Постанова

Іменем України

22 лютого 2022 року

м. Київ

справа № 369/2008/21

провадження № 61-13903св21

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Коротуна В. М. (суддя-доповідач), Бурлакова С. Ю., Червинської М. Є.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

третя особа - Гнатенська сільська рада Києво-Святошинського району Київської області,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 на постанову Київського апеляційного суду від 20 липня 2021 року у складі колегії суддів: Борисової О. В., Ратнікової В. М., Левенця Б. Б.,

ВСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

У лютому 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до

ОСОБА_2 , третя особа - Гатненська сільська рада Києво-Святошинського району Київської області, у якому просила заборонити ОСОБА_2 будівництво зблокованих будинків на земельних ділянках з кадастровими номерами: :01:012:5460, :01:012:5459, :01:012:5458, :01:012:5457, :01:012:5456, :01:012:5455, :01:012:5454, :01:012:5453, :01:012:5452, :01:012:5450, :01:012:5449, :01:012:5448, :01:012:5451, :01:012:5618, :01:012:5617, :01:012:5616, :01:012:5615, :01:012:5614, :01:012:5612, :01:012:5613 по АДРЕСА_1 .

Короткий зміст заяви про забезпечення позову

Одночасно із позовною заявою ОСОБА_1 до суду подано заяву про забезпечення позову у якій просила:

заборонити ОСОБА_2 та будь-яким іншим особам, з якими укладено договори на здійснення земельних та будівельних робіт, вчиняти будь-які дії щодо проведення земляних та будівельних робіт на земельних ділянках з кадастровими номерами: :01:012:5460, :01:012:5459, :01:012:5458, :01:012:5457, :01:012:5456, :01:012:5455, :01:012:5454, :01:012:5453, :01:012:5452, :01:012:5450, :01:012:5449, :01:012:5448, :01:012:5451, :01:012:5618, :01:012:5617, :01:012:5616, :01:012:5615, :01:012:5614, :01:012:5612, :01:012:5613, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , які належать ОСОБА_2 .

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 18 березня 2021 року заяву ОСОБА_1 задоволено.

Заборонено ОСОБА_2 та будь-яким іншим особам, з якими укладено договори на здійснення земельних та будівельних робіт, вчиняти будь-які дії щодо проведення земляних та будівельних робіт на земельних ділянках з кадастровими номерами: :01:012:5460, :01:012:5459, :01:012:5458, :01:012:5457, :01:012:5456, :01:012:5455, :01:012:5454, :01:012:5453, :01:012:5452, :01:012:5450, :01:012:5449, :01:012:5448, :01:012:5451, :01:012:5618, :01:012:5617, :01:012:5616, :01:012:5615, :01:012:5614, :01:012:5612, :01:012:5613, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , які належать ОСОБА_2 .

Ухвала суду мотивована тим, що відповідачем ОСОБА_2 проводяться будівельні роботи на земельних ділянках, що розташовані за адресою:

АДРЕСА_1 з кадастровими номерами: :01:012:5460; :01:012:5459; :01:012:5458; :01:012:5457; :01:012:5456; :01:012:5455; :01:012:5454; :01:012:5453; :01:012:5452; :01:012:5450; :01:012:5449; :01:012:5448; :01:012:5451; :01:012:5618; :01:012:5617; :01:012:5616; :01:012:5615; :01:012:5614; :01:012:5612; :01:012:5613, які є суміжними із земельною ділянкою, де проживає позивач та на якій розташований житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , який належить на праві власності ОСОБА_1 , а відтак суд дійшов висновку про необхідність у забезпеченні позову, оскільки існує прямий зв`язок між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позову. З метою запобігання порушенню прав та охоронюваних законом інтересів позивача, суд вважав за можливе забезпечити позов, у спосіб визначений позивачем.

Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції

Постановою Київського апеляційного суду від 20 липня 2021 року апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_4 задоволено частково.

Ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 18 березня 2021 року скасовано та ухвалено нове судове рішення про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову.

Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що забезпечуючи позов в обраний позивачем спосіб, суд першої інстанції вийшов за межі підстав забезпечення позову, передбачених ЦПК України, оскільки обраний позивачем спосіб забезпечення позову є тотожним заявленим позовним вимогам, а застосування судом таких заходів забезпечення позову, які за змістом є вирішенням спору по суті, не відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову.

Короткий зміст вимог та доводів касаційної скарги

03 вересня 2021 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_3 подав до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просить скасувати постанову Київського апеляційного суду від 20 липня 2021 року та залишити в силі ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 18 березня 2021 року.

Касаційна скарга мотивована тим, що зміст заявлених позовних вимог та зміст заяви про забезпечення позову є різними.

