Справа № 157/408/22
Провадження №2/157/211/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 вересня 2022 рокумісто Камінь-Каширський

Камінь-Каширський районний суд Волинської області

в складі: головуючого судді Гамули Б.С.,

з участю: секретаря судового засідання Семенюк О.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про звільнення від сплати заборгованості за аліментами,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про звільнення від сплати заборгованості по аліментах у сумі 17 750 грн.

Позовні вимоги обґрунтував тим, що 12 липня 2004 року між позивачем та відповідачкою був зареєстрований шлюб, який рішенням Камінь-Каширського районного суду від 29 березня 2021 року був розірваний. Після розірвання шлюбу сторони залишилися проживати у належному їм будинку.

В період шлюбу в сторін народилося троє дітей: дочка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дочка ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та син ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Згідно з рішенням Камінь-Каширського районного суду від 09 березня 2021 року у справі №157/3/21 з позивача стягуються аліменти на користь відповідачки на утримання дітей в розмірі по 1250 грн на кожну дитини, але не менше 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 04 січня 2021 року та до досягнення дітьми повноліття.

З 23 квітня 2021 року по 26 липня 2021 року та з 06 вересня 2021 року по 24 жовтня 2021 року відповідачка перебувала на заробітках у Республіці Польща. У вказаний період діти тимчасово проживали у батьків позивача ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в с. Добре Камінь-Каширського району. За вказаний період він аліменти відповідачці не сплачував, оскільки фактично вона дітей не утримувала, їх утримували його батьки на грошові кошти, які він їм залишив, виїжджаючи за кордон.

Згідно з довідкою Камінь-Каширського відділу державної виконавчої служби від 18 квітня 2022 року станом на 01 січня 2022 року його заборгованість зі сплати аліментів становить 25 879 гривень.

Відповідачка не утримувала дітей 142 дні, а саме: квітень 2021 року 7 днів; травень 31 день; червень 30 днів; липень 26 днів; вересень 24 дні; жовтень 24 дні. За один день він повинен сплачувати відповідачці аліменти на дітей у розмірі 125 гривень (1250 грн х 3 дітей = 3750 грн : 30 днів). Отже за 142 дні він повинен був сплатити 17750 гривень (125 грн х 142 дні).

З 04 квітня 2022 року ОСОБА_9 з сином переїхала в будинок своїх батьків. Старші дочки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 залишилися проживати з ним, оскільки проживати з матір`ю вони категорично відмовилися.

Посилаючись на викладені обставини, позивач просить суд постановити рішення, котрим звільнити його від сплати заборгованості по аліментах за 142 дні в розмірі 17 750 гривень, які ним не сплачені, та стягнути з відповідачки понесені судові витрати по справі.

У відзиві на позовну заяву відповідачка ОСОБА_3 зазначила, що позовні вимоги не визнає та заперечує щодо задоволення позову. Позивачка вказала, що змушена була виїхати на сезонні роботи в літній період, про який вказує позивач на підставі ксерокопії викраденого ним закордонного паспорта. Однак, діти проживали разом з її батьками по АДРЕСА_1 за місцем їх реєстрації й увесь тягар по утриманню дітей перебував на ній, а не на позивачеві. Також сам позивач у позові не зазначає, що він утримував дітей у період її відсутності, а лише вказує, що діти нібито проживали у його батьків. У задоволенні позовних вимог просить відмовити.

