ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2022 року

м. Хмельницький

Справа № 676/7353/19

Провадження № 22-ц/4820/570/22

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: П`єнти І.В. (суддя-доповідач), Корніюк А.П., Талалай О.І.

секретар судового засідання Гриньова А.М.

за участю: представників учасників справи ОСОБА_1 та ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу №676/7353/19 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини, за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 14 грудня 2021 року (суддя Семенюк В.В.).

Заслухавши доповідача, пояснення представників учасників справи, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, суд

в с т а н о в и в:

У листопаді 2019 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини.

В обґрунтування позову зазначала, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 02.06.2007 по 18.07.2013. Від спільного проживання у них ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_5 . Вказує, що син разом із нею і перебуває на її утриманні.

Рішенням Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області

від 04.04.2016 стягнуто з ОСОБА_4 аліменти на користь ОСОБА_3 на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходів), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку .

Вказує, що відповідач з нею та сином не проживає та будь-якої допомоги не надає, хоча має таку можливість, оскільки працює за кордоном та отримує високу заробітну плату. Фактично відповідач залишив її з сином напризволяще, оскільки будь-якої допомоги, матеріальної, фізичної та моральної він не надає.

Оскільки відповідач не приймає участі у витратах, пов`язаних із лікуванням та утриманням сина, позивач звернулась до суду з позовом та просила стягнути половину понесених нею додаткових витрат в сумі 7655,72 грн.

Заочним рішенням Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 03.08.2020 позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 половину вартості додаткових витрат на дитину в розмірі 7 655 гривень 72 копійки. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь держави судовий збір в розмірі 840 грн 80 коп.

Ухвалою Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 30.09.2020 заяву ОСОБА_4 про перегляд та скасування заочного рішення від 03.08.2020 задоволено та скасовано заочне рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду від 03.08.2020.

Рішенням Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 14 грудня 2021 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 додаткові витрати на утримання неповнолітньої дитини у період: з січня 2017 року по вересень 2019 року в сумі 7655,72 грн. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь держави судовий збір в сумі 908,00 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 не погоджується з рішенням суду першої інстанції, просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог. Посилається на порушення судом норм матеріального права та процесуального права. Зазначає, що суд безпідставно не взяв до уваги подані ним докази. Вказує, що суд на підставі ст. 185 СК України, ст. 12 ЦПК України, мав відмовити в задоволенні позову, оскільки відповідно до норм чинного законодавства частковому відшкодуванню підлягають лише ті додаткові витрати на дитину, які викликані особливими обставинами, а не усі додаткові витрати на дитину. Вважає, що суд не встановив, що додаткові витрати на дитину здійсненні позивачем були викликані особливими обставинами.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_4 ОСОБА_1 підтримав апеляційну скаргу.

Представник позивача ОСОБА_3 ОСОБА_2 в судовому засіданні просив апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції - зміні з таких підстав.

У відповідності до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для зміни судового є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що половина понесених витрат на додаткове вивчення англійської мови дитиною, витрати на медичні послуги, на ліки, витрати на відвідування басейну підлягають стягненню з відповідача на підставі ч. 1 та 2 ст. 185 СК України.

Проте, такий висновок суду не в повній мірі відповідає обставинам справи та вимогам закону.

Судом першої інстанції встановлено, що батьками ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є ОСОБА_6 та ОСОБА_4 (а.с. 9 т. 1). Неповнолітній проживає з матір`ю по АДРЕСА_1 (а.с. 4 т. 1).

Рішенням Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області

від 04.04.2016 у справі №676/1020/16-ц змінено розмір аліментів визначений рішенням Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 31.05.2013 та стягнуто з ОСОБА_4 аліменти на користь ОСОБА_3 на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходів), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а.с. 8 т. 1).

За довідкою Комунального некомерційного підприємства «Дитячий медичний центр» №05 від 11.12.2019, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на диспансерному обліку у дитячого лікаря-алерголога з 04.05.2018 з діагнозом алергічний риніт, персистуючий перебіг, побутова алергія (кліщі домашнього пилу), рецидивуючий бронхіт з обструктивним компонентом, загроза розвитку бронхіальної астми (а.с. 82т. 1).

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно зі статтею 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Одним із різновидів аліментних зобов`язань між батьками і дітьми є зобов`язання батьків брати участь у додаткових витратах на дитину (стаття 185 СК України): той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Наявність фактично понесених або передбачуваних додаткових витрат має довести особа, яка заявляє позовні вимоги про їх стягнення.

