ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/1033/22Головуючий по 1 інстанції
Справа № 711/7584/21 Категорія: 305010400 Позарецької С.М.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2022 року Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого Нерушак Л.В. ( суддя - доповідач )

Суддів Вініченка Б.Б., Новікова О.М.

За участі секретаря Чуйко А.В.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ;

відповідачі Головне управління Національної поліції в Черкаській області, Черкаська обласна прокуратура, Головне управління Державної казначейської служби України в Черкаській області;

особи, які подають апеляційну скаргу - Головне управління Національної поліції в Черкаській області, Черкаська обласна прокуратура, Головне управління Державної казначейської служби України в Черкаській області

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційні скарги Головного управління Національної поліції в Черкаській області, Черкаської обласної прокуратура, Головного управління Державної казначейської служби України в Черкаській області на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 02 червня 2022 року, ухваленого під головуванням судді Позарецької С.М. у приміщенні Придніпровського районного суду м. Черкаси 02.06.2022 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Черкаській області, Черкаської обласної прокуратури, Головного управління Державної казначейської служби України в Черкаській області про відшкодування шкоди, -

в с т а н о в и в :

19.11.2021 року позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Головного управління Національної поліції в Черкаській області, Черкаської обласної прокуратури, Головного управління Державної казначейської служби України в Черкаській області про відшкодування шкоди.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 вказує, що 22 липня 2017 року за наслідками досудового розслідування кримінального провадження № 0000138 від 03 квітня 2017 року повідомлено ОСОБА_1 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369-2 КК України.

Під час здійснення досудового розслідування стороною обвинувачення організовувались та здійснювались відносно ОСОБА_1 слідчі та процесуальні дії, оперативні та інші заходи, що призвели до завдання йому моральної шкоди.

Позивач посилається, що за результатами обшуку, проведеного в офісному приміщенні ФГ «Степ» в м. Жашків, було виявлено та вилучено документацію підприємства.

Крім того, ухвалою слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 31.07.2017 року щодо ОСОБА_1 застосовано запобіжний захід домашній арешт строком на 2 місяці із забороною залишати місце свого проживання та покладено певні обов`язки.

Ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 14.08.2017 року застосовано запобіжний захід у вигляді застави у розмірі 32000 грн.

Ухвалою суду від 12.10.2017 року строк дії виконання обов`язків, накладених на ОСОБА_1 продовжено на 1 місяць.

Вироком Придніпровського районного суду м. Черкаси від 25 березня 2019 року ОСОБА_1 визнано невинуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 369-2 КК України, та виправдано за недоведеністю вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369-2 КК України.

Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 08 січня 2020 року вирок Придніпровського районного суду м. Черкаси від 25 березня 2019 року залишено без змін.

Постановою Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 27 січня 2021 року вирок Придніпровського районного суду м. Черкаси від 25 березня 2019 року та ухвалу Кропивницького апеляційного суду від 08 січня 2020 року залишено без змін.

Позивач наведеними обставинами обґрунтовує виникнення права на звернення до суду із позовом про відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду у порядку, встановленому Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду».

У позовній заяві зазначається, що ОСОБА_1 завдано моральної шкоди незаконним повідомленням про підозру, незаконним вилученням в ході обшуку офісу документації, незаконним проведенням негласних слідчих (розшукових) дій, незаконними обмеженнями, покладеними стороною обвинувачення та судом на ОСОБА_1 у зв`язку із реалізацією заходу забезпечення кримінального провадження, що призвело до моральних страждань внаслідок погіршення відносин з оточуючими людьми, позбавлення можливості реалізації ним своїх звичок і бажань, нормально працювати, погіршенням стану здоров`я, неможливістю реалізувати право бути обраним, тощо.

Перебування під слідством та судом об`єктивно не може не завдавати шкоди особі, щодо якої здійснюється кримінальне переслідування. Однак, враховуючи той факт, що обвинувачення ОСОБА_1 не знайшло свого підтвердження в суді, мають місце достатні підстави стверджувати про завдання моральних страждань органами Національної поліції та прокуратури.

При цьому, із врахуванням ступеня тяжкості кримінального правопорушення, яке йому інкриміновано, тривалості досудового розслідування та проходження справою всіх судових інстанцій, встановлений законом мінімальний гарантований розмір шкоди, який обов`язково має бути відшкодованим постраждалій особі (в розмірі мінімальної заробітної плати за відповідний період), об`єктивно має бути вищим для поточної справи.

