ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5704/22 Справа № 2-1688/2007 Суддя у 1-й інстанції - Литвинчук В.П. Суддя у 2-й інстанції - Свистунова О. В.
УХВАЛА

про відмову у відкритті апеляційного провадження

13 вересня 2022 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючої судді Свистунової О.В.,

суддів Красвітної Т.П., Єлізаренко І.А.,

ознайомившись з апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 16 серпня 2007 року про закриття провадження по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про оспорювання батьківства та виключення з актового запису про народження дитини даних про батька,

В С Т А Н О В И В:

12 липня 2022 року ОСОБА_1 подав безпосередньо до суду апеляційної інстанції засобами поштового зв`язку апеляційну скаргу на ухвалу Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 16 серпня 2007 року про закриття провадження у справі, тобто з пропуском передбаченого законом строку.

Одночасно відповідачем за первісним позовом подано клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення.

Клопотання мотивовано тим, що копію оскаржуваної ухвали він не отримував, з її змістом не був ознайомлений, і тільки 11 липня 2022 року копія ухвали отримана його представником, що підтверджується наявною в матеріалах справи розпискою.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 26 серпня 2022 року зазначену апеляційну скаргу було залишено без руху з наданням скаржнику десятиденного строку з дня вручення копії ухвали для звернення до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку на апеляційне оскарження із зазначенням інших поважних підстав для його поновлення.

На виконання вказаної ухвали, 05 вересня 2022 року ОСОБА_1 подав засобами поштового зв`язку заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження, яка надійшла на адресу апеляційного суду 12 вересня 2022 року, в якій ставить питання про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 16 серпня 2007 року про закриття провадження у справі.

Заява мотивована тим, що він дійсно 16 серпня 2007 року був присутній в судовому засіданні суду першої інстанції, проте в цьому судовому засіданні було проголошено лише рішення щодо стягнення аліментів, будь-яких інших судових рішень судом не проголошувалося, зокрема, ухвали про прийняття відмови від позову та закриття провадження у справі.

А тому він не знав і не міг знати про існування оскаржуваної ухвали та її наявність в матеріалах справи, такі докази у справі відсутні.

Також, заявник зазначає, що в матеріалах справи відсутні будь-які письмові докази того, що він відмовлявся від оспорювання батьківства, від позову або просив закрити провадження у справі.

Крім того, в протоколі судового засідання відсутні відомості, які б свідчили про його поінформованість про оскаржувану ухвалу.

Інших поважних підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження скаржником не зазначено.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи скаржника щодо підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження, суд приходить до висновку, що вказані у заяві підстави для поновлення строку слід визнати неповажними, оскільки не свідчать про існування об`єктивних причин, які б перешкоджали апелянту звернутися до суду апеляційної інстанції зі скаргою у строки передбачені чинним законодавством.

Відповідно до підпункту 13 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» судові рішення, ухвалені судами першої інстанції до набрання чинності цією редакцією Кодексу, набирають законної сили та можуть бути оскаржені в апеляційному порядку протягом строків, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно з частиною другою статті 294 ЦПК України (в редакції, чинній на момент постановлення оскаржуваної ухвали) апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали.

Як убачається з матеріалів справи, під час проголошення оскаржуваної ухвали був присутній відповідач за первісним позовом ОСОБА_1 , що підтверджується протоколом судового засідання від 16 серпня 2007 року (а.с.13), п`ятиденний строк на апеляційне оскарження з урахуванням вимог статті 294 ЦПК України (в редакції, чинній на момент постановлення оскаржуваної ухвали) закінчився 21 серпня 2007 року, проте апеляційна скарга подана 12 липня 2022 року.

Посилання апелянта на те, що він не знав і не міг знати про існування оскаржуваної ухвали та її наявність в матеріалах справи, колегія суддів не приймає до уваги як безпідставні.