У постанові Верховного Суду України від 13 вересня 2017 року у справі № 6-1489цс17 зроблено висновок, що СК України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у додаткових витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого.

У постановах Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 183/1679/17 (провадження № 61-21662св18), від 12 грудня 2019 року у справі № 756/4947/17-ц (провадження № 61-47858св18), від 01 квітня 2020 року у справі № 521/16268/18 (провадження № 61-20458св19), від 08 грудня 2021 року у справі № 607/12170/20 (провадження № 61-17663св21) викладено правові висновки про те, що положення статті 185 СК України стосуються особливих обставин, приблизний перелік яких надається у зазначеній статті. Особливі обставини можуть бути зумовлені як негативними фактами (хворобами), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструмента, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті).

За частиною другою статті 185 СК України, розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати особливі обставини, якими обумовлені ці додаткові витрати і які є індивідуальними у кожній конкретній справі, а також стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав.

Аналогічний висновок міститься в постановах Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 183/1679/17 (провадження № 61-21662св18), від 12 грудня 2019 року у справі № 756/4947/17-ц (провадження № 61-47858св18), від 01 квітня 2020 року у справі № 521/16268/18 (провадження № 61-20458св19).

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_3 просила стягнути з ОСОБА_4 половину додаткових витрат на утримання дитини, які обумовлені вивченням сином ОСОБА_8 англійської мови.

Так, у вересні 2019 року ОСОБА_3 уклала з ФОП ОСОБА_9 договір про надання освітніх послуг щодо організації навчання ОСОБА_10 за програмою «Sargol Passport Junior» в період з 1 вересня 2019 року до 31 серпня 2020 року. Вартість навчання склала 4750 грн (а.с. 10-11 т. 1). Сплачено позивачем ОСОБА_3 на виконання умов договору 4316 грн 59 коп.

Однак, позивачем не доведено, що витрати на заняття з англійської мови сина за договором про надання освітніх послуг ФОП ОСОБА_9 в сумі 4321 грн викликані особливими обставинами, особливою схильністю дитини до вивчення іноземної мови в розумінні вимог ст. 185 СК України. Крім того, позивачем не доведено, що такі витрати не покриваються за рахунок аліментів, які підлягають сплаті відповідачем на користь позивача на утримання дитини. І з цього приводу, є підставними доводи апеляційної скарги.

Крім того, позивач просила стягнути з відповідача половину додаткових витрат, які понесені на лікування сина, медичні послуги та обстеження, придбання ліків і відвідування ним басейну на суму 5497 грн 42 коп (10994,86/2) .

Зібрані докази вказують на те, що протягом 2017-2019 років ОСОБА_3 понесла витрати на лікування сина ОСОБА_10 , зокрема, витрати на придбання ліків за призначенням лікаря, які відображені у медичній картці ОСОБА_10 : 18.09.2017 - на суму 134, 89 грн, 04.09.2019 - на суму 548,8 грн, 12.09.2018 - на суму 416,81 грн, 27.07.2018 - на суму 326,65 грн, 30.10.2017 - на суму 446 грн, 25.10.2017 - на суму 53,60 грн, 30.09.2017 - на суму 252,44 грн, 18.11.2017 - 599 грн, 23.10.2017 - на суму 142 грн, всього на суму 2919 грн. 19 коп, половина з яких підлягає відшкодуванню відповідачем на користь позивача - 1459 грн 60 коп.

Решта витрат на придбання ліків, а саме 23.01.2017 - на суму 135,45 грн. стосуються встановленого лікарем діагнозу - ГРВІ, який охоплює період, що був вже предметом спору у справі №676/412/17.

Витрати, що понесла позивач 18.09.2017 - на суму 245,28 грн, 27.07.2018 - на суму 18,48 грн, 30.10.2017 - на суму 137,25 (103,35+33,90), 25.10.2017 - на суму 65,75 грн, 17.02.2018 - на суму 138,67 грн, 14.05.2017 - на суму 53,82 грн, 27.01.2017 - на суму 78,40 грн, 18.10.2019 - 169,9 грн не підтверджуються призначеннями лікаря відповідно до встановленого діагнозу та періоду призначення.

А тому, частина таких витрат не може бути відