ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2022 року м.Суми

Справа №573/1880/21

Номер провадження 22-ц/816/916/22

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Криворотенка В. І. (суддя-доповідач),

суддів - Собини О. І. , Рунова В. Ю.

сторони:

позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» на рішення Білопільського районного суду Сумської області від 30 червня 2022 року у складі судді Терещенко О.І., ухваленого в м. Білопілля, повний текст якого складено 05 липня 2022 року, -

в с т а н о в и в:

01 листопада 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (далі - ТОВ «Вердикт Капітал») звернулось з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором № 339757 про надання споживчого кредиту від 11 серпня 2020 року у розмірі 56649,20 грн.

Позов мотивований тим, що на підставі договору від 11 серпня 2020 року ОСОБА_1 отримала у Товариства з обмеженої відповідальністю «Слон Кредит» (далі - ТОВ «Слон Кредит») споживчий кредит у сумі 37500 грн, які зобов`язалась повернути до 11 серпня 2023 року. 30 червня 2021 року ТОВ «Слон кредит» відступило право вимоги за кредитним договором ТОВ «Вердикт Капітал». Оскільки позичальниця належним чином не виконує зобов`язання з повернення кредиту, утворився борг по тілу кредиту у сумі 35819,46 грн, по процентам за користування кредитом на день відступлення права вимоги - 11272,91грн, по процентам за користування кредитом згідно умов договору - 9556,83 грн, а всього борг становить 56649,20 грн, який заявник просить стягнути.

Рішенням Білопільського районного суду Сумської області від 30 червня 2022 року у задоволенні позову ТОВ «Вердикт Капітал» відмовлено.

Стягнуто з ТОВ «Вердикт Капітал» на користь ОСОБА_1 5000 грн витрат на правничу допомогу.

В апеляційній скарзі ТОВ «Вердикт Капітал» з рішенням суду не погодилось та, посилаючись на незаконність судового рішення, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову у повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовані тим, що відповідачка не надала доказів виконання кредитних зобов`язань ні первісному кредитору, ні новому кредитору. Розрахунком заборгованості підтверджується часткове повернення боржницею кредиту, тобто висновки суду про недоведення надання кредиту відповідачці є помилковими. На думку позивача, новий кредитор має право звернення до суду із вимогою про дострокове повернення кредиту, яке не обмежується порядком досудового врегулювання спору.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

На підставі ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга розглядається без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Переглянувши справу за наявними в ній доказами, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 11 серпня 2020 року між ТОВ «Слон Кредит» та ОСОБА_1 укладено договір № 339757 про надання споживчого кредиту, згідно з умовами якого позичальниця отримала кредит у сумі 37500 грн з кінцевим терміном повернення до 11 серпня 2023 року (а.с. 6-9). Позичальницею у анкеті-заяві від 11 серпня 2020 року були зазначені персональні дані для отримання кредиту (а.с. 10-11), того ж дня ОСОБА_1 ознайомилась з паспортом споживчого кредиту (а.с. 12-13), сторонами було узгоджено графік платежів до договору (а.с. 14).

Станом на 30 червня 2021 року заборгованість ОСОБА_1 по кредитному договору становила 35819,46 грн боргу по тілу кредиту та 11272,91 грн боргу по процентам за користування кредитом, а всього борг становив 47092,37 грн (а.с. 19).

30 червня 2021 року між ТОВ «Слон Кредит» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір факторингу № 30-06/2021, відповідно до умов якого первісний кредитор відступив новому кредитору за плату право грошової вимоги у сумі 20848758 грн (а.с. 26-33).

У реєстрі боржників, який є додатком № 3 до договору факторингу № 30-06/2021 від 30 червня 2021 року, міститься у тому числі боржниця ОСОБА_1 , у якої борг по тілу кредиту становить 35819,46 грн, а борг по процентам за користування кредитом - 11272,91 грн (а.с. 22-24).

Згідно з п. 2.3 договору факторингу № 30-06/2021 від 30 червня 2021 року ТОВ «Слон Кредит» відступив ТОВ «Вердикт Капітал» право грошової вимоги до боржників виключно в частині тих сум заборгованості, що визначені в реєстрах боржників.

За вказаним договором ТОВ «Вердикт Капітал» одержав право замість ТОВ «Слон Кредит» вимагати від боржників належного виконання всіх грошових зобов`язань за договорами про надання фінансових послуг, право вимоги за якими передається (п. 2.4 договору факторингу).