Як убачається з протоколу судового засіданні від 16 серпня 2007 року, відповідач за первісним позовом заявив суду клопотання про закриття провадження у справі за його зустрічним позовом про оспорювання батьківства та виключення з актового запису про народження дитини даних про батька з тих підстав, що від пред`явленого позову він відмовляється.

Після чого, суд першої інстанції, вислухавши думку позивачки щодо заявленого клопотання, видалився до нарадчої кімнати для винесення ухвали. Повернувшись з нарадчої кімнати, суд оголосив ухвалу.

Таким чином, матеріалами справи підтверджується, що відповідач за первісним позовом знав про наявність оскаржуваної ухвали, оскільки був присутній в судовому засіданні під час її проголошення, а тому мав можливість вчасно оскаржити ухвалу в апеляційному порядку.

Також, посилання апелянта на те, що в матеріалах справи відсутні будь-які письмові докази того, що він відмовлявся від оспорювання батьківства, від позову або просив закрити провадження у справі, спростовується протоколом судового засідання від 16 серпня 2007 року.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що з моменту постановлення оскаржуваної ухвали минуло більше 15 років.

Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до правових висновків Європейського суду з прав людини, право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 33 рішення у справі «Перетяка та Шереметьєв проти України» від 21 грудня 2010 року, заява №45783/05). Норми, що регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (пункти 22-23 рішення у справі «Мельник проти України» від 28 березня 2006 року, заява №23436/03).

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває у межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається зазначати підстави, однією з яких може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у справі за їх участю. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони у розумні інтервали часу мають вжити заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження (рішення у справі «Олександр Шевченко проти України» (974_256) (Аleksandr Shevchenko v. Ukraine), заява № 8371/02, пункт 27, рішення від 26 квітня 2007 року та «Трух проти України» (Тrukh v. Ukraine) (ухвала), заява № 50966/99 від 14 жовтня 2003 року).

Поважність причин пропуску строку є оціночним поняттям та має встановлюватися в кожному окремому випадку на підставі відповідних доказів, які у свою чергу, в розумінні статті 127 ЦПК України, оцінюються судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Поважними визнаються лише ті обставини, які є об`єктивно непереборними і пов`язані з дійсними істотними труднощами для вчинення відповідних процесуальних дій.

Отже, встановлення процесуальних строків передбачено законом з метою дисциплінування учасників цивільного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених ЦПК України певних процесуальних дій.

При вирішенні питання про поновлення строку суд надає оцінку обставинам, які слугували перешкодою для своєчасного звернення до суду.

Питання про поновлення чи продовження пропущеного строку вирішує суд, у якому належало вчинити процесуальну дію або до якого потрібно було подати документ чи доказ.

Норми ЦПК України не містять вичерпного переліку підстав, які вважаються поважними для вирішення питання про поновлення пропущеного процесуального строку. Такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи.

Зазначені висновки викладені у постановах Верховного Суду від 11 вересня 2019 року у справі № 204/2113/14-ц, від 25 листопада 2020 року у справі № 2-9436/2007, від 17 листопада 2021 року у справі № 2-517/07.

Лише наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав щодо оскарження судового рішення в апеляційному порядку у строк, встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск строку апеляційного оскарження з поважних причин.

Згідно з пунктами 1, 2 частини другої статті 357 ЦПК України, незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків:

1) подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки.

2) пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

З матеріалів справи не вбачається, а заявником не обґрунтовано належними та допустимими доказами, що пропуск строку на апеляційне оскарження зумовлений обставинами непереборної сили.

Відповідно до положень частин третьої та четвертої статті 357 ЦПК України апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 354 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому статтею 358 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 358 ЦПК України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Отже, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку про відсутність правових підстав для поновлення процесуального строку у відповідності до положень статті 358 ЦПК України.

Ураховуючи викладене, у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 16 серпня 2007 року про закриття провадження у справі слід відмовити.

Керуючись ст. 357, 358 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 16 серпня 2007 року про закриття провадження у справі.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий О.В. Свистунова

Судді: Т.П. Красвітна

І.А. Єлізаренко