Справа № 399/409/21
Провадження № 4-с/399/1/2022
УХВАЛА
Іменем України

02 вересня 2022 року селище Онуфріївка

Онуфріївський районний суд Кіровоградської області в складі: головуючого судді Лях М.М., за участю секретаря судового засідання Гриценко Т.М., представника заявника адвоката Чорнухи Ю.В., представника Онуфріївського відділу державної виконавчої служби в Олександрійському районі Кіровоградської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Клименюк Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Онуфріївка цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця Онуфріївського відділу державної виконавчої служби в Олександрійському районі Кіровоградської області Південно-Східного міжрегіонального упр авління Міністерства юстиції (м. Дніпро),

встановив:
До Онуфріївського районного суду Кіровоградської області надійшла скарга ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця Онуфріївського відділу державної виконавчої служби в Олександрійському районі Кіровоградської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), в якій він просить:

- визнати протиправною бездіяльність державного виконавця Онуфріївського відділу державної виконавчої служби в Олександрійському районі Кіровоградської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) у в частині не зняття арешту з грошових коштів, що містяться та надходять на його рахунок № НОМЕР_1 , відкритий в Акціонерному товаристві Комерційний банк «Приватбанк» для зарахування заробітної плати;

- зобов`язати державного виконавця Онуфріївського відділу державної виконавчої служби в Олександрійському районі Кіровоградської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) зняти арешт з його рахунку № НОМЕР_1 , відкритого в Акціонерному товаристві Комерційний банк «Приватбанк» для зарахування заробітної плати.

Скарга мотивована тим, що на виконанні Онуфріївського відділу державної виконавчої служби в Олександрійському районі Кіровоградської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) знаходиться виконавче провадження № 66782147 з примусового виконання судового наказу № 399/409/21 від 05.07.2021 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Постанову про відкриття вказаного виконавчого провадження він не отримував.

28 липня 2022 року він виявив, що його картковий рахунок, відкритий у АТ КБ «ПриватБанк», на який йому приходить заробітна плата, заблокований. Даний рахунок використовується виключно для зарахування на нього зарплати, тому накладення арешту на нього є неправомірним, оскільки порушує права власника рахунку.

02 серпня 2022 року він звернувся до Онуфріївського відділу державної виконавчої служби в Олександрійському районі Кіровоградської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про зняття арешту з вказаного рахунку, але на день подання заяву до суду арешт на знятий, тому він змушений звернутися до суду за захистом своїх прав.

В судовому засіданні представник скаржника адвокат Чорнуха Ю.В. підтримала доводи, викладені в скарзі, просила скаргу задовольнити в частині визнання протиправною бездіяльність державного виконавця Онуфріївського відділу державної виконавчої служби в Олександрійському районі Кіровоградської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), а вимоги в частині зобов`язання зняття арешту з рахунку просила залишити без розгляду, оскільки станом на 02.09.2022 арешт знятий.

В судовому засіданні представник Онуфріївського відділу державної виконавчої служби в Олександрійському районі Кіровоградської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Клименюк Н.В. просила відмовити у задоволенні скарги, надала письмові заперечення, в яких зазначила що посилання скаржника на висновки Верховного Суду не можна брати до уваги, оскільки вони стосуються інших правовідносин. Арешт був накладений на рахунок, відкритий на ім`я ОСОБА_1 , на який він отримує заробітну плату. Також, на вказаний рахунок може бути зарахована будь-яка інша виплата, як зазначено у довідці АТ КБ «ПриватБанк». Із змісту постанови державного виконавця виконавчого округу про накладення арешту на кошти боржника вбачається, що виконавець визначила банківським установам порядок її виконання, із застереженням щодо накладення арешту на рахунки та/або звернення стягнення на які заборонено законом та які належать боржнику. Банк не визнав цей рахунок та кошти на ньому такими, на які законом заборонено накладати арешт та звертати стягнення. За таких обставин, рахунок № НОМЕР_1 не відноситься до рахунків із спеціальним чи обмеженим режимом використання, накладення арешту на кошти на якому заборонено, кошти після зарахування на рахунок отримувача є його власністю, втратили свій цільовий статус (пенсії, соціальних виплат тощо) та набули статус вкладу. Таких же висновків щодо застосування подібних правовідносин дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19.05.2020 у справі № 905/361/19 (провадження № 12-28гс20).

