Справа № 212/4565/22
У Х В А Л А

про відмову у відкритті провадження у справі

08 вересня 2022 року м. Кривий Ріг

Суддя Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області Дехта Р.В., ознайомившись із матеріалами цивільної справи за скаргою ОСОБА_1 на дії та бездіяльність Покровського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південно Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) , -

ВСТАНОВИВ:

06 вересня 2022 року скаржник ОСОБА_1 звернувся до Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області на дії та бездіяльність Покровського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південно Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро).

Скаргу ОСОБА_1 подав в порядку ЦПК України, що підтверджується зазначенням норм ЦПК України у самій скарзі.

Скаржник ОСОБА_1 просить суд, зобов`язати державного виконавця відновити виконавче провадження та виключити його з реєстру боржників так, як заборгованість по даним виконавчим документам відсутня, що підтверджується квитанціями про спалу судового збору.

Суддя встановив, що скаржник ОСОБА_1 оскаржує діє та бездіяльність державного виконавця при примусовому виконанні виконавчого документа, а саме постанов Управління патрульної поліції у місті Кривому Розі про стягнення з ОСОБА_1 суму штрафів в сумі 850 гривень та 340 гривень, постанови від 16 жовтня 2016 року та 14 травня 2017 року, що вбачається із скарги та додатків до скарги.

Дослідивши матеріали справи за скаргою ОСОБА_1 , вважаю, що вказана скарга не може бути прийнята судом до розгляду в порядку Цивільного процесуального кодексу України, виходячи з наступного.

Частиною першою статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі рішення) це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ст. 447, 448 ЦПК України Сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи. Скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Тобто зазначеними нормами ЦПК України передбачено можливість оскарження дій державного виконавця до того суду, який видав виконавчий документ на виконання свого рішення, ухваленого в порядку цивільного судочинства. Така скарга подається з метою судового контролю за виконанням судового рішення, ухваленого у цивільній справі.

Разом з тим відповідно до ч.2 статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України компетенція адміністративних судів не поширюється на справи про накладення адміністративних стягнень, крім випадків, визначених цим Кодексом. Отже, і механізм судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах, визначений статтею 287 КАС України, не підлягає застосуванню до цих правовідносин (щодо накладення адміністративного стягнення).

Тобто згідно з наведеними нормами ЦПК України та КАС України право на звернення зі скаргою на дії державного виконавця в порядку судового контролю пов`язані з наявністю судового рішення, ухваленого за правилами цивільного та адміністративного судочинства відповідно, та його примусовим виконанням.

Як убачається зі скарги, оскаржувані дії державного виконавця стосуються примусового виконання постанов органів Національної поліції України.

Відповідно до статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб`єкт владних повноважень» позначає орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг; (пункт 7 частини першої статті 4 цього Кодексу).

Статтею 287 КАС України передбачено особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця як окремої категорії адміністративного спору. У частині першій цієї статті зазначено, що Учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Оскільки у справі, яка розглядається, ОСОБА_1 оскаржує дії державного виконавця у зв`язку з примусовим виконанням постанов органів Національної поліції України, а не за наслідками розгляду цивільної справи, тому вважаю неможливим її розгляд в порядку цивільного судочинства та вважає що розгляд такої скарги має бути віднесено до юрисдикції адміністративних судів.

Відповідно до пункту 1 статті 1 статті 186 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо: заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Частиною 5 статті 186 ЦПК України встановлено, що відмовляючи у відкритті провадження з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз`яснити заявнику, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи.

Враховуючи викладене, суддя прийшов до висновку, що потрібно відмовити у відкритті провадження у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії та бездіяльність Покровського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південно Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) при постанов органів Національної поліції України, так як скарга не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства за правилами ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись пунктом 1 статті 1 статті 186 ЦПК України, суддя, -

постановив:

Відмовити у відкритті провадження у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії та бездіяльність Покровського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південно Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро).

Роз`яснити скаржнику ОСОБА_1 , що він має право подати адміністративний позов (скаргу), в порядку статті 287 КАС України на дії державного виконавця до Дніпропетровського окружного адміністративного суду за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя Р. В. Дехта