У позові наведено розрахунок розміру завданої моральної шкоди за період з 22 липня 2017 року по 27 січня 2021 року в сумі 173860,00 грн.

Відповідно до положень ч. ч. 2, 3 ст. 4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», та з врахуванням ступеня тяжкості кримінального правопорушення, яке інкриміновано ОСОБА_1 , тривалості досудового розслідування та проходження справою всіх судових інстанцій, вважає доцільним застосувати до розрахованої гарантованої суми, що підлягатиме відшкодуванню коефіцієнт 2,5. Таким чином, мінімальний розміром, який підлягатиме відшкодуванню за завдану позивачу моральну шкоду становитиме 173860 x 2,5= 434650,00 грн.

У зв`язку з тривалим перебуванням під слідством та судом, значним погіршення стану здоров`я, необхідності лікування та профілактики, позивачу ОСОБА_1 завдано шкоду у розмірі не менше 150000,00 грн.

Незаконним проведенням негласних слідчих (розшукових) дій стосовно позивача, що встановлено виправдувальним вироком, йому завдано моральної шкоди, яку він оцінює у 50000,00 грн.

Покладення стороною обвинувачення та судом на ОСОБА_1 деяких обмежень суттєво обмежило можливість нормально працювати, а тому завдана шкода оцінюється ним у 65350,00 грн.

Сукупно обсяг завданої моральної шкоди, який підлягає до відшкодування становить 700000,00 грн.

Таким чином, позивач ОСОБА_1 просить суд стягнути солідарно з ГУНП в Черкаській області, Черкаської обласної прокуратури на його користь моральну шкоду у розмірі 700000,00 грн., яка завдана незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів судового розслідування, прокуратури.

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 02 червня 2022 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ГУНП в Черкаській області, Черкаської обласної прокуратури, ГУ Державної казначейської служби України в Черкаській області про відшкодування шкоди - задоволено частково.

Стягнуто з Державного бюджету України шляхом списання з єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди 191 834 грн. 41 коп. (сто дев?яносто одна тисяча вісімсот тридцять чотири грн. сорок одна коп.).

Стягнуто з Головного управління Національної поліції в Черкаській області в дохід держави судовий збір у розмірі 959 грн. 17коп.

Стягнуто з Черкаської обласної прокуратури в дохід держави судовий збір у розмірі 959 грн. 17коп. В решті позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Головне управління Національної поліції в Черкаській області, Черкаська обласна прокуратура, Головне управління Державної казначейської служби України в Черкаській областіоскаржили рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку, подавши апеляційні скарги.

Так, в обґрунтування доводів апеляційної скарги ГУНП в Черкаській області зазначає, що суд першої інстанції при ухваленні рішення порушив основний принцип розгляду цивільних справ, визначений ст. 2 ЦПК України, адже суд вирішує справи відповідно до законів України, а також застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачений законами України, що призвело до порушення норм матеріального та процесуального права та не вірного вирішення справи по суті, а тому винесене рішення підлягає скасуванню.

Скаржник ГУНП в Черкаській області вказує, що суд першої інстанції під час розгляду справи та винесення рішення не врахував доводи ГУНП в Черкаській області, що позивачем невірно визначено відповідачів у справі, а тому ухвалив незаконне та необґрунтоване рішення, оскільки ГУНП в Черкаській області не уособлює собою державу Україну, а рахунки відкриті виключно для забезпечення діяльності ГУНП в Черкаській області та не уособлюють собою Державний бюджет України.

Скаржник ГУНП в Черкаській області вважає, що судом не враховано, що позивач має довести наявність зв`язку з обвинуваченням моральної шкоди та її розмір. До даних правовідносин не застосовується презумпція моральної шкоди, це право реалізується шляхом процесуального доведення наявності шкоди, її розміру. Саме на позивача в деліктних правовідносинах покладається обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою. Вважає, що судом першої інстанції не враховано, що позивачем не надано жодного належного доказу на підтвердження завданої моральної шкоди, протиправності поведінки заподіювача, причинний зв`язок між протиправною поведінкою та заподіяною шкодою.

Зважаючи на викладене в апеляційній скарзі, скаржник ГУ Державної казначейської служби України в Черкаській області просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 02 червня 2022 року в частині задоволення позовних вимог та в цій частині ухвалити нове рішення, яким відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Так, в обґрунтування доводів апеляційної скарги ГУ Державної казначейської служби України в Черкаській області зазначає, що скаржник не в повній мірі погоджується із рішенням суду першої інстанції та вважає його винесеним з порушенням норм матеріального та процесуального права, при неповно з`ясованих обставинах справи, без врахування правової позиції Верховного Суду в подібних правовідносинах і таким, що підлягає скасуванню в частині задоволення позовних вимог.