Разом з тим, вказала, що боржникові при примусовому виконанні судового наказу про стягнення з нього аліментів нараховано заборгованість по сплаті аліментів станом на 01.07.2022, згідно наданої боржником довідки, в розмірі 47355, 93 грн. 28.07.2022 до Приватбанку було направлено вимогу про списання суми боргу з врахуванням витрат виконавчого провадження на суму 47852 грн. 16 серпня 2022 року в зв`язку з надходженням всієї суми арешт було знято з усіх рахунків боржника, в тому числі, з рахунку № НОМЕР_1 . Таким чином, державним виконавцем не порушено жодну з перелічених скаржником норм і арешт на рахунок боржника було накладено правомірно та в межах повноважень, наданих законодавством України.

Заінтересована особа ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась, про день і час розгляду справи була повідомлена належним чином. Згідно поданої заяви просила відмовити в задоволенні скарги на бездіяльність державного виконавця. Додала, що аліменти щомісяця утримувались з заробітної плати боржника в ПАТ «Крюківський вагонобудівний завод» через ВДВС, а з доходу, отриманого боржником в військових частинах, не утримувались, так як він приховував їх від неї та виконавця.
Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до таких висновків.
У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України зазначено, що до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.
Відповідно до частини п`ятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.
Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка підлягає застосуванню згідно з частиною четвертою статті 10 ЦПК України.
Згідно статті 19 Конституції України органи державної та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» (далі Закон № 1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За змістом пунктів 1, 3 частини першої статті 3 Закону № 1404-VIII відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України; виконавчих написів нотаріусів.

За положеннями статті 5 Закону № 1404-VIII примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Завданням органів державної виконавчої служби та приватних виконавців є своєчасне, повне і неупереджене виконання рішень, примусове виконання яких передбачено законом (частина перша статті третьої ЗУ «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів»).

За змістом статті 2 Закону № 1404-VIII виконавче провадження здійснюється з дотриманням засад верховенства права; обов`язковості виконання рішень; законності; диспозитивності; справедливості, неупередженості та об`єктивності; гласності та відкритості виконавчого провадження; розумності строків виконавчого провадження; співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Аналогічні положення закріплені в частині першій статті 4 ЗУ «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Державний виконавець, приватний виконавець під час здійснення професійної діяльності є незалежними, керуються принципом верховенства права та діють виключно відповідно до закону (частина перша статті 5 Закону № 1404-VIII).

Згідно із пунктом 1 частини 2 статті 18 Закону № 1404-VIII виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до пункту 7 частини 2 статті 18 Закону № 1404-VIII виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейська обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.

Статтею 56 Закону № 1404-VIII передбачено, що арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Частиною другою статті 48 Закону № 1404-VIII визначено, що стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

Забороняється звернення стягнення та накладення арешту на кошти на єдиному рахунку, відкритому у порядку, визначеному статтею 35-1 Податкового кодексу України, кошти на рахунках платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, кошти на електронних рахунках платників акцизного податку, на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 15-1 Закону України "Про електроенергетику", на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 19-1 Закону України "Про теплопостачання", на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків за інвестиційними програмами, на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для кредитних коштів, відкритих відповідно до статті 26-1 Закону України "Про теплопостачання", статті 18-1 Закону України "Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення", на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України "Про впорядкування питань, пов`язаних із забезпеченням ядерної безпеки", на кошти на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

В судовому засіданні досліджені матеріали виконавчого провадження № 66782147, згідно з якими, 05 липня 2021 року суддею Онуфріївського районного суду Кіровоградської області видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 10.06.2021.

