Справа № 750/1771/22
Провадження № 2/750/791/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 серпня 2022 року м. Чернігів

Деснянський районний суд міста Чернігова у складі:

судді - Маринченко О.А.,

секретар судового засідання - Шилова Ж.О.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», приватного виконавця виконавчого округу Чернігівської області Палігіна Олександра Петровича про стягнення грошових коштів,

в с т а н о в и в:

18 лютого 2022 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», приватного виконавця виконавчого округу Чернігівської області Палігіна Олександра Петровича, в якому просить:

- стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» грошові кошти в сумі 2022 грн. 86 коп.;

- стягнути з приватного виконавця виконавчого округу Чернігівської області Палігіна Олександра Петровича грошові кошти в сумі 796 грн. 11 коп.

Обґрунтовано позов тим, що 06 вересня 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Чернігівської області Палігіним Олександром Петровичем було відкрито виконавче провадження № 66711352 на підставі виконавчого напису, вчиненого 12 червня 2021 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Оленою Василівною, зареєстрованого в реєстрі за № 76086, за яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» заборгованість в загальній сумі 17471 грн. 01 коп. У період з 06 вересня 2021 року до 22 січня 2022 року в рамках вказаного виконавчого провадження з позивача було стягнуто грошові кошти в загальній сумі 2818 грн. 97 коп., з яких 2022 грн. 86 коп. перераховано на користь стягувача, а 796 грн. 11 коп. витрати виконавчого провадження та основна винагорода приватного виконавця. Рішенням Менського районного суду Чернігівської області від 13 грудня 2021 року в справі № 738/1298/21 зазначений виконавчий напис визнано таким, що не підлягає виконанню. За вказаних обставин відпала підстава, за якої відповідачі набули грошові кошти, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з позовом про їх стягнення.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 22 лютого 2022 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження; визначено сторонам строк для подачі заяв по суті справи.

В установлений судом строк Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» подало відзив на позов, в якому просить відмовити позивачу в задоволенні позову. Зокрема, у відзиві на позов відповідач зазначає, що документ, доданий до позовної заяви під назвою «Стягнення по ВП № 66711352» має невідоме походження, ніким не підписаний. Підстави для того, щоб вважати, що дані відомості були отримані від приватного виконавця в суду відсутні. Жодними доказами, які долучені до позовної заяви не підтверджена стягнута фактично сума саме на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (за виключенням витрат виконавчого провадження, винагороди приватного виконавця). Крім того, контроль над виконанням виконавчого документа здійснюється приватним виконавцем, кошти надходять на депозитний рахунок, а тому лише його відомості можуть бути підтвердженням дійсної суми стягнення з позивача. Відомості з приводу розподілу даних сум в розпорядженні лише приватного виконавця, які не були долучені позивачем, а тому вимога щодо стягнення безпідставно отриманих коштів в сумі 2022 грн. 86 коп. з відповідача не підлягає задоволенню.

Відповідач - приватний виконавець виконавчого округу Чернігівської області Палігін Олександр Петрович подав відзив на позов, в якому просить у задоволенні позовних вимог, заявлених до нього, відмовити повністю. Зокрема, у відзиві на позов відповідач вказав, що дійсно здійснював виконавче провадження № 66711352 щодо стягнення з позивача боргу за виконавчим написом приватного нотаріуса Грисюк О.В. № 76086 від 12 червня 2021 року. Під час здійснення виконавчого провадження накладався арешт на кошти, що знаходяться на рахунках позивача та було стягнуто грошові кошти в розмірі, який заявлений в позові. Позивач невірно зазначив підставу набуття коштів приватним виконавцем. Крім того, кошти виконавчого провадження мають спеціальний режим регулювання та на них не може поширюватись положення про кондикційні зобов`язання, оскільки вони набуваються в порядку, розмірі та на підставі закону, під час реалізації суб`єктом владно-управлінських функцій, делегованих державою. Думка про те, що підстава їх набуття відпала, є хибною.

Позивач та його представник у судове засідання не з`явилися, просили справу розглянути за їх відсутності, вказавши, що позовні вимоги позивач підтримує в повному обсязі.

Представник відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи по суті сповіщений завчасно та належним чином, подав клопотання про відкладення розгляду справи, однак доказів на підтвердження поважності причин неявки суду не надав.

Представник відповідача - приватного виконавця виконавчого округу Чернігівської області Палігіна О.П. у судове засідання подав клопотання про розгляд справи за відсутності відповідача.

Відповідно до частини першої статті 223 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

На підставі частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

12 червня 2021 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Оленою Василівною було вчинено виконавчий напис, що зареєстрований в реєстрі за № 76086, за яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» заборгованість за кредитним договором № 401454408 від 07 червня 2013 року та плату за вчинення виконавчого напису. Загальна сума, що підлягає стягненню 17474 грн. 01 коп. (а.с. 8).

