Номер провадження: 22-ц/813/4287/22
Головуючий у першій інстанції Кузнецова В. В.
Доповідач Погорєлова С. О.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.03.2022 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Одеського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: Погорєлової С.О.

суддів: Князюка О.В., Таварткіладзе О.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» (третя особа - ОСОБА_2 ) про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, на рішення Приморського районного суду м. Одеси, постановлене під головуванням судді Кузнецової В.В.. 28 липня 2021 року у м. Одеса, -

встановила:

У листопаді 2020 року до суду першої інстанції надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» (третя особа - ОСОБА_2 ) про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначала, що їй на праві власності належить автомобіль «Мitsubishi Lancer», реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2008 року випуску. 30.10.2019 року о 12 год. 55 хв. водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «Lexus GS 300», реєстраційний номер НОМЕР_2 , по вул. Розумовська, 16 у м. Одесі, при виїзді на нерегульоване перехрестя не надав перевагу в русі транспортному засобі «Мitsubishi Lancer» під керуванням ОСОБА_3 , який рухався по головній дорозі, в результаті чого сталося зіткнення транспортних засобів, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 29.11.2019 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 на момент ДТП була застрахована ТДВ «СК «Альфа-Гарант» на підставі договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності №АМ- від 08.11.2018 року.

На виконання положень закону, ОСОБА_1 звернулась до страхової компанії про настання страхового випадку та подала усі необхідні документи для виплати страхового відшкодування. 14.02.2020 року відповідачем здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 24 453,60 грн., однак, на думку позивача, виплачена сума відшкодування не відповідала фактичному розміру заподіяної шкоди. Не погодившись з таким розміром страхового відшкодування, позивач звернулась до відповідача з вимогою сплатити їй недоплачену суму страхового відшкодування у розмірі 39 229,86 грн, але відповідачем було відмовлено у виплаті зазначеної суми.

Рішенням Приморського районного суду м.?Одеси від?28 липня?2021 року позовні вимоги ОСОБА_1 було задоволено.

Стягнуто з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа- Гарант» (, адреса: м. Київ, бульвар Лесі Українки, буд. 26) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 ) недоплачену суму страхового відшкодування у розмірі 40 729 (сорок тисяч сімсот двадцять дев`ять) грн 86 коп., та витрати по сплаті судового збору у розмірі 840 (вісімсот сорок) грн 80 коп.

В апеляційній скарзі представник Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант», посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції, та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що згідно висновку експертного дослідження від 13.02.2020 року №07-D/65/3, виконаного судовим експертом Яремчуком В.В., вартість матеріального збитку, завданого власнику майна «Мitsubishi Lancer», реєстраційний номер НОМЕР_1 , внаслідок ДТП, складає 30633,31 грн, в тому числі 4209 грн. ПДВ на вартість матеріалів та складових. Страхова компанія перерахувала позивачу вказану суму у повному об`ємі, а отже виконала свої зобов`язання в повному обсязі. На підставі чого апелянт вважає, що у нього відсутнє зобов`язання перед позивачем зі сплати страхового відшкодування, визначеного з урахуванням звіту №243-11/19 від 21.11.2019 року.

Заслухавши суддю-доповідача, здійснивши розгляд апеляційної скарги в письмовому провадженні, дослідивши наведені в ній доводи, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга представника Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» підлягає залишенню без задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч.1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ч.1, 2 ст.367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

З матеріалів справи вбачається, що згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_4 ОСОБА_1 є власником автомобіля марки «Мitsubishi Lancer» реєстраційний номер НОМЕР_1 .

30.10.2019 року на вул. Розумовська, 16, в м. Одесі відбулась ДТП за участю належного позивачу автомобіля марки «Мitsubishi Lancer», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_3 та автомобіля «Lexus GS 300», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 .

Внаслідок ДТП автомобіль марки «Мitsubishi Lancer» був пошкоджений.

Постановою Малиновського районного суду м. Києві від 29 листопада 2019 року ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_2 на момент ДТП була застрахована ТДВ «СК «Альфа-Гарант» на підставі договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності №АМ- від 08.11.2018 року, який діяв на дату настання зазначеної дорожньо-транспортної пригоди.

Після оформлення ДТП, ОСОБА_1 надала нотаріально посвідчену довіреність щодо права представлення її інтересів з питань належного їй автомобіля ОСОБА_4

31.10.2019 року позивач звернулась до відповідача про виплату страхового відшкодування у зв`язку із пошкодження належного їй автомобіля «Мitsubishi Lancer».