Скаржник ГУ Державної казначейської служби України в Черкаській області вважає, що згідно наведених в апеляційній скарзі правових норм та висновків Верховного Суду, відповідачем (відповідачами) по даній категорії справ, право на визначення яких належить виключно позивачу, є Держава Україна, яка бере участь у справі, як відповідач через відповідні органи державної влади, діями яких позивачу завдано шкоду.

Скаржник ГУ Державної казначейської служби України в Черкаській області звертає увагу на те, що позивач пред`явив позов до органів державної влади (юридичних осіб публічного права), а не до Держава Україна в особі її органів та просив стягнути на його користь солідарно з ГУНП в Черкаській області та Черкаської обласної прокуратури 700000,00 грн. моральної шкоди, завданої незаконним кримінальним переслідуванням. Тому, суд першої інстанції повинен був надати правову оцінку вимогам позивача пред`явленим до органів державної влади з проханням солідарного стягнення з них моральної шкоди, а не самостійно визначати предмет та підставу позову, оскільки позивач не просив стягнути з Державного бюджету України шляхом списання з Єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України визначену суму моральної шкоди.

Отже, невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначених законодавством, є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.

Зважаючи на викладене в апеляційній скарзі, ГУ Державної казначейської служби України в Черкаській області просить суд апеляційної інстанції рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 02 червня 2022 року в частині задоволених позовних вимог скасувати та постанови нове, яким у задоволенні позовних вимог позивача відмовити в повному обсязі. Судові витрати у вигляді судового збору за розгляд справи в судах першої та апеляційної інстанції віднести на рахунок Держави.

В частині відмови у задоволенні позовних вимог рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 02 червня 2022 року залишите без змін.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги Черкаської обласної прокуратури зазначається, що судом першої інстанції невірно вирішено питання розподілу судових витрат, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору у цій справі, такий не підлягає стягненню з відповідачів та компенсується за рахунок держави.

Скаржник вказує, що стягнення з Черкаської обласної прокуратури судових витрат, від сплати яких звільнено позивача, фактично є покладення на неї, як державний орган, що фінансується з державного бюджету, не передбаченої законом матеріальної відповідальності.

Скаржник Черкаська обласна прокуратура вважає, що рішення суду першої інстанції прийнято з неправильним застосуванням норм матеріального права, висновки суду не відповідають обставинам справи, що є підставою для його зміни в частині розподілу судових витрат, а саме: покладення судових витрат у цій справі за рахунок Держави.

Зважаючи на викладене в апеляційній скарзі, Черкаська обласна прокуратура просить суд апеляційної інстанції рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 02 червня 2022 року змінити в частині розподілу судових витрат, які компенсувати за рахунок Держави.

Відзив на адресу Черкаського апеляційного суду на апеляційну скаргу представника позивача від відповідачів не надходив.

Згідно ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду.

Заслухавши суддю - доповідача,пояснення представників відповідача, які з`явились в суд апеляційної інстанції, вивчивши та обговоривши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційні скарги Головного управління Національної поліції в Черкаській області, Черкаської обласної прокуратури, Головного управління Державної казначейської служби України в Черкаській області не підлягають до задоволення, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Статтею 375 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до положень частин 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції відповідає зазначеним вимогам.

Ухвалюючи рішення суд першої інстанції виходив з того, що у період незаконного та безпідставного перебування під слідством та судом факт завдання позивачу моральної шкоди презюмується, а тому суд приходить до висновку про наявність правових підстав для відшкодування моральної шкоди.

Вирішуючи спір та задовольняючи позовні вимоги про відшкодування шкоди, суд першої інстанції зазначив, що доводи позивача знайшли своє підтвердження дослідженими письмовими доказами по справі. Дані докази є належними, допустимими та переконливими. В межах даної справи, права позивача були порушені діями працівників органів Національної поліції - ГУ НП в Черкаській області, які здійснювали досудове розслідування кримінального провадження та органів прокуратури Черкаської обласної прокуратури, які здійснювали нагляд та процесуальне керівництво за досудовим розслідуванням, а тому можуть бути відновлені шляхом компенсації моральної шкоди.

Суд, враховуючи норми законодавства щодо розміру моральної шкоди, який підлягає відшкодуванню позивачу прийшов до висновку про стягнення 191834грн. 41коп. (29 місяців х 6500грн. = 188500грн.; 18 календарних днів дорівнює 11 робочим дням (11 робочих дні х 6500грн. = 3334грн. 41коп.).

Суд вважає, що такий розмір є виваженим, розумним та справедливим, він визначений за критеріями, що мають істотне значення та належать до характеру порушень, обставин справи з урахуванням критерію справедливості відшкодування, оскільки стосовно розміру морального відшкодування 700000грн., як просить позивач, то такий розмір є завищеним прийшов до висновку районний суд.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх такими, що відповідають обставинам справи та вимогам закону, оскільки судом першої інстанції встановлено дійсні обставини справи, дано належну оцінку зібраним доказам, правильно застосовано норми матеріального права, не допущено порушень норм процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення справи, та ухвалено у справі законне рішення, підстав для скасування якого, апеляційний суд не вбачає, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено обов`язок сторін доводити ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.

Однією з основних засад судочинства, визначених п. 8 ч. 3 ст. 129 Конституції України, є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 22 липня 2017 року за наслідками досудового розслідування кримінального провадження № 0000138 від 03 квітня 2017 року повідомлено ОСОБА_1 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369-2 КК України.

Під час здійснення досудового розслідування стороною обвинувачення організовувались та здійснювались відносно ОСОБА_1 слідчі та процесуальні дії, оперативні та інші заходи.

Так, за результатами обшуку, проведеного 20.06.2017 року на підставі ухвали суду від 07.06.2017 року в офісному приміщенні ФГ «Степ» в м. Жашків, було виявлено та вилучено документацію підприємства.

Ухвалою слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 31.07.2017 року щодо ОСОБА_1 застосовано запобіжний захід домашній арешт строком на 2 місяці із забороною залишати місце свого проживання та покладено певні обов`язки.

Ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 14.08.2017 року застосовано запобіжний захід у вигляді застави у розмірі 32000 грн. та встановлені певні процесуальні обов`язки.

Ухвалою суду від 12.10.2017 року строк дії виконання обов`язків, накладених на ОСОБА_1 продовжено на 1 місяць.

Вироком Придніпровського районного суду м. Черкаси від 25 березня 2019 року ОСОБА_1 визнано невинуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 369-2 КК України, та виправдано за недоведеністю вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369-2 КК України.

Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 08 січня 2020 року вирок Придніпровського районного суду м. Черкаси від 25 березня 2019 року залишено без змін.

Постановою Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 27 січня 2021 року вирок Придніпровського районного суду м. Черкаси від 25 березня 2019 року та ухвалу Кропивницького апеляційного суду від 08 січня 2020 року залишено без змін.

За змістом положень ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способами захисту особистих немайнових або майнових прав та інтересів, з якими особа має право звернутися до суду, зокрема, є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди і відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Відповідно до ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Разом з тим, згідно з ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв?язку із протиправною поведінкою щодо неї самої та у зв?язку із приниженням її честі, гідності а також ділової репутації; моральна шкода відшкодовується грішми, а розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом з урахуванням вимог розумності і справедливості.

Положеннями частини 1, 2, 7 ст. 1176 ЦК України передбачено, що шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду.

Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом.

Порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, встановлюється законом.

Згідно п. 1 ст. 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» відповідно до положень цього Закону підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках, зокрема, постановлення виправдувального вироку суду.

Частинами 5, 6 ст. 4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» передбачено, що відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв?язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру.

Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви. Розмір моральної шкоди визначається з врахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством.

Розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Зокрема, враховуються стан здоров?я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому, суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Відповідно до ч. 3 ст. 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом проводиться, виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом.

За змістом п. 14 ч. 1 ст. 3 КПК України притягнення до кримінальної відповідальності - стадія кримінального провадження, яка починається з моменту повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 43 КПК України, виправданим у кримінальному провадженні є обвинувачений, виправдувальний вирок суду щодо якого набрав законної сили.

В пунктах 1.1, 1.2 Рішення Конституційного Суду України від 27.10.1999 року у справі №1-15/99 вказано, що кримінальна відповідальність настає з моменту набрання законної сили обвинувальним вироком суду. Притягнення до кримінальної відповідальності, як стадія кримінального переслідування, починається з моменту пред`явлення особі обвинувачення у вчиненні злочину.

