Справа № 724/636/22
Провадження № 2/724/295/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 серпня 2022 року Хотинський районний суд Чернівецької області в складі:

головуючого судді: Єфтеньєва О.Г.

за участі секретаря судового засідання: Банарюк К.Б.

за участі сторін:

позивача: ОСОБА_1

відповідача: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду в місті Хотин Чернівецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів, -

В С Т А Н О В И В:

04.04.2022 року до Хотинського районного суду Чернівецької області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по аліментам та зміну розміру аліментів.

Ухвалою Хотинського районного суду Чернівецької області від 02 серпня 2022 року клопотання позивача задоволено та позов в частині стягнення заборгованості по аліментам, інфляційних витрат та 3 % річних залишено без розгляду.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Таким чином суд розглядає справу в межах позовної вимоги позивач щодо зміни розміру аліментів.

Отже, в обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася дочка ОСОБА_3 . Однак відповідач ОСОБА_2 відмовився визнавати батьківство, то позивач змушена була звертатися з позовом до нього про визнання батьківства в судовому порядку та стягнення з нього аліментів на утримання дитини до досягнення нею повноліття у твердій грошовій сумі в розмірі 1800 грн. щомісяця.

Ухвалою Хотинського районного суду від 08.05.2019р. було затверджено мирову угоду, згідно якої відповідач ОСОБА_2 визнав батьківство дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та зобов`язався сплачувати аліменти на утримання доньки в розмірі 1500 грн. щомісячно до досягнення нею повноліття.

Позивач вказує, що на даний час не має постійної роботи та гарантованого заробітку. Її дохід складається переважно з реалізації вирощеної сільськогосподарської продукції на земельній ділянці батьків, але цих коштів не вистачає для мінімального матеріального забезпечення нашої дочки. Після постановлення ухвали Хотинського районного суду від 08.05.2019р. про затвердження мирової угоди (згідно якої відповідач зобов`язався сплачувати аліменти в розмірі 1500грн. щомісячно) матеріальний стан позивача відчутно погіршився, оскільки із зростанням курсу долара та євро до гривні відповідно зросли ціни на електроенергію, газ, засоби зв`язку, продукти харчування, одяг, взуття, побутові товари короткочасного та тривалого користування (побутова хімія, галантерея, дитяча косметика, іграшки, ліки для дітей, тощо).

Разом з тим, позивачу відомо, що матеріальне становище відповідача значно краще, він є здоровою, працездатною особою, на його утриманні інших неповнолітніх дітей або непрацездатних осіб не має, стягнення по виконавчим документам з відповідача не проводиться. Відповідач офіційно не працевлаштований, але фактично щорічно займається сільськогосподарською діяльністю (вирощує та реалізовує капусту різних видів у великих об`ємах) та отримує від цієї діяльності хоч і нерегулярний, але достатній дохід, в зв`язку з чим отримати відомості про його реальні доходи неможливо.

Позивачу не відомо про наявність в особистій власності відповідача нерухомого майна, про його особисті грошові збереження на банківських рахунках і отримати таку інформацію не має можливості.

Позивач вказує, що Оскільки вона утримує доньку з періодичних та нестабільних доходів, а дитина росте і восени вона йде до школи у перший клас, то і потреби на її утримання на даний час також зросли їй потрібне харчування в більшій кількості, одяг, взуття, засоби особистої гігієни та інше. Забезпечити дитині відповідне утримання, виходячи з прожиткового мінімуму, фактично неможливо при сьогоднішніх цінах на промислові та продовольчі товари, які постійно зростають.

Враховуючи вище викладене позивач вважає, що оскільки батько та мати мають рівні обов`язки по забезпеченню дитини, то вважаю, що відповідач має можливість та зобов`язаний сплачувати аліменти на утримання дитини в збільшеному розмірі в твердій грошовій сумі 2500грн., щомісячно, а тому просить суд задовольнити позовну вимогу про збільшення розміру аліментів.

Ухвалою Хотинського районного суду Чернівецької області від 04 травня 2022 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи у порядку загального позовного провадження.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовну вимогу про збільшення розміру аліментів підтримала та просила її задовольнити. Позовні вимоги в частині стягнення заборгованості по аліментам, інфляційних витрат та 3 % річних просила залишено без розгляду. Крім того вказала, що зросли ціни на електроенергію, газ, продукти харчування, одяг, взуття, побутові товари, а тому їй не вистачає грошей на утримання доньки. Також вказала, що донька в школу на даний час не пішла в позовній заяві було помилково зазначений даний факт.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги щодо збільшення розміру аліментів не визнав та просив у їх задоволені відмовити, оскільки в нього немає змоги сплачувати більшу суму аліментів та в нього не змінилося матеріальне становище. Крім того вказав, що донька в школу на даний час не пішла.

Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Так судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 народилася ОСОБА_3 її батьками є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_1 .

Ухвалою Хотинського районного суду Чернівецької області від 08 травня 2019 року затверджено мирову угоду між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , а саме сторони дійшли згоди, що ОСОБА_2 визнає себе батьком дитини ОСОБА_3 та ОСОБА_2 не заперечує та зобов`язаний сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 у розмірі 1 500 грн. щомісячно до досягнення нею повноліття.

З матеріалів справи вбачається, що Хотинським відділом ДВС у Дністровському районі Чернівецької області направлено повідомлення ОСОБА_1 про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання 08.12.2021 року, а саме ухвалу Хотинського районного суду Чернівецької області № 724/1830/18 від 08.05.2019 року, оскільки виконання даної ухвали не передбачає застосування примусового виконання.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно частини другої статті 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17 травня 2017 року № 2037-VIII частину другу статті 182 СК України викладено в такій редакції: «Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку».

Згідно частини другої статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

У частині першій статті 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним.

Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. СК України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Частиною першою статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до Законом України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України. Тобто законодавством передбачений механізм, який надає можливість забезпечити виплату аліментів у розмірі не нижче мінімального гарантованого розміру, передбаченого СК України.

Звертаючись до суду із позовом, ОСОБА_1 просила збільшити розмір аліментів з твердої грошової суми 1500 грн., які погоджені та укладені в мировій угоді, яка затверджена ухвалою Хотинського районного суду Чернівецької області від 08.05.2019 року на тверду грошову суму у розмірі 2 500 грн., щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Позивач посилається та те, що на даний час не має постійної роботи та гарантованого заробітку. Її доходу не вистачає для мінімального матеріального забезпечення їх дочки. Із 2019 року зріс курс долара та євро до гривні відповідно зросли ціни на електроенергію, газ, засоби зв`язку, продукти харчування, одяг, взуття, побутові товари короткочасного та тривалого користування (побутова хімія, галантерея, дитяча косметика, іграшки, ліки для дітей, тощо). Разом з тим, позивачу відомо, що матеріальне становище відповідача значно краще, він є здоровою, працездатною особою, на його утриманні інших неповнолітніх дітей або непрацездатних осіб не має, стягнення по виконавчим документам з відповідача не проводиться. Відповідач офіційно не працевлаштований, але фактично щорічно займається сільськогосподарською діяльністю (вирощує та реалізовує капусту різних видів у великих об`ємах) та отримує від цієї діяльності хоч і нерегулярний, але достатній дохід.

Згідно з ч. 1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 3 ст.12, ч. 1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Зміна розміру аліментів, визначеного рішенням суду, є правом суду, а не його обов`язком, та може бути застосовано при наявності відповідних обставин для цього.

При вирішенні питання про збільшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у відповідному розмірі.

Свідченням матеріального становища платника аліментів, є величина витрат на утримання особою себе та членів своєї сім`ї. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні.

Су звертає увагу, що позивачкою не було надано належних та допустимих доказів, що у неї та відповідача відбулись зміни, які обумовлюють можливість збільшення розміру аліментів, що стягуються із нього на утримання неповнолітніх дітей.

До позовної заяви достатніх доказів на обґрунтування позову суду нею не подано.

Крім того, позивач та відповідач в судовому засіданні підтвердили те, що донька в школу на даний час не пішла та позивачем в позовній заяві помилково було зазначено цей факт.

Відповідно дост.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Доводи позивача щодо наявності у неї значних витрат на утримання дитини, пов`язаних з придбанням їжі, одягу та інше, суд вважає недоцільним, оскільки самі по собі ці обставини без доведення підстав, передбачених статтею 192 СК України, не є підставою для збільшення розміру аліментів.

Таким чином суд з матеріалів справи не вбачає суттєвої змінити матеріального становища платника аліментів, погіршення матеріального стану позивача.

Враховуючи викладене, суд оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів вважає, що у задоволені позову слід відмовити.

Крім того, суд звертає увагу, що сторони не позбавлені права в майбутньому на звернення до суду з позовом про зміну розміру стягуваних аліментів у зв`язку зі зміною матеріального стану однієї зі сторін, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору на підставі пункту 3 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», судові витрати у вигляді судового збору за подання позовної заяви до суду слід віднести в рахунок держави.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 180, 181, 182, 183, 184, 191, 192 Сімейного Кодексу України, ст. ст. 4, 5, 13, 76-81, 133, 141, 247, 265, 284, 285 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Чернівецького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_2 ).

Відповідач: ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 РНОКПП НОМЕР_3 ).

Повний текст рішення виготовлено 09.08.2022 року.

Суддя: Олександр Георгійович ЄФТЕНЬЄВ