04 листопада 2019 року представником ТДВ «Страхова компанія «Альфа-Гарант» у присутності довіреної особи позивача - ОСОБА_4 був проведений огляд пошкодженого автомобіля «Мitsubishi Lancer», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та складений Протокол огляду Транспортного засобу з переліком пошкоджень, які виникли внаслідок вищезгаданої ДТП.

Однак, після вказаного огляду пошкодженого автомобіля відповідачем страхове відшкодування на користь позивача виплачено не було, у зв`язку із чим, з метою визначення вартості матеріального збитку, заподіяного внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, на підставі договору №243-11/19, який був укладений 12.11.2019 року між ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_5 , було проведено автотоварознавче дослідження із візуальним оглядом автомобіля «Мitsubishi Lancer», реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Згідно Звіту №243/11/19 від 12.11.2019 року ФОП було встановлено, що вартість відновлюваного ремонту, з врахуванням коефіцієнта фізичного зносу складників транспортного засобу «Мitsubishi Lancer», без ПДВ на складові частини, складає 63 683,46 грн.

При цьому, за проведення цього дослідження ОСОБА_1 було сплачено 1 500 грн., що підтверджується відповідним рахунком-фактурою №243-11/19 від 11.11.2019 року.

Після проведення вказаного експертного дослідження, представником позивача ОСОБА_4 на адресу відповідача була подана заява про страхове відшкодування матеріальних збитків у розмірі 63 683,46 грн. разом із Звітом №243/11/19 від 21.11.2019 року.

Однак, жодної відповіді на подану заяву з боку відповідача ОСОБА_1 не отримала.

У наступному, позивач вирішила за власний рахунок відремонтувати належний їй автомобіль, на підставі чого наприкінці листопада 2019 року автомобіль «Мitsubishi Lancer», реєстраційний номер НОМЕР_1 , був евакуйований до м. Лисичанська Луганської області, де був проведений відновлювальний ремонт автомобіля, за що позивачем було сплачено суму у розмірі 102 511, 59 грн, що підтверджується наявними у матеріалах справи доказами.

Впродовж наступних місяців ОСОБА_1 неодноразово особисто та через свого представника зверталась у телефонному режимі до відповідача з проханням вирішити питання щодо виплати суми страхового відшкодування у розмірі 63 683,46 грн. Проте, її звернення залишились без задоволення.

Лише 13 лютого 2020 року з метою визначення вартості матеріального збитку, завданого внаслідок пошкодження при ДТП, ФОП ОСОБА_6 на замовлення відповідача та на підставі Протоколу огляду транспортного засобу від 04.11.2019 року, без візуального огляду транспортного засобу, було проведено автотоварознавче дослідження належного ОСОБА_1 автомобіля.

Згідно висновку експертного дослідження від 13.02.2020 року №07-0/65/3, виконаного судовим експертом Яремчуком В.В. вартість матеріального збитку, завданого власнику майна «Мitsubishi Lancer», реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2008 року випуску, внаслідок ДТП, складає 30633,31 грн, в тому числі 4209,72 грн. ПДВ на вартість матеріалів та складових.

14.02.2020 року ТДВ «СК «Альфа-Гарант» здійснила виплату страхового відшкодування в розмірі 24 452,60 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 6576 від 14 лютого 2020 року.

Не погоджуючись із даною сумою виплати, ОСОБА_1 через свого представника 21.02.2020 року звернулась із заявою до відповідача, в якій вимагала сплатити на її користь недоплачену суму страхового відшкодування у розмірі 39 229,86 грн.

Листом від 02.03.2020 року ТДВ «СК «Альфа-Гарант» відмовило ОСОБА_7 у виплаті на її користь недоплаченої суми страхового відшкодування.

Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

За загальним правилом, обов`язок відшкодувати завдану шкоду джерелом підвищеної небезпеки покладається на володільця джерела.

Разом з тим, стаття третя Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників.

Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37 Закону), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників. наземних| транспортних засобів»).

Вказані висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18).

Крім того, пунктом 17 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 р №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» передбачено, що необхідною умовою виникнення обов`язку страховика за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності осіб, які на відповідній правовій підставі володіють транспортними засобами, є настання страхового випадку (події, внаслідок якої завдано шкоди третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, цивільно-правова відповідальність якої застрахована за договором.

Згідно статті 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Розмір страхової суми за шкоду, завдану майну потерпілих, становить 100 000 грн. на одного потерпілого. Страхові виплати за договорами обов`язкового Страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені у договорі страхування.