Таким чином, період перебування під слідством та судом у спірних правовідносинах має бути обрахований за час, починаючи з моменту вручення особі письмового повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення до набрання остаточного рішення суду у справі законної сили.

Такий висновок узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 13.08.2020 року у справі № 607/10144/18.

З огляду на викладене, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції, що чинним законодавством чітко визначено порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду. Суд першої інстанції вірно визначив характер спірних правовідносин та норми матеріального права, які підлягають застосуванню.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції під час розгляду справи, ОСОБА_1 незаконно та безпідставно перебував під слідством та судом тривалий час, що складає 29 місяців та 18 днів (з 22.07.2017 року - дата повідомлення про підозру, по 08.01.2020 рік - постанова апеляційного суду, тобто 748 днів.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з судом першої інстанції, який правильно врахував ступінь глибини страждань позивача, його емоційний стан протягом тривалого часу, неможливість займатися справами та працювати (директор ФГ «Степ»), здійснювати господарську діяльність, відпочивати, тобто так, як це притаманно людині, яка не перебуває під слідством та судом і так, як він жив до подій, пов`язаних із незаконним перебуванням під слідством та судом.

Обґрунтовуючи власні позовні вимоги, ОСОБА_1 стверджував, що у його житті відбулися суттєвої зміни життєвого укладу, виникли певні зміни в характері та психоемоційному стані і після виправдування він змушений був докладати значних зусиль для поновлення своїх порушених прав, налагоджуванні побуту, побудові нових відносин із людьми, оточуючими, родичами та інші.

Тому суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що ОСОБА_1 має право на відшкодування моральної шкоди, а отже, колегія суддів апеляційного суду погоджується з такими висновками суду.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що не є доведеними обставини щодо погіршення стану здоров`я позивача у зв`язку із його незаконним притягненням до кримінальної відповідальності, враховуючи надані ним медичні документи щодо наявності певних хвороб, які існували у нього як до, так і після повідомлення про підозру.

Європейський суд з прав людини зауважив, що оцінка моральної шкоди за своїм характером є складним процесом, за винятком випадків, коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, § 62, ЄСПЛ від 12 липня 2007 року).

Як вже вказувалось згідно ст. 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», розмір відшкодування моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством.

Відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться, виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом. Тобто, законом передбачено, що розмір відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом повинен визначатися судом із врахуванням мінімального розміру заробітної плати.

У пункті 14 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» судам роз?яснено, що розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи, але за час незаконного перебування громадянина під слідством чи судом він має бути не меншим однієї мінімальної заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством або судом.

Відшкодування моральної шкоди в цих випадках провадиться за рахунок коштів державного бюджету, незалежно від вини посадових осіб органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду.

Суд першої інстанції визначив мінімальний розмір моральної шкоди, виходячи з установленого законодавством розміру заробітної плати на момент розгляду справи судом за кожен місяць перебування під слідством, а саме станом на 2022 рік. Цей розмір у будь-якому випадку не може бути зменшено, оскільки він є гарантованим мінімумом.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції, щоє безпідставними посилання позивача на необхідність застосування коефіцієнту 2,5 при розрахунку гарантованої суми, що підлягає відшкодуванню, оскільки таке не передбачене чинним законодавством. Крім того, не грунтуються на нормах закону і доводи позивача про стягнення грошового відшкодування моральної шкоди у солідарному порядку.

Отже, беручи до уваги зазначене вище, судом першої інстанції правильно визначено, що межах даної справи, права позивача були порушені діями працівників органів Національної поліції - ГУ НП в Черкаській області, які здійснювали досудове розслідування кримінального провадження та органів прокуратури Черкаської обласної прокуратури, які здійснювали нагляд та процесуальне керівництво за досудовим розслідуванням, а тому можуть бути відновлені шляхом компенсації моральної шкоди і, враховуючи норми законодавства розмір моральної шкоди, який підлягає відшкодуванню позивачу становить 191834грн. 41коп. (29 місяців х 6500грн. = 188500грн.; 18 календарних днів дорівнює 11 робочим дням (11 робочих дні х 6500грн. = 3334грн. 41коп.).

Колегія суддів апеляційного суду погоджується, що такий розмір є виваженим, розумним та справедливим; він визначений за критеріями, що мають істотне значення та належать до характеру порушень, обставин справи з урахуванням критерію справедливості відшкодування, а розмір в 700000 грн. є завищеним.

