Ухвала

12 вересня 2022 року

м. Київ

справа № 314/1843/21

провадження № 61-8757ск22

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Стрільчука В. А. (суддя-доповідач), Ігнатенка В. М., Карпенко С. О.,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 17 травня 2022 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 09 серпня 2022 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів, за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа - Вільнянський районний відділ державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), про звільнення від сплати заборгованості за аліментами і неустойкою (пенею) за прострочення сплати аліментів, за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа - Вільнянський районний відділ державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про припинення стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, який уточнила в процесі розгляду справи, до ОСОБА_2 про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів, посилаючись на те, що 18 червня 2015 року Вільнянським районним судом Запорізької області було видано виконавчий лист № 314/1846/15-ц про стягнення з ОСОБА_2 на її користь аліментів на неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 29 квітня 2015 року до повноліття. З березня 2021 року на її користь перестали надходити аліменти від ОСОБА_2 на їх спільну дитину, у зв`язку з чим станом на жовтень 2021 року в нього утворилася заборгованість в сумі 22 166,50 грн. Оскільки розмір пені не може перевищувати 100 % заборгованості за аліментами, то ОСОБА_1 просила стягнути з ОСОБА_2 на свою користь неустойку за прострочення сплати аліментів у розмірі 18 681,80 грн.

ОСОБА_2 звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1 , третя особа - Вільнянський районний відділ державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), про звільнення від сплати заборгованості за аліментами і неустойкою (пенею) за прострочення сплати аліментів, посилаючись на те, що з 06 липня 2020 року їх спільний син постійно проживає разом з ним та перебуває на його повному утриманні.

Крім цього, ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про припинення стягнення аліментів, посилаючись на те, що виконавчий лист № 314/1846/15-ц, виданий Вільнянським районним судом Запорізької області 18 червня 2015 року, перебуває на примусовому виконанні у Вільнянському відділі державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), однак з липня 2020 року син проживає разом з ним та перебуває на його повному утриманні.

Рішенням Вільнянського районного суду Запорізької області від 17 травня 2022 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа - Вільнянський районний відділ державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), про припинення стягнення аліментів задоволено. Припинено стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 аліментів на неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 29 квітня 2015 року до повноліття на підставі рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 18 червня 2015 року (у справі № 314/1846/15-ц ).В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів відмовлено. Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа - Вільнянський районний відділ державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про звільнення від сплати заборгованості за аліментами і неустойкою (пенею) за прострочення сплати аліментів задоволено. Звільнено ОСОБА_2 від сплати заборгованості за аліментами та неустойкою (пенею) за прострочення сплати аліментів на підставі виконавчого листа № 314/1846/15-ц від 18 червня 2015 року, який видано Вільнянським районним судом Запорізької області та який перебуває на виконанні у Вільнянському відділі державної виконавчої служби у Запорізькому районі Запорізької області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) (виконавче провадження № 58946084). Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Постановою Запорізького апеляційного суду від 09 серпня 2022 року (повний текст якої складено 10 серпня 2022 року) апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 17 травня 2022 року - без змін.

08 вересня 2022 року ОСОБА_1 подала засобами електронного зв`язку до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 17 травня 2022 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 09 серпня 2022 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення і ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позов до ОСОБА_2 про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки скарга подана на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до частини дев`ятої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» передбачено, що у 2022 році прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць установлено в розмірі з 01 січня 2022 року (на час подання касаційної скарги) - 2 481 грн.

Згідно з пунктами 1, 7, 10 частини першої статті 176 ЦПК України ціна позову визначається: у позовах про стягнення грошових коштів - сумою, яка стягується, чи оспорюваною сумою за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку; у позовах про припинення платежів або видач - сукупністю платежів або видач, що залишилися, але не більше ніж за один рік.

Як зазначено вище, ОСОБА_1 просила стягнути з ОСОБА_2 на свою користь неустойку за прострочення сплати аліментів у розмірі 18 681,80 грн. ОСОБА_2 просив: звільнити його від сплати заборгованості за аліментами і неустойкою (пенею) за прострочення сплати аліментів, а також - припинити стягнення з нього аліментів. Як вказала ОСОБА_1 у своїй позовній заяві та касаційній скарзі, розмір заборгованості ОСОБА_2 зі сплати аліментів з березня по жовтень 2021 року становить 22 166,50 грн, а за неустойкою (пенею) за прострочення сплати аліментів - 18 681,80 грн. Враховуючи визначену суму заборгованості ОСОБА_2 за 8 місяців, розмір щомісячного платежу із зазначеної суми становить 2 770,81 грн (22 166,50 / 8).

Отже, ціна заявлених в цій справі позовів становить 92 779,85 грн (18 681,80 + 22 166,50 грн + 18 681,80 + (2 770,81 х 12)), що станом на 01 січня 2022 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 481 грн х 100 = 248 100 грн). Тобто справа № 314/1843/21 є малозначною в силу вимог закону.

Касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять посилань на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судові рішення у малозначних справах підлягають касаційному оскарженню.

Учасники судового процесу повинні розуміти, що визначені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України випадки є винятком із загального правила, і необхідність відкриття касаційного провадження у справі на підставі будь-якого з них потребує належних, фундаментальних обґрунтувань як від заінтересованих осіб, так і від суду, оскільки в іншому випадку принцип «правової визначеності» буде порушено.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 жовтня 2020 року у справі № 127/18513/18 (провадження № 14-145цс20) вказала, що касаційний перегляд вважається екстраординарним з огляду на специфіку повноважень суду касаційної інстанції з точки зору обмеження виключно питаннями права та більшим ступенем формальності процедур. У ЦПК України визначено баланс між такими гарантіями права на справедливий судовий розгляд, як право на розгляд справи судом, встановленим законом (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод), та принципом остаточності судових рішень res judicata, фактично закріплено перехід до моделі обмеженої касації, що реалізується за допомогою введення процесуальних фільтрів з метою підвищення ефективності касаційного провадження.

Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення для суспільства та держави, та не є «судом фактів».

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають Конституції України, за статтею 129 якої основними засадами судочинства є, серед інших, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Верховним Судом досліджено та взято до уваги: ціну позову, предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства й не встановлено випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цих Рекомендацій скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

Європейський суд з прав людини вказує, що було б важко погодитися з тим, що Верховний Суд у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволило йому відфільтрувати справи, що надходять до нього, має бути пов`язаним з помилками нижчих судів при визначенні питання щодо надання комусь доступу до нього. В іншому випадку це може серйозно заважати роботі Верховного Суду і зробить неможливим виконання Верховним Судом своєї специфічної ролі. У прецедентній практиці Суду вже було підтверджено, що повноваження вищого суду щодо визначення своєї юрисдикції не можуть бути обмежені таким чином (рішення у справі ZUBAC v. CROATIA (Зубац проти Хорватії) від 05 квітня 2018 року).

Зазначення судом апеляційної інстанції в постанові про можливість її оскарження до суду касаційної інстанції не змінює характер та предмет позову в цій справі та не спростовує наявність у Верховного Суду повноважень на відмову у відкритті касаційного провадження.

Оскільки оскаржувані заявником судові рішення ухвалено у малозначній справі і вони не підлягають касаційному оскарженню, то у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.

У зв`язку з відмовою у відкритті касаційного провадження у справі не підлягає окремому розгляду клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 2 частини шостої статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 17 травня 2022 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 09 серпня 2022 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів, за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа - Вільнянський районний відділ державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), про звільнення від сплати заборгованості за аліментами і неустойкою (пенею) за прострочення сплати аліментів, за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа - Вільнянський районний відділ державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про припинення стягнення аліментів.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:В. А. Стрільчук

В. М. Ігнатенко

С. О. Карпенко