Статтею 22.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що при настанні страхового випадку страховик відповідно до страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до вимог ст. 25 Закону України «Про страхування», здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком Згідно з договором страхування або законодавством на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Статтями 28, 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: із пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП.

При цьому у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у; порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Пунктами 34.2, 34.3 статті 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, то протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або-експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбачених статтею - цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний відшкодувати потерпілому виграти на проведення експертизи (дослідження).

Відповідно до ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у ст. 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніше як через 90 днів з моменту отримання заяви про страхове відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 988 ЦК України передбачено, що страховик зобов`язаний протягом двох робочих днів, як тільки стане відомо про настання страхового випадку, вжити заходів щодо оформлення всіх необхідних документів для своєчасного здійснення страхової виплати страхувальникові. Відповідно до п. 1 ст. 990 ЦК України, страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

Як вірно встановлено судом, відповідач своєчасно не виконав пункт 34.2 статті 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», замовивши проведення експертного дослідження з метою встановлення розміру збитків лише 31 січня 2020 року, про що зазначено у вступній частині Висновку експертного автотоварознавчого дослідження від 13.02.2020 року.

Відповідно, страховиком було порушено строки виплати страхового відшкодування, які становлять 90 днів з моменту отримання заяви про страхове відшкодування (регламентної виплати), та виплачено суму страхового відшкодування на користь позивача лише 14 лютого 2020 року, тоді як ОСОБА_1 звернулась до відповідача про виплату страхового відшкодування ще 31.10.2019 року.

Крім того, як вірно встановлено судом першої інстанції, під час виготовлення експертного автотоварознавчого дослідження від 13.02.2020 року, ФОП ОСОБА_6 не проводився візуальний огляд транспортного засобу, а відповідні висновки були зроблені лише на підставі Протоколу огляду транспортного засобу від 04.11.2019 року та фотокарток, виготовлених під час складання цього Протоколу.

Таким чином, колегія суддів погоджується із висновком суду про те, що в порівняні із Висновком експертного автотоварознавчого дослідження від 13.02.2020 року, Звіт №243-11/19 від 21.11.2019 є більш об`єктивним та коректним щодо встановлення характеру і обсягу пошкоджень автомобіля «Мitsubishi Lancer, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

З урахуванням вищевикладеного, проаналізувавши та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими, а відтак, підлягають задоволенню у повному обсязі.

Колегія суддів вважає необґрунтованими доводи апеляційної скарги представника Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» про те, що згідно висновку експертного дослідження від 13.02.2020 року №07-D/65/3, виконаного судовим експертом Яремчуком В.В., вартість матеріального збитку, завданого власнику майна «Мitsubishi Lancer», реєстраційний номер НОМЕР_1 , внаслідок ДТП, складає 30633,31 грн, в тому числі 4209,72 грн. ПДВ на вартість матеріалів та складових. Страхова компанія перерахувала позивачу вказану суму у повному об`ємі, а отже виконала свої зобов`язання в повному обсязі, на підставі чого апелянт вважає, що у нього відсутнє зобов`язання перед позивачем зі сплати страхового відшкодування, визначеного з урахуванням звіту №243-11/19 від 21.11.2019 року.

Колегія суддів зауважує, що оскільки збитки в межах 100 000 грн має відшкодовувати ТДВ «СК «Альфа-Гарант», суд не може погодитись з доводами апелянта про виконання страховиком зобов`язань за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності №АМ- від 08.11.2018 року.

У зв`язку із викладеним колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення з відповідача недоплаченої суми страхового відшкодування у розмірі 39229,86 грн (63683,46 грн - 24453,60 грн.) та суми, сплаченої за проведення експертного дослідження у розмірі 1500 грн., є обґрунтованими та підлягали задоволенню.

Інші докази та обставини, на які посилається заявник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановлені судом дотримані норми матеріального і процесуального права.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення.

При зазначених обставинах, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно й всебічно дослідив та надав оцінку обставинам по справі, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, що їх регулює. Рішення Приморського районного суду м.?Одеси від?28 липня?2021 року ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування немає.

Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. ст. 375, 381-384, 390 ЦПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу представника Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» залишити без задоволення.

Рішення Приморського районного суду м.?Одеси від?28 липня?2021 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає за винятками, передбаченими п.2«а» - 2 «г» ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 28 березня 2022 року.

Судді Одеського

апеляційного суду С.О. Погорєлова

О.В. Князюк

О.М. Таварткіладзе