Справа №:755/8489/22
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"09" вересня 2022 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Чех Н.А.,

за участі секретаря судового засідання - Буткевич Л.В.,

розглянувши в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до подачі позовної заяви,

установив:

В провадження Дніпровського районного суду м. Києва надійшла заява ОСОБА_1 про забезпечення позову до подачі позовної заяви. Заявник просить суд забезпечити позов шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_2 .

Заява обґрунтована тим, що він має намір звернутись до суду із позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики з тих підстав, що 26.04.2013 року між ним та ОСОБА_3 був укладений Договір позики, за умовами якого останньому надано позику у розмірі 13 900,00 доларів США на придбання квартири АДРЕСА_1 . Позика надана на термін до 26.04.2021 року. 27.04.2013 року ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , які були подружжям, укладено Договір купівлі-продажу вказаної квартири. В подальшому, подружжя розлучилось, та 21.07.2018 року ОСОБА_3 продав належну йому 1/2 частину квартири ОСОБА_2 . 25.07.2018 року ОСОБА_3 повернув йому (заявнику) частину позики в розмірі 7 000,00 доларів США, про що написано відповідну розписку. Враховуючи те, що ОСОБА_2 належить вся квартира, решту коштів повернути має саме вона. Однак, у визначений термін решта коштів не була повернута. 08.08.2022 року на її адресу було направлено письмову вимогу, яка була проігнорована. ОСОБА_2 повідомила його адвоката про те, що ніяких коштів вона не буде повертати, оскільки договір позики підписував її чоловік. Від спільних знайомих стало відомо, що ОСОБА_2 , яка є громадянкою Республіки Білорусь, має намір відчужити квартиру та виїхати за кордон, на постійне місце проживання до Туреччини. Вказана квартира являється єдиним майном, за рахунок якого може бути задоволено його вимоги у майбутньому.

Перевіривши матеріали справи, вивчивши обґрунтування заяви про забезпечення позову, суд дійшов до наступного.

Згідно ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ст. 150 ЦПК України позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Забезпечення позову це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача, що гарантує реальне виконання позитивно прийнятого рішення. Значення цього інституту полягає в тому, що ним захищаються права позивача у разі несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, продати чи знищити його та з метою попередження інших потенційних труднощів, що виникають під час реалізації рішення суду у конкретній справі.

Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 22.12.2006 року розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

По даній справі заявник просить суд забезпечити позов шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_2 . Свої вимоги мотивує тим, що за Договором позики від 26.04.2013 року він надав ОСОБА_3 кошти у розмірі 13 900,00 доларів США, яких не вистачало останньому та його дружині на придбання вказаної квартири. Оскільки подружжя розлучилось, та повноцінним власником квартири стала ОСОБА_2 , заявник має намір звернутись до суду із позовом про стягнення несплаченої частини позики з ОСОБА_2 , так як кошти в сумі 7 000,00 доларів США повернуто ОСОБА_3 . Однак, заявником не було надано доказів того, що ОСОБА_3 повернув йому вказані кошти.

Крім того, відсутні докази і того, що ОСОБА_2 має намір відчужити вказану квартиру.

Не було надано до заяви і доказів направлення ОСОБА_2 листа-вимоги про повернення боргу від 08.08.2022 року.

Відсутність вказаних документів свідчить про те, що заява є необґрунтованою та не підлягає задоволенню.

На підставі вище викладеного та керуючись ст.ст. 149-153, 157, 258, 259, 260, 353, 354 ЦПК України,

ухвалив:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до подачі позовної заяви залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: