_1 . За договором дарування від 02 квітня 2003 року він подарував вказаний будинок ОСОБА_2 . Перебуваючи у шлюбі, позивач та відповідач добудували зазначений житловий будинок. При цьому ОСОБА_3 вказує, що він також приймав участь у реконструкції будинку, витратив значну суму грошових коштів. Між ним, ОСОБА_5 та ОСОБА_2 було досягнуто усної домовленості про те, що він буде продовжувати проживати у житловому будинку АДРЕСА_1 . Однак, починаючи з червня 2021 року ОСОБА_1 змушує його покинути вказаний будинок. ОСОБА_3 вважає, що мирова угода порушує його права, оскільки у змісті такої угоди сторони не зазначили про його участь у реконструкції будинку та не внесли його побажання стосовно права проживання в ньому.

Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 12 червня 2009 року по справі за вищевказаним позовом підлягає закриттю, виходячи з наступного.

Згідно ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до вимог ч.4 ст. 12, 13 ЦПК України кожна особа несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачений цим Кодексом випадках.

Статтею 352 ЦПК України передбачено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Згідно ст. п.3 ч.1 ст. 362 ЦПК України суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.

Судом встановлено, що справа №2-7186/09 за вищевказаним позовом у 2015 році була знищена за спливом строків зберігання.

На виконання ухвали Харківського апеляційного суду від 30 липня 2021 року, ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 01 жовтня 2021 року було відновлено втрачене провадження у справі №2-7186/09 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення боргу.

Матеріали справи свідчать про те, що 27 квітня 2009 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу у розмірі 1 400 000 грн., які вона витратила на реконструкцію житлового будинку з надвірними спорудами у АДРЕСА_1 (а.с.39).

Вказаний житловий будинок належав на праві власності відповідачу за договором дарування від 02 квітня 2003 року, укладеним між ним та ОСОБА_3 (а.с.44).

12 червня 2009 року позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 уклали мирову угоду, за умовами якої відповідач визнає за позивачкою право власності на житловий будинок з надвірними спорудами у АДРЕСА_1 , та на земельну ділянку за вказаною адресою (а.с.3). Вказана мирова угода затверджена оскаржуваною ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 12 червня 2009 року.

Обгрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, ОСОБА_3 посилався на те, що оскаржуваним рішенням зачіпаються його права та законні інтереси, оскільки між ним, ОСОБА_5 та ОСОБА_2 було досягнуто усної домовленості про те, що він буде продовжувати проживати у житловому будинку АДРЕСА_1 . Однак, починаючи з червня 2021 року ОСОБА_1 змушує його покинути вказаний будинок. ОСОБА_3 вважає, що мирова угода порушує його права, оскільки у змісті такої угоди сторони не зазначили про його участь у реконструкції будинку та не внесли його побажання стосовно права проживання в ньому.

Відповідно до вимог ч.ч. 1,2 ст. 207 ЦПК України, яка кореспондується з вимогами ст. 175 ЦПК України, в редакції, чинної на момент постановлення оскаржуваної ухвали, мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на підставі взаємних поступок і має стосуватися лише прав та обов`язків сторін. Сторони можуть укласти мирову угоду і повідомити про це суд, зробивши спільну письмову заяву, на будь - якій стадії судового процесу.

Укладена сторонами мирова угода затверджується ухвалою суду, в резолютивній частині якої зазначаються умови угоди. Затверджуючи мирову угоду, суд цією ж ухвалою одночасно закриває провадження у справі.

Суд постановляє ухвалу про відмову у затвердженні мирової угоди і продовжує судовий розгляд, якщо: умови мирової угоди суперечать закону чи порушують права чи охоронювані законом інтереси інших осіб, є не виконуваними; або одну із сторін мирової угоди представляє її законний представник, дії якого суперечать інтересам особи, яку він представляє.

Згідно ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

З матеріалів справи убачається, що ОСОБА_3 є колишнім власником житлового будинку АДРЕСА_1 . Договір дарування від 02 квітня 2003 року не містить посилання на те, що колишній власник будинку набуває права проживання в ньому.

Посилання апелянта на те, що реконструкція домоволодіння за вказаною адресою здійснена, в тому числі, і за його кошти, - не свідчить про те, що ухвала суду про затвердження мирової угоди між сторонами порушує права колишнього власника квартири.

Тому доводи апелянта про порушення його прав оспорюваною ухвалою суду, є безпідставними.

Колегія суддів наголошує, що право на апеляційне оскарження належить лише особам, коло яких визначено статтею 352 ЦПК України. І особи, які не брали участь у справі, мають право оскаржувати судове рішення лише в разі, якщо цим рішенням вирішено питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки. При цьому довести зазначені обставини мають саме ці особи.

Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів того, що умови мирової угоди порушують права чи охоронювані законом інтереси ОСОБА_3 .

Згідно ст. п.3 ч.1 ст. 362 ЦПК України суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.

Колегія суддів не вбачає порушення прав ОСОБА_3 судовим рішенням у зазначеній справі.

За таких обставин апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 12 червня 2009 року по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення боргу підлягає закриттю.

Керуючись п.3 ч.1 ст. 362 ЦПК України суд, -

у х в а л и в:

Апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 12 червня 2009 року по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення боргу - закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий: О.В. Маміна

Судді: Н.П. Пилипчук

О.Ю. Тичкова