Постановою начальника Онуфріївського відділу державної виконавчої служби в Олександрійському районі Кіровоградської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) від 14.09.2021 відкрито виконавче провадження № 66782147 з виконання виконавчого листа № 399/409/21, виданого 05.07.2021.

Згідно довідки-розрахунку заборгованості по аліментам станом на 01.11.2021, ОСОБА_1 має заборгованість в сумі 10925, 84 грн.

Постановами державного виконавця від 29.10.2021, звернуто стягнення на доходи боржника ОСОБА_1 , який перебуває на військовій службі в ІНФОРМАЦІЯ_2 . Вказано, що загальна заборгованість по сплаті аліментів станом на 01.1.2021 становить 10925, 84 грн. та буде перерахована після отримання довідки про дохід. Враховуючи мінімальні витрати загальна заборгованість становить 11294, 84 грн. Постановлено здійснювати відрахування із доходів боржника у відповідності до чинного законодавства в розмірі 50 % заробітку боржника до погашення боргу в сумі 10925 грн., при цьому поточні аліменти повинні бути в розмірі 1/4 частини заробітку боржника, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно довідки-розрахунку заборгованості по аліментам станом на 01.08.2022, ОСОБА_1 має заборгованість в сумі 47355, 93 грн.

Постановою начальника Онуфріївського відділу державної виконавчої служби в Олександрійському районі Кіровоградської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) від 29.07.2022 ВП № 66782147, у зв`язку із заборгованістю по сплаті аліментів, накладено арешт на майно боржника ОСОБА_1 у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів 47000 грн. Згідно платіжної вимоги № 66782147 від 28 липня 2022 року з рахунку № НОМЕР_1 ОСОБА_1 переведено 47852, 00 грн. на рахунок стягувача Онуфріївського відділу державної виконавчої служби в Олександрійському районі Кіровоградської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) у відповідності до постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, у зв`язку із заборгованістю по аліментам в розмірі 47852, 00 грн.

На вимогу державного виконавця № 7589 від 28.07.2022 від АТ КБ «ПриватБанк» 29 липня 2022 року надійшла довідка про те, що ОСОБА_1 має в АТ КБ «ПриватБанк» картку НОМЕР_2 (№ НОМЕР_1 ), на яку отримує зарплатні виплати. Також, на вказану картку (рахунок) може бути зарахована будь-яка виплата (переказ).

АТ КБ «ПриватБанк», на якого покладений обов`язок визначати статус рахунка та можливість накладення арешту на кошти на ньому, постанову державного виконавця про накладення арешту на кошти боржника виконало, що свідчить про те, що банк також не визнав рахунок № НОМЕР_1 та кошти на ньому такими, на які законом заборонено накладати арешт та звертати стягнення.

Рахунок № НОМЕР_1 в АТ КБ «ПриватБанк» не відноситься до рахунків зі спеціальним чи обмеженим режимом використання, накладення арешту на кошти на якому заборонено, кошти після зарахування на рахунок отримувача є його власністю, втратили свій цільовий статус (пенсії, соціальних виплат тощо), та набули статусу вкладу.

02 серпня 2022 року від боржника ОСОБА_1 надійшло клопотання про зняття арешту з зарплатного рахунку № НОМЕР_1 .

Постановою начальника Онуфріївського відділу державної виконавчої служби в Олександрійському районі Кіровоградської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) від 16.08.2022 ВП № 66782147, у зв`язку із стягненням заборгованості по сплаті аліментів, знято арешт з усіх рахунків боржника ОСОБА_1 .

Стаття 48 Закону № 1404-VIII встановлює невичерпний перелік рахунків, на кошти на яких накладати арешт заборонено, зазначаючи, що законом можуть бути визначені й інші кошти на рахунках боржника, звернення стягнення або накладення арешту на які заборонено.

Виконуючи рішення суду, виконавець може накладати арешт на будь-які кошти на рахунках боржника в банківських установах, крім тих, накладення арешту на які заборонено законом.
При цьому саме банк, який виконує відповідну постанову виконавця про арешт коштів боржника, відповідно до частини третьої статті 52 Закону № 1404-VIII повинен визначити статус коштів і рахунка, на якому вони знаходяться, та в разі їх знаходження на рахунку, на кошти на якому заборонено накладення арешту, банк зобов`язаний повідомити виконавця про цільове призначення коштів на рахунку та повернути його постанову без виконання, що є підставою для зняття виконавцем арешту із цих коштів згідно із частиною четвертою статті 59 Закону № 1404-VIII.
Також виконавець може самостійно зняти арешт з усіх або частини коштів на рахунку боржника у банківській установі в разі отримання документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом (частина четверта статті 59 Закону № 1404-VIII).

Такого висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах дійшов Верховний Суд України у постанові від 24 червня 2015 року у справі № 6-535цс15.

Згідно ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Частинами другою та третьою статті 451 ЦПК України передбачено, що у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене права заявника).

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Системний аналіз статтей 52 та 59 Закону № 1404 дає підстави для висновку, що саме на банк, іншу фінансову установу, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, покладено обов`язок повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках. Вказане кореспондує обов`язку виконавця зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому п. 10 ч. 1 ст. 34 цього Закону.

Подібні висновки викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду у від 19.05.2020 у справі №905/361/19, у постановах Верховного Суду від 13.03.2019 у справі № 344/8982/17 та від 07.02.2019 у справі № 727/6404/18.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що державний виконавець діяв в межах своїх повноважень та відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження», тому підстави для задоволення скарги відсутні.

АТ КБ «ПриватБанк», на яке нормами статті 52 Закону № 1404-VIII покладений обов`язок визначати статус рахунка та можливість накладення арешту на кошти на ньому, постанову виконавця про накладення арешту на кошти боржника на вищезазначеному рахунку виконало, що свідчить про те, що банк також не визнав цей рахунок та кошти на ньому такими, на які законом заборонено накладати арешт та звертати стягнення.

Інших доказів того, що рахунок, на якому знаходяться арештовані державним виконавцем кошти боржника, є спеціальним чи має обмежений режим використання, матеріали справи не містять.

За таких обставин, оскільки рахунок № НОМЕР_1 в АТ КБ «ПриватБанк» не відноситься до рахунків зі спеціальним чи обмеженим режимом використання, суд дійшов висновку, що державний виконавець діяв в межах своїх повноважень та відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження», тому підстави для задоволення скарги відсутні.

В судовому засіданні представником скаржника ОСОБА_4 заявлено клопотання про залишення вимоги скарги в частині зобов`язання державного виконавця зняття арешту з грошових коштів, що містяться та надходять на рахунок ОСОБА_1 № НОМЕР_1 , відкритий в АТ КБ «ПриватБанк» залишити без розгляду.

Відповідно до ч. 3 ст.13 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами на власний розсуд.

Згідно з ч.1 ст. 64 ЦПК України, представник, який має повноваження на ведення справи в суді, здійснює від імені особи, яку він представляє, її процесуальні права та обов`язки.

Зважаючи на те, що подання заяви про залишення скарги в частині зобов`язання зняття арешту з грошових коштів без розгляду є правом скаржника, яке не порушує ніяких прав, суд приходить до висновку про необхідність задоволення даної заяви.

Керуючись ст.ст. 447-450 ЦПК України, суд -

постановив:
Скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця Онуфріївського відділу державної виконавчої служби в Олександрійському районі Кіровоградської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) в частині не зняття арешту з грошових коштів, що містяться та надходятьна рахунок ОСОБА_1 № НОМЕР_1 , відкритий в АТ КБ «ПриватБанк», залишити без задоволення.

Скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця Онуфріївського відділу державної виконавчої служби в Олександрійському районі Кіровоградської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) в частині зобов`язання державного виконавця зняття арешту з грошових коштів, що містяться та надходять на рахунок ОСОБА_1 № НОМЕР_1 , відкритий в АТ КБ «ПриватБанк» залишити без розгляду.

Повний текст ухвали складений 05 вересня 2022 року.

Суддя М.М. Лях