Матеріали справи не містять доказів направлення ТОВ «Слон Кредит» на адресу ОСОБА_1 повідомлення про відступлення права вимоги, як і не містять доказів пред`явлення вимоги про дострокове повернення боргу.

До дня звернення з даним позовом до суду ТОВ «Вердикт Капітал» як новий кредитор також не зверталось до ОСОБА_1 з вимогою про повернення боргу.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що як первісний кредитор, так і новий кредитор не дотрималися порядку досудового врегулювання спору щодо дострокового повернення кредиту за їх вимогою, тобто у позичальниці не виникло обов`язку повернути борг достроково. Крім того, суд вважав, що позивачем не доведено отримання відповідачкою споживчого кредиту. Зокрема суд вважав, що платіжним дорученням № 3026 від 11 серпня 2020 року підтверджується перерахування первісним кредитором 30000 грн Акціонерному товариству «Таскомбанк», а не ОСОБА_1 (а. с. 17), а меморіальним ордером № 639804523 від 11 серпня 2020 року підтверджується, що ТОВ «Слон Кредит» перерахувало ОСОБА_1 30000 грн за договором №604/8405488-СК від 11 серпня 2020 року (а.с. 20), тобто за іншим договором.

Проте з такими висновками суд апеляційної інстанції погодитись не може, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор (ч. 1 ст. 510 ЦК України).

Законодавством також передбачені порядок та підстави заміни сторони (боржника чи кредитора) у зобов`язанні.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відступлення права вимоги за суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.

Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України).

Як зазначалось вище, позивач придбав права вимоги до боржниці - відповідачки у справі на суму 47092,37 грн.

Згідно зі статями 512, 514 ЦК України первісний кредитор має право відступити свої права вимоги новому кредитору лише в тому обсязі, які існували у первісного кредитора. При цьому, право вимоги має бути дійсним та існуючим станом на момент такого відступлення.

Майбутня вимога (вимога, що може виникнути в майбутньому) не може бути предметом договору про відступлення права вимоги.

Отже, згідно з нормами чинного законодавства відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав.

При цьому, колегія суддів зауважує, що обставини укладення та відповідність вимогам закону договору факторингу, укладеного між позивачем та ТОВ «Слон Кредит» 30 червня 2021 року, не є предметом спору у даній цивільній справі, у тому числі не є предметом дослідження розмір придбаного ТОВ «Вердикт Капітал» боргу ОСОБА_1 на загальну суму 47092,37 грн, який складається з 35819,46 грн боргу по тілу кредиту та 11272,91 грн боргу по процентам за користування кредитом.

Ураховуючи зазначені вище вимоги закону, а також передбачений договором факторингу № 30-06/2021 від 30 червня 2021 року обсяг прав нового кредитора, який обмежений виключно правом грошової вимоги у межах боргу ОСОБА_1 на загальну суму 47092,37 грн, що прямо передбачено п. 2.3 та п. 2.4 договору, ТОВ «Вердикт Капітал» не має права здійснювати нарахування та вимагати стягнення процентів за користування кредитом після 30 червня 2021 року.

Вимог про стягнення інфляційних втрат та 3% річних згідно зі ст. 625 ЦК України позивач не заявляв.

Стосовно висновків суду першої інстанції про недотримання позивачем вимог законодавства про захист прав споживачів в частині недотримання процедури досудового врегулювання спору та повідомлення відповідачки про дострокове повернення кредиту колегія суддів апеляційного суду зазначає наступне.

Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у ч. 2 ст. 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України.

Пред`явлення вимоги про повне дострокове погашення заборгованості за кредитним договором обумовлює зміну строку виконання зобов`язання та початок перебігу позовної давності.

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 лютого 2022 року в справі № 587/167/21 (провадження № 61-13200св21) вказано, що: «Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18) визначила, що звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

Згідно з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18) право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Отже, кредитодавець має право нараховувати передбачені договором проценти лише впродовж строку дії кредитного договору або до звернення кредитора до суду з вимогою про дострокове стягнення заборгованості, після спливу такого строку нарахування відсотків є безпідставним.