Вказаний виконавчий напис знаходився на примусовому виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Чернігівської області Палігіна Олександра Петровича.

Так, 06 вересня 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Чернігівської області Палігіним Олександром Петровичем відкрито виконавче провадження з виконання зазначеного виконавчого напису (а.с. 66).

Також, 06 вересня 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Чернігівської області Палігіним Олександром Петровичем винесено постанову, згідно з якою стягнуто з ОСОБА_1 основну винагороду приватного виконавця у сумі 1747 грн. 40 коп. (а.с. 67).

Крім того, постановою приватного виконавця виконавчого округу Чернігівської області Палігіна Олександра Петровича від 06 вересня 2021 року визначено для боржника ОСОБА_1 загальну суму мінімальних витрат 400 грн., з яких: плата за користування автоматизованою системою виконавчого провадження - 69 грн; винесення постанови про відкриття виконавчого провадження 66 грн. 90 коп.; винесення постанови про стягнення основної винагороди приватного виконавця 50 грн. 70 коп.; винесення постанови про стягнення витрат виконавчого провадження 50 грн. 70 коп.; винесення постанови про закінчення виконавчого провадження (повернення виконавчого документа стягувачу) 162 грн. 70 коп. (а.с. 68).

14 вересня 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Чернігівської області Палігіним Олександром Петровичем винесено постанову про визначення розміру витрат виконавчого провадження, згідно з якою визначено для ОСОБА_1 розмір додаткових витрат виконавчого провадження в сумі 193 грн. 83 коп. (а.с. 69).

Рішенням Менського районного суду Чернігівської області від 13 грудня 2021 року позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню - задоволено. Визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 12 червня 2021 року, вчинений приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Оленою Василівною, зареєстрований в реєстрі за № 76086, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» заборгованості за кредитним договором № 401454408 від 07 червня 2013 року в сумі 16824 грн. 01 коп. та плати за вчинення виконавчого напису в розмірі 650 грн. Рішення суду набрало законної сили 13 січня 2022 року (а.с.13-19).

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Чернігівської області Палігіна Олександра Петровича про закінчення виконавчого провадження від 22 січня 2022 року виконавче провадження № 66711352 з примусового виконання зазначеного виконавчого напису закінчено (а.с. 11-12).

З інформації, наданої приватним виконавцем виконавчого округу Чернігівської області Палігіним Олександром Петровичем, вбачається, що під час здійснення виконавчого провадження № 66711352 приватним виконавцем було загалом стягнуто: 2022 грн. 86 коп. - на погашення основної заборгованості за виконавчим документом Товариству з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», 796 грн. 11 коп. витрат виконавчого провадження та основної винагороди приватного виконавця (а.с. 10).

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно із частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до частини першої статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно із частиною першою статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до статті 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є правовідносини, які виникають у зв`язку з безпідставним утриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають при наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок іншої особи, в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочинну або інших підстав, передбачених статтею 11 Цивільного кодексу України).

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності правової підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але в подальшому відпала.

При цьому, відповідно до статті 1215 Цивільного кодексу України не підлягає поверненню безпідставно набуті: 1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача; 2) інше майно, якщо це встановлено законом.

Згідно із частиною першою статті 177 Цивільного кодексу України об`єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші.

Майном як особливим об`єктом вважається окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки (частина перша статті 190 Цивільного кодексу України).

Оскільки рішенням Менського районного суду Чернігівської області від 13 грудня 2021 року виконавчий напис від 12 червня 2021 року, вчинений приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Оленою Василівною, зареєстрований в реєстрі за № 76086, за яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» заборгованість за кредитним договором № 401454408 від 07 червня 2013 року визнано таким, що не підлягає виконанню, а отже, відпала підстава, на якій Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» набуло кошти від позивача внаслідок виконання виконавчого напису нотаріуса.

Аналогічні висновки зроблені Верховним Судом у постановах від 08 вересня 2021 року в справі № 201/6498/20, від 28 січня 2020 року в справі № 910/16664/18, від 06 березня 2019 року в справі № 910/1531/18.

Враховуючи викладене, вимога позивача про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» безпідставно набутих коштів в сумі 2022 грн. 86 коп. підлягає задоволенню.

При цьому, суд не знаходить підстав для стягнення з приватного виконавця виконавчого округу Чернігівської області Палігіна Олександра Петровича на користь позивача грошових коштів в сумі 796 грн. 11 коп. виходячи з такого.

Кошти виконавчого провадження мають спецальний режим регулювання, передбачений Законом України «Про виконавче провадження» та Законом України «Про органи та осіб, що здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконанню рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначених Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону, підлягають примусовому виконанню.