Доводи інших учасників справи

04 листопада 2021 року представник ОСОБА_2 - ОСОБА_4 через засоби поштового зв?язку подав до Верховного Суду відзив, у якому просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а постанову Київського апеляційного суду від

20 липня 2021 року залишити без змін.

Рух касаційної скарги та матеріалів справи

Ухвалою Верховного Суду від 17 вересня 2021 року поновлено представнику ОСОБА_1 - ОСОБА_3 строк на касаційне оскарження постанови Київського апеляційного суду від 20 липня 2021 року. Відкрито касаційне провадження у даній справі та витребувано матеріали цивільної справи з Києво-Святошинського районного суду Київської області.

Зупинено дію постанови Київського апеляційного суду від 20 липня 2021 року, до закінчення її перегляду в касаційному порядку.

07 жовтня 2021 року матеріали цивільної справи надійшли до Верховного Суду.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ У СКЛАДІ КОЛЕГІЇ СУДДІВ ДРУГОЇ СУДОВОЇ ПАЛАТИ КАСАЦІЙНОГО ЦИВІЛЬНОГО СУДУ

Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу. Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною першою статті 400 ЦПК України встановлено, що переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, врахувавши аргументи, наведені у відзиві на касаційну скаргу, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд та застосовані норми права

Відповідно до частин першої, другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову є обмеженням суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Згідно з пунктом 2 частини першої та частиною третьою статті 150 ЦПК України позов може бути забезпечено забороною вчиняти певні дії. Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) зазначено, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам».

Отже, застосовуючи заходи забезпечення позову, суди повинні перевірити відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, яка звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

У позовній заяві позивач заявляє вимоги про: заборону ОСОБА_2 будівництво зблокованих будинків на земельних ділянках з кадастровими номерами: :01:012:5460, :01:012:5459, :01:012:5458, :01:012:5457, :01:012:5456, :01:012:5455, :01:012:5454, :01:012:5453, :01:012:5452, :01:012:5450, :01:012:5449, :01:012:5448, :01:012:5451, :01:012:5618, :01:012:5617, :01:012:5616, :01:012:5615, :01:012:5614, :01:012:5612, :01:012:5613 по АДРЕСА_1 .

У заяві про забезпечення позову позивач просив вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони ОСОБА_2 та будь-яким іншим особам, з якими укладено договори на здійснення земельних та будівельних робіт, вчиняти будь-які дії щодо проведення земляних та будівельних робіт на земельних ділянках з кадастровими номерами: :01:012:5460, :01:012:5459, :01:012:5458, :01:012:5457, :01:012:5456, :01:012:5455, :01:012:5454, :01:012:5453, :01:012:5452, :01:012:5450, :01:012:5449, :01:012:5448, :01:012:5451, :01:012:5618, :01:012:5617, :01:012:5616, :01:012:5615, :01:012:5614, :01:012:5612, :01:012:5613, які

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року у справі

№ 800/521/17 (провадження № 11-114заі18) зробила висновок про те, що позов не може бути забезпечено таким способом, який фактично підмінює собою судове рішення у справі та вирішує позовні вимоги до розгляду справи по суті судом.

Зважаючи на наведене, суд апеляційної інстанції зробив обґрунтований висновок про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову, оскільки у разі задоволення заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у спосіб, який обрано позивачкою, буде фактично підмінювати собою судове рішення у справі та вирішуватиме позовні вимоги до розгляду справи по суті судом, що не відповідатиме сталій практиці Верховного Суду та постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 800/521/17 (провадження

№ 11-114заі18).

Відповідно, Верховний Суд відхиляє доводи касаційної скарги про порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права при вирішенні питання щодо забезпечення позову, у спосіб, визначений ОСОБА_1 .

Інші доводи касаційної скарги зводяться до непогодження із встановленими обставинами справи та необхідності переоцінки доказів, що відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України не належить до компетенції суду касаційної інстанції.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (справа «Серявін та інші проти України» (Seryavin and Others v. Ukraine) рішення від 10 лютого 2010 року).

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Частиною третьою статті 401 ЦПК України передбачено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів залишає касаційну скаргу без задоволення, а постанову Київського апеляційного суду від 20 липня 2021 року - без змін, оскільки підстави для скасування судового рішення відсутні.

Щодо судових витрат

Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки оскаржуване судове рішення підлягає залишенню без змін, то розподіл судових витрат Верховний Суд не здійснює.

Керуючись статтями 400, 401, 406, 416, 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Постанову Київського апеляційного суду від 20 липня 2021 року залишити без змін.

Поновити дію постановиКиївського апеляційного суду від 20 липня 2021 року.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: В. М. Коротун

С. Ю. Бурлаков

М. Є. Червинська