Як зазначалось вище, ТОВ «Слон Кредит» продало ТОВ «Вердикт Капітал» право грошової вимоги до ОСОБА_1 виключно в частині заборгованості на суму 47092,37 грн, яка складається з 35819,46 грн боргу по тілу кредиту та 11272,91 грн боргу по процентам за користування кредитом станом на 30 червня 2021 року. При цьому, матеріали справи дійсно не містять доказів пред`явлення ТОВ «Слон Кредит» на адресу позичальниці вимоги про дострокове припинення зобов`язань та повернення боргу, проте ураховуючи, що п. 4.1 договору № 339757 про надання споживчого кредиту від 11 серпня 2020 року передбачене право позикодавця вимагати повернення кредиту достроково, тому колегія суддів вважає, що обставина укладення 30 червня 2021 року договору факторингу свідчить про те, що первісний кредитор на власний розсуд змінив порядок, умови і строк дії договору споживчого кредиту саме 30 червня 2021 року.

10 червня 2017 року набрав чинності Закон України «Про споживче кредитування», який визначає загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні. Закон № 1023-ХІІ застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування» (стаття 11 Закону № 1023-ХІІ у редакції, чинній з 10 червня 2017 року). Отже, регулювання правовідносин банку зі споживачем щодо кредитування для споживчих потреб до 10 червня 2017 року відбувалося з урахуванням приписів Закону № 1023-ХІІ. Лише з 10 червня 2017 року на ці відносини поширюються Закон України «Про споживче кредитування», а у частині, що йому не суперечить, - також Закон № 1023-ХІІ.

Суд першої інстанції, навівши вказані норми права, а також рішення Конституційного Суду України від 10 листопада 2011 року № 15-рп/2011, не врахував, що у даній справі має місце стягнення боргу, розмір якого визначено договором факторингу, тобто не стоїть питання про порушення порядку повідомлення відповідачки про дострокове повернення заборгованості у спірних правовідносинах чи порядку досудового врегулювання спору, оскільки ТОВ «Вердикт Капітал» є новим кредитором, який придбав у первісного кредитора право вимагати у відповідачки сплатити 35819,46 грн боргу по тілу кредиту та 11272,91 грн боргу по процентам за користування кредиту, а всього 47092,37 грн кредитного боргу, який існував станом на 30 червня 2021 року, тобто на день відступлення права вимоги.

Матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що позичальниця ОСОБА_1 належним чином виконувала кредитні зобов`язання як щодо первісного кредитора, так і стосовно нового кредитора. Дійсно, відсутні також і докази отримання відповідачкою повідомлення про передачу права вимоги від ТОВ «Слон Кредит» до ТОВ «Вердикт Капітал», проте ОСОБА_1 у даному випадку не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним.

Отже, за відсутності доказів сплати заборгованість за кредитним договором ні первісному, ні новому кредитору, заборгованість у сумі 47092,37 грн підлягає стягненню на користь нового кредитора ТОВ «Вердикт Капітал», оскільки неповідомлення боржниці про зміну кредитора не звільняє її від обов`язку погашення кредиту взагалі.

Право продовжувати нараховувати проценти за користування кредитом ТОВ «Вердикт Капітал», як новий кредитор, за умовами договору факторингу № 30-06/2021 від 30 червня 2021 року не набуло, а тому позовні вимоги про стягнення 9556,83 грн боргу по процентам за користування кредитом згідно з умовами договору про надання споживчого кредиту є безпідставними та задоволенню не підлягають.

Висновок суду першої інстанції про недоведеність отримання відповідачкою кредиту у сумі 37500 грн не відповідають встановленим у справі обставинам.

Так, відповідно до п. 2.1 договору № 339757 про надання споживчого кредиту від 11 серпня 2020 року кошти кредиту надаються ТОВ «Слон Кредит» у безготівковій формі шляхом їх перерахування у розмірі 30000 грн на користь ОСОБА_1 за відповідними реквізитами в Акціонерному товаристві «Таскомбанк» або за реквізитами поточного рахунку позичальниці.

На виконання вказаної умови договору платіжним дорученням № 3026 від 11 серпня 2020 року підтверджується перерахування ТОВ «Слон Кредит» 30000 грн Акціонерному товариству «Таскомбанк» (а.с. 17).

Меморіальний ордер № 639804523 від 11 серпня 2020 року, яким підтверджується, що ТОВ «Слон Кредит» перерахувало ОСОБА_1 30000 грн за договором №604/8405488-СК від 11 серпня 2020 року (а. с. 20) може свідчити про використання відповідачкою коштів на споживчі потреби, тобто придбання товару.

Крім того п. 2.1 договору № 339757 про надання споживчого кредиту від 11 серпня 2020 року передбачено, що кошти кредиту надаються ТОВ «Слон Кредит» у безготівковій формі шляхом їх перерахування у розмірі 7500 грн на користь товариства з метою виконання зобов`язань з оплати процентів за перший день користування кредитом.

Отже, безготівкове перерахування суми кредиту ТОВ «Слон Кредит» для задоволення споживчих потреб Терещенко І.В. підтверджено належними доказами.

Таким чином, рішення суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову на підставі п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

На підставі ч. 13 ст. 141 ЦПК України розподіл судових витрат підлягає зміні.

Оскільки позов задовольняється на 83%, тому позивачу за рахунок відповідачки підлягає компенсації 1884,10 грн (83 % від 2270 грн) судового збору за подання позовної заяви та 2826,15 грн (83% від 3405 грн) судового збору за подання апеляційної скарги.

Крім того, позивачем у справі понесені витрати на правничу допомогу, які також підлягають частковій компенсації за рахунок відповідачки.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, витрат на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України) та витрат, пов`язаних з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду (п. 4 ч. 3 ст. 133 ЦПК України).

Вказані витрати (на професійну правничу допомогу і на вчинення інших процесуальних дій) покладаються у разі задоволення позову на відповідача (п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України).

З матеріалів справи вбачається, що під час розгляду справи в суді першої інстанції правнича допомога ТОВ «Вердикт капітал» надавалась керуючим партнером адвокатського об`єднання «Лігал Ассістанс» адвокатом Слостіним А.Г. на підставі укладеного 05 березня 2021 року договору про надання правничої допомоги № 05-03/2021 (а.с. 52-55), заявки про надання правничої допомоги від 04 червня 2021 року, вартістю 20000 грн (а.с. 67) та витягу з акту №2 про надання юридичної допомоги від 216 червня 2021 року (а.с. 68).

Згідно платіжного доручення № від 18 червня 2021 року всього позивач сплатив адвокатському об`єднанню «Лігал Ассістанс» за надану юридичну допомогу 200000 грн (а.с. 56).

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд, зокрема, враховує чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес (п. 2 ч. 3 ст. 141 ЦПК України).

Крім того, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4 ст. 137 ЦПК України).

На думку апеляційного суду, понесені ТОВ «Вердикт Капітал» витрати на правничу допомогу у розмірі 20000 грн є неспівмірними ціні позову, складності вирішеного судом питання та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), а тому заявлена сума таких витрат ураховуючи часткове задоволення позову підлягає зменшенню до 2000 грн.

Крім того, підлягають частковій компенсації витрати за надану правничу допомогу представником ОСОБА_1 - адвокатом Яреськом Т.В. під час розгляду справи в суді першої інстанції.

Так, під час розгляду справи в суді першої інстанції правнича допомога відповідачці надавалась адвокатом Яреськом Т.В. на підставі укладеного 11 лютого 2022 року договору про надання правничої допомоги № 22037 (а.с. 105-106), додатку № 1 до договору (а.с. 107), свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю (а.с. 110) та ордеру на надання правничої допомоги ОСОБА_1 від 11 лютого 2022 року (а.с. 111).

Вартість наданих адвокатом послуг склала 5000 грн згідно акту приймання-передачі послуг № 1 від 14 лютого 2022 року на суму 5000 грн (а.с. 108) та розрахункової квитанції від 14 лютого 2022 року на суму 5000 грн (а.с. 109).

Ураховуючи що позов задоволено на 83% на користь відповідача ОСОБА_1 підлягають компенсації 850 грн витрат за надану адвокатом правничу допомогу під час розгляду справи в суді першої інстанції.

Доказів понесення сторонами витрат на правничу допомогу в апеляційному суді матеріали справи не містять.

Відповідно до ч. 6 ст. 19, п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України судове рішення у даній справі, як малозначній, не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» задовольнити частково.

Рішення Білопільського районного суду Сумської області від 30 червня 2022 року в даній справі скасувати і ухвалити нове судове рішення.

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» () заборгованість станом на 30 червня 2021 року за договором № 339757 про надання споживчого кредиту від 11 серпня 2020 року по тілу кредиту у розмірі 35819 грн 46 коп. та по процентам за користування кредитом у розмірі 11272 грн 91 коп.

В задоволенні решти позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» 1884 грн 10 коп. судового збору за подання позовної заяви, 2826 грн 15 коп. судового збору за подання апеляційної скарги та 2000 грн витрат за надану в суді першої інстанції правничу допомогу.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» на користь ОСОБА_1 850 грн витрат за надану в суді першої інстанції правничу допомогу.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий - В. І. Криворотенко

Судді: О. І. Собина

В. Ю. Рунов