Статтею 16 Закону України «Про органи та осіб, що здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» приватний виконавець - громадянин України, уповноважений державою здійснювати діяльність з примусового виконання рішень.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий напис нотаріуса є виконавчим документом.

Згідно із статтею 31 Закону України «Про органи та осіб, що здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» винагорода сплачується за вчинення виконавчих дій; може стягуватись у фіксованому та відсотковому розмірах - залежно від того, виконується рішення майнового чи немайнового характеру. Винагорода приватного виконавця складається із основної та додаткової. При цьому, основна - безумовно стягується з боржника. Додаткова - сплачується стягувачем та на боржника покладена бути не може.

Розмір основної винагороди приватного виконавця встановлюється Кабінетом Міністрів України. Приватний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення основної винагороди, в якій наводить розрахунок та зазначає порядок стягнення основної винагороди приватного виконавця (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Таким чином, підставою для стягнення основної винагороди приватного виконавця є його відповідна постанова, яка виноситься в порядку, передбаченому частиною сьомою статті 31 Закону України «Про органи та осіб, що здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», а також статей 27, 45 Закону України «Про виконавче провадження».

При цьому, законодавець визначив особливий порядок оскарження такої постанови - до адміністративного суду, в порядку статті 74 Закону України «Про виконавче провадження».

Постанова приватного виконавця виконавчого округу Чернігівської області Палігіна Олександра Петровича № 66711352 про стягнення з боржника основної винагороди не оскаржувалась.

Статтею 1212 Цивільного кодексу України визначено обов`язок повернути майно, яке було набуте безпідставно, або якщо підстава набуття в подальшому відпала. Таким чином, оскільки мова йде про набуття майна, то в кондикційних зобов`язаннях ключовим моментом є саме приріст активів у набувача за рахунок потерпілої особи.

Суть кондикційного зобов`язання виражається в тому, що набувач безпідставно збагатився за рахунок потерпілого, а тому зобов`язаний не лише повернути йому майно в натурі чи відшкодувати його вартість (статті 1213 Цивільного кодексу України), а й у повному обсязі компенсувати потерпілому негативні наслідки від неможливості йому користуватися майном за призначенням шляхом відшкодування всіх доходів, які набувач одержав або міг одержати від цього майна з часу, коли він дізнався або міг дізнатися про володіння майном без достатньої правової підстави (стаття 1214 Цивільного кодексу України).

Існування понять «потерпілого» та «безпідставного збагачення» за його рахунок повністю нівелюються у виконавчому провадженні, адже винагорода приватному виконавцю сплачується залежно від вчинення виконавчих дій та їх результату, а не за сам факт існування виконавчого документа.

Таким чином, основна винагорода є платою за роботу приватного виконавця, основним доходом від його професійної діяльності. А оскільки приватний виконавець не може займатись іншою оплачуваною роботою (частина третя статті 18 Закону Украіни «Про органи та осіб, що здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів»), то винагорода є його, по суті, єдиним джерелом доходу.

Відтак, підстава для стягнення основної винагороди приватного виконавця під час виконання майнового рішення не залежить від факту скасування виконавчого документа, а залежить від обсягу вжитих заходів та досягнутих результатів приватним виконавцем.

Також, згідно з частиною першою статті 42 Закону України «Про виконавче провадження» кошти виконавчого провадження складаються з: 1) виконавчого збору або основної винагороди приватного виконавця; 2) авансового внеску стягувача; 3) стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження.

Склад та розміри витрат виконавчого провадження визначено наказом Міністерства юстиції України «Про встановлення Видів та розмірів витрат виконавчого провадження» № 2830/5 від 29 вересня 2016 року.

Здійснюючи примусове стягнення приватний виконавець у будь-якому разі несе витрати, саме тому законодавець розділяє поняття винагороди приватного виконавця (стаття 31 Закону України ««Про органи та осіб, що здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів») та витрат виконавчого провадження (частини друга, третя статті 42 Закону України «Про виконавче провадження»).

Винагорода приватного виконавця - є платою за виконану роботу з примусового стягнення. У той же час стягнуті з боржника суми витрат виконавчого провадження мають компенсаційний, а не прибутковий характер. Отже, відсутній приріст активів у приватного виконавця.

Право стягнення витрат з боржника (і, відповідно, обов`язок їх компенсувати) виникає виключно від факту здійснення виконавчого провадження і залежить від обсягу вжитих заходів примусового стягнення. Витрати стягуються на підставі постанови виконавця (пункт 2 розділу VІ Інструкції з організації примусового виконання рішень).