У відповіді на відзив позивач зазначив, що ОСОБА_3 не заперечила того, що перебувала на сезонних роботах у Польщі в період часу, вказаний у заяві. Їх діти ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 не могли проживати з батьками відповідачки по АДРЕСА_1 , як вона зазначає у відзиві, оскільки подружжя ОСОБА_10 проживає по АДРЕСА_2 . Діти проживали в батьків позивача в с. Добре. Повернувшись із Польщі 27 липня 2021 року, ОСОБА_3 перевезла дітей із с. Добре додому в будинок на АДРЕСА_1 , в якому на той час вони ще всі проживали. Відповідач повернувся з Польщі 05 липня 2021 року й деякий час перебував удома, а 18 липня 2021 року поїхав до Польщі на декілька тижнів. Відповідачка поїхала в Республіку Польща 06 вересня 2021 року. Оскільки він мав намір також поїхати до Польщі, то 07 вересня 2021 року він знову відвіз дітей до своїх батьків у с. Добре, крім старшої дочки ОСОБА_4 , яка виявила бажання залишитися вдома, а 08 вересня він також виїхав за кордон. Перед від`їздом він залишив своїй сестрі ОСОБА_11 100 доларів США та 200 грн для дочки ОСОБА_4 , яка залишалася вдома. 29 жовтня 2021 року він повернувся з Польщі, а відповідачка вже перебувала в с. Грудки, оскільки повернулася з Польщі на декілька днів раніше 24 жовтня 2021 року. На той час усі діти були вдома, оскільки дочка ОСОБА_4 поїхала до його батьків і привезла дочку ОСОБА_5 й сина ОСОБА_6 додому в с. Грудки. За час перебування відповідачки в Польщі діти в її батьків не перебували жодного дня. 06 травня 2022 року відповідачка знову поїхала на заробітки до ОСОБА_12 , а дочки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 проживають із ним. Що стосується сина ОСОБА_6 , то проти його волі він проживає в батьків відповідачки без оформлення тимчасової опіки. Вони залякали ОСОБА_6 й не дозволяють йому проживати з ним. На його заяву до Камінь-Каширської райдержадміністрації від 18 квітня 2022 року з приводу визначення місця проживання дітей він відповіді не отримав.

Позивач ОСОБА_1 , його представник ОСОБА_2 у судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю. Позивач пояснив, що в 2021 році позивачка двічі виїздила до Республіки Польща на сезонні роботи, всього на 142 дні. В цей час діти ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , на утримання яких за рішенням суду він сплачує аліменти на користь відповідачки, проживали в його батьків у с. Добре Камінь-Каширського району. В цей період він також знаходився за кордоном, а тому для забезпечення дітей усім необхідним він залишив кошти своїм батькам. Вважає, що оскільки ОСОБА_3 у 2021 році не утримувала дітей протягом 142 днів, коли знаходилася за кордоном, тому просить звільнити його від сплати аліментів на утримання дітей за цей період часу, яка складає 17 750 грн.

Відповідачка ОСОБА_3 у судовому засіданні позов не визнала. Пояснила, що дійсно в 2021 році з 23 квітня по 26 липня та з 06 вересня по 24 жовтня змушена була поїхати в Республіку Польща на сезонні роботи, щоб заробити кошти на життя. В цей період старші дочки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 проживали в їх будинку по АДРЕСА_1 , а найменший син ОСОБА_6 у її батьків ОСОБА_13 та ОСОБА_14 . У період її перебування за кордоном діти не проживали в батьків позивача в с. Добре, як він стверджує, а їздили до них лише на кілька днів, щоб відвідати. Заперечила щодо звільнення позивача від сплати заборгованості по аліментах за вказаний у заяві період часу, коли вона знаходилася за кордоном, оскільки діти утримувалися за її кошти, які вона залишила своїй матері ОСОБА_14 , яка систематично купувала дітям необхідні речі або давала гроші на необхідні покупки старшій дочці ОСОБА_4 . Зазначила, що саме через несвоєчасну сплату аліментів позивачем вона змушена була виїхати за кордон на сезонні роботи, щоб заробити необхідні для утримувати дітей кошти. Просить відмовити в задоволенні позову.

Свідок ОСОБА_15 у судовому засіданні показав, що займає посаду старости Хотешівського старостинського округу Камінь-Каширської міської ради, до складу якого входить с. Добре. В квітні 2022 року до нього звернулася жителька с. Добре, мати позивача ОСОБА_7 із заявою, підписаною також кількома її односельчанами, в якій просила видати їй довідку про те, що її онуки ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 проживає в неї без реєстрації з 23 квітня по 21 липня 2021 року та з 06 вересня по 24 жовтня 2021 року. Оскільки він дійсно декілька разів бачив цих дітей у с. Добре, тому він без проведення належної перевірки склав та видав ОСОБА_7 таку довідку, повіривши їй на слово. Хто утримував дітей у зазначений період та скільки часу вони проживали в с. Добре у своєї баби ОСОБА_7 йому достовірно не відомо.

Свідок ОСОБА_8 показав, що є батьком позивача та підтвердив, що в 2021 році, коли його син ОСОБА_1 від`їжджав на сезонні роботи за кордон, то привіз до нього своїх старших двох дочок ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , а також дав гроші на їх утримання. Коли відповідачка ОСОБА_3 повернулася із сезонних заробітків у Польщі, то забрал дітей до себе в с. Добре.

Свідок ОСОБА_11 у суді показала, що є сестрою позивача та має неприязні відносини з відповідачкою. Неповнолітні діти ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 зараз проживають з батьком та перебувають на його утриманні. В 2021 році ОСОБА_3 двічі на кілька місяців виїздила на сезонні роботи за кордон, а діти на цей час залишалися в батьків позивача в с. Добре Камінь-Каширського району. Гроші на утримання дітей позивач залишав їй, оскільки також виїздив за кордон на заробітки.

Свідок ОСОБА_14 показала, що є матір`ю відповідачки та підтвердила, що ОСОБА_3 з квітня по липень та з вересня по жовтень 2021 року перебувала в Республіці Польща на сезонних роботах. Неповнолітні діти ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у квітні 2021 року проживали в своєму будинку по АДРЕСА_1 , звідки ходили до школи. Перед від`їздом до Польщі відповідачка привела до неї середню дочку ОСОБА_5 та найменшого ОСОБА_6 , оскільки їх батько ОСОБА_1 також був за кордоном. Проте, ОСОБА_5 через два тижні повернулася додому, а через місяць пішов і ОСОБА_6 , оскільки став сумувати за сестрами. Вона не турбувалася через те, що діти проживають у будинку самі, оскільки її помешкання знаходиться на відстані 200 м. від їх будинку й вона часто навідувалася до онуків, щоб перевірити як у них справи. Гроші на покупку необхідних речей їй залишила ОСОБА_3 , частину з яких вона витратила на дітей на власний розсуд, а частину дала старшій онуці ОСОБА_4 , яка найбільше піклувалася про своїх менших сестру та брата, готувала їм їсти, доглядала за ними. Восени 2021 року, коли відповідачка перебувала за кордоном, діти проживали в своєму будинку. До своїх діда та баби в с. Добре вони їздили лиш не декілька днів, щоб погостювати, постійно ж вони проживали в с. Грудки.

Неповнолітній свідок ОСОБА_16 у судовому засіданні показала, що на початку весни 2022 року її мати ОСОБА_3 разом із найменшим братом ОСОБА_6 переїхала проживати до своїх батьків на АДРЕСА_2 . В 2021 році їх сім`я разом проживала в своєму будинку по АДРЕСА_1 . За цією адресою вони проживали постійно, лише менші сестра та брат у літку на кілька тижнів виїжджали до діда та баби в с. Добре. Весною та восени, коли проводилося навчання в школі, вони жили в своєму будинку. Гроші на власні потреби їм давав як батько, так і мати, а коли вони знаходилися за кордоном на заробітках, то по гроші ходили до бабусі ОСОБА_14 .

Малолітній свідок ОСОБА_17 у судовому засіданні розповів, що в літку 2021 року з сестрою ОСОБА_5 їздив до діда з бабою в с. Добре на три тижні. Коли ходив до шкоди, то жив у своєму будинку в с. Грудки разом із сестрами ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Заслухавши пояснення сторін, показання свідків, проаналізувавши матеріали справи, суд вважає позов безпідставним і таким, що до задоволення не підлягає.

Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно зі статтею 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними або за рішенням суду, згідно з яким кошти на утримання дитини (аліменти) можуть бути присуджені в частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Підставою для звільнення батьків від обов`язку утримувати дитину згідно з нормами ст. 188 СК України може бути лише наявність у дитини доходу, який набагато перевищує дохід кожного з батьків і забезпечує повністю її потреби.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 перебували в шлюбі з 12 липня 2004 року по 29 березня 2021 року, що встановлено з рішення Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 29 березня 2021 року, яким цей шлюб було розірвано.

З копії виконавчого листа по справі №157/3/21, виданого Камінь-Каширським районним судом Волинської області 13 січня 2022 року (а.с. 8) вбачається, що на підставі рішення цього суду від 09 березня 2021 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 стягуються аліменти на утримання неповнолітніх дітей: дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі по 1250 гривень на кожну дитину, але не менше 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 04 січня 2021 року та до досягнення дітьми повноліття.

Згідно з довідкою Камінь-Каширського відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) від 18 квітня 2022 року №18.5-18/22/1324 заборгованість ОСОБА_1 по сплаті аліментів за вказаним вище виконавчим листом станом на 01 січня 2022 року становить 25 879 грн.

Згідно з нормами ч. 2 ст. 197 СК України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

Позивач у своєму позові посилається на ту обставину, що відповідачка в 2021 році протягом 142 днів перебувала за кордоном і не несла витрати на їх дітей, на утримання яких з нього стягуються аліменти, що на переконання позивача є підставою для звільнення від сплати заборгованості по аліментах за цей період.

Проте, з такою позицією позивача суд не може погодитися, з огляду на таке.

Норми статті 81 ЦПК України покладають на кожну сторону обов`язок довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У відповідності до положень статей 77-80 ЦПК України докази повинні бути належними, допустимими, достовірним та достатніми.

Проте, позивач не надав суду доказів, що відповідають наведеним вище критеріям, які б доводили існування обставин, що мають істотне значення та є підставою для звільнення його від сплати заборгованості по аліментах.

Так, довідка, видана старостою Хотешівського старостинського округу Давидюком М.М. 13 квітня 2022 року за №168 не може вважатися достовірним доказом перебування неповнолітніх дітей сторін на утриманні позивача, оскільки факт їх проживання в його батьків в с. Добре Камінь-Каширського району належним чином не встановлений тане перевірений, а інформація в довідці зазначена лише зі слів самої заявниці ОСОБА_7 .

Суд не бере до уваги показань свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_11 про невиконання відповідачкою свого обов`язку по утриманню дітей, з огляду на їх неприязні відносини з відповідачкою та, враховуючи, що вони є близькими родичами позивача й зацікавлені в позитивному для нього вирішенні цього спору, їх показання не можна вважати достовірними та правдивими.

Водночас, суд вважає достовірними та правдивими покази неповнолітніх ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , які в судовому засіданні вказали, що в 2021 році їх утримували як позивач, так і відповідачка, обоє за потреби давали кошти.

Таким чином, позивач не довів перед судом, що відповідачка, перебуваючи за кордоном на сезонних роботах, не виконувала своїх батьківських обов`язків по утриманню неповнолітніх дітей, а тому в задоволенні позову слід відмовити за безпідставністю.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог повністю, суд покладає на позивача усі понесені ним судові витрати.

Керуючись статтями 12, 81, 89, 141, 263-265 Цивільного процесуального кодексу України, статтями 181, 197 Сімейного кодексу України, суд

ухвалив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про звільнення від сплати заборгованості за аліментами відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне ім`я, місце проживання, серія, номер паспорта сторін: позивач ОСОБА_1 , АДРЕСА_3 , паспорт НОМЕР_1 ; відповідач ОСОБА_3 , АДРЕСА_4 , паспорт НОМЕР_2 .

Головуючий: Б. С. Гамула