Колегія суддів апеляційного суду вважає за важливе вказати, що заперечення Головного Управління Національної поліції в Черкаській області та ГУ Державної казначейської служби України є безпідставними, оскільки факт заподіяння моральної шкоди позивачеві підтверджується матеріалами справи та обставинами самої справи та не спростований доводами скаржників.

Так, перебування в якості обвинуваченого при досудовому розслідуванні та судовому розгляді кримінального провадження, спричиняє в особи суттєві моральні страждання та визначальним чином впливає на її життєвий устрій. Тобто, сам факт перебування під слідством та судом особи, яку виправдано у відповідному кримінальному провадженні, свідчить про наявність у неї права на відшкодування моральної шкоди, визначеного законом ст. ст. 1, 2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», незалежно від оцінки правомірності дій органів досудового розслідування та суду.

Доводи скаржників стосовно того, що суд першої інстанції не встановив причинно-наслідкового зв`язку між протиправними діями завдавача шкоди та негативними наслідками у позивача є не обґрунтованими та такими, що зводяться до незгоди з рішенням суду, оскільки право на стягнення моральної шкоди у ОСОБА_1 виникло на підставі закону, із самого факту наявності у нього моральних страждань через незаконне перебування у статусі обвинуваченого у кримінальному провадженні.

Отже, не можуть бути підставою для скасування рішення суду доводи скаржників стосовно того, що суд першої інстанції неповно дослідив обставини та неправильно застосував норми законодавства до спірних правовідносин.

В цілому, доводи ГУ Державної казначейської служби, Головного управління Національної поліції у Черкаській області, Черкаської обласної прокуратури не підтверджені належними та допустимими доказами та спростовуються змістом самого рішення.

Відповідно до усталеної практики ЄСПЛ (рішення у справах "Пономарьов проти України", "Устименко проти України", "Рябих проти Російської Федерації", "Нелюбін проти Російської Федерації"), які з огляду на положення статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" застосовується судами при розгляді справ як джерело права, повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, а не для здійснення нового судового розгляду, перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох поглядів на один предмет не є підставою для нового розгляду. Повноваження вищих судів мають використовуватися для виправлення фундаментальних порушень. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного й обов?язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції ухвалив обґрунтоване рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , тому відсутні підстави для зміни чи скасування рішення згідно доводів та вимог апеляційних скарг, які не спростовують висновків суду, тому не підлягають задоволенню апеляційним судом.

З вищевикладеного не вбачається, що судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення допущено порушення норм матеріального чи процесуального права, залишено не розглянутими обставини, що мають значення для справи, а тому відсутні підстави для скасування рішення суду першої інстанції за доводів апеляційних скарг.

Виходячи з викладеного, апеляційний суд дійшов висновку, що постановлене у справі рішення є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування за наведеними у скарзі доводами не вбачається, оскільки доводи апеляційної скарги не є суттєвими, носять суб`єктивний характер, не відповідають обставинам справи, і правильності висновків суду не спростовують, тому рішення суду першої інстанції слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Згідно ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до ухвали Черкаського апеляційного суду від 12 липня 2022 року клопотання Головного управління Державної казначейської служби України в Черкаській області про відстрочення сплати судового збору - задоволено. Відстрочено сплату судового збору в сумі 2877,51 грн. до постановлення апеляційним судом рішення по даній справі.

Тому, оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення, слід стягнути з Головного управління Державної казначейської служби України в Черкаській області на користь Держави судовий збір у розмірі 2877,51 грн.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги Головного управління Національної поліції в Черкаській області слід залишити за особою, яка подавала скаргу, оскільки рішення суду залишено без змін, тому судові витрати не переглядалися апеляційним судом.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційні скарги Головного управління Національної поліції в Черкаській області, Черкаської обласної прокуратури, Головного управління Державної казначейської служби України в Черкаській області залишити без задоволення.

Рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 02 червня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Черкаській області, Черкаської обласної прокуратури, Головного управління Державної казначейської служби України в Черкаській області про відшкодування шкоди залишити без змін.

Стягнути з Головного управління Державної казначейської служби України в Черкаській області на користь Держави судовий збір у розмірі 2877,51 грн. у зв`язку із відстроченням сплати судового збору до прийняття апеляційним судом рішення у справі.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції, Верховного Суду, протягом тридцяти днів, з дня складання повного тексту постанови, в порядку та за умов, визначених цивільно процесуальним законодавством.

Повний текст постанови складений 19.08. 2022 року.

Головуючий Л.В. Нерушак

Судді Б.Б. Вініченко

О.М. Новіков