Закон не містить положень про повернення боржнику витрат виконавчого провадження, оскільки ця плата є компенсацією. Натомість рішення виконавця щодо їх стягнення може бути оскаржене до адміністративного суду, що передбачено статтею 74 Закону України «Про виконавче провадження».

Отже, витрати виконавчого провадження стягуються на підставі саме постанов приватного виконавця, а не на підставі виконавчого документа. Факт визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, не спростовує факту роботи виконавця, вжиття ним заходів примусового стягнення та понесення відповідних витрат.

Таким чином, на кошти виконавчого провадження не поширюються положення про кондикиійні зобов`язання, оскільки вони мають іншу правову природу. Підставою їх стягнення є рішення виконавця, яке має спеціальний порядок оскарження згідно зі статтею 74 Закону України «Про виконавче провадження».

За вказаних обставин, вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.

Також, відповідно до статті 141 ЦПК України необхідно здійснити розподіл судових витрат.

Так, відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення є одним із основних засад (принципів) цивільного судочинства (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Статтею 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Право на правничу допомогу в Україні гарантовано статтею 59 Конституції України та статтею 15 ЦПК України.

Відповідно до частини першої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Позивачу правничу допомогу надавав адвокат Дмитришин Андрій Володимирович на підставі договору про надання правничої допомоги від 04 червня 2021 року (а.с. 52-55).

Згідно зі звітом адвоката про виконану роботу за договором, вартість виконаних робіт становить 8000 грн. (а.с. 50).

Відповідачу - приватному виконавцю виконавчого округу Чернігівської області Палігіну Олександру Петровичу правничу допомогу надавав адвокат Коверзнев Дмитро Вадимович на підставі договору про надання правової (професійної правничої) допомоги від 04 січня 2022 року (а.с. 74-75) та додаткової угоди № 750-1771-22 від 05 липня 2022 року (а.с. 76).

Копією платіжного доручення № 9456 від 05 липня 2022 року підтверджується сплата відповідачем - приватним виконавцем виконавчого округу Чернігівської області Палігіним Олександром Петровичем адвокату Коверзневу Дмитру Вадимовичу 2000 грн. за договором про надання правової (професійної правничої) допомоги від 04 січня 2022 року та додатковою угодою № 750-1771-22 від 05 липня 2022 року (а.с. 79).

Нормами частини другої статті 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно із частиною четвертою статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до частини шостої статті 137 ЦПК України обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно із частинами першою, другою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Частиною третьою статті 141 ЦПК України встановлено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторонни або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторонни під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року в справі № 755/9215/15-ц зазначила, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити із критерію реальності понесення адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

У рішенні ЄСПЛ у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише ті витрати, які мають розумний розмір.

Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також чи була їх сума обґрунтованою.

Враховуючи викладене, проаналізувавши детальний опис наданих адвокатом позивачу послуг та перевіривши відповідність заявленої до стягнення суми наданому обсягу адвокатських послуг, враховуючи ціну позову та складність справи, що позов підлягає частковому задоволенню, клопотання відповідача про неспівмірність витрат позивача, суд вважає за необхідне стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» на користь позивача витрати на правничу допомогу у даній справі, однак в сумі 5000 грн.

Також, враховуючи, що відповідачем - приватним виконавцем виконавчого округу Чернігівської області Палігіним Олександром Петровичем документально підтверджено понесення витрат на правничу допомогу, а позивачем не заявлено про їх неспівмірність, а тому суд знаходить підстави для стягнення таких витрат.

Крім того, з Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» на користь позивача належить стягнути витрати по сплаті судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 2, 4, 10-13, 81, 141, 258, 259, 263-265, 273, 279, 354, 355 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», приватного виконавця виконавчого округу Чернігівської області Палігіна Олександра Петровича про стягнення грошових коштів задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» на користь ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 2022 грн. 86 коп. (дві тисячі двадцять дві грн. 86 коп.).

У задоволенні позову ОСОБА_1 до приватного виконавця виконавчого округу Чернігівської області Палігіна Олександра Петровича відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» на користь ОСОБА_1 712 грн. 15 коп. у відшкодування витрат по сплаті судового збору та 5000 грн. витрат на правничу допомогу.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь приватного виконавця виконавчого округу Чернігівської області Палігіна Олександра Петровича 2000 грн. витрат на правничу допомогу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Чернігівського апеляційного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач - ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», місцезнаходження: вул. Кудрявський Узвіз, 5-б, м. Київ; ідентифікаційний код юридичної особи 36799749.

Відповідач - приватний виконавець виконавчого округу Чернігівської області Палігін Олександр Петрович, місцезнаходження: пр-т Перемоги, 139, офіс 213, м. Чернігів; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Повний текст рішення складено 01.09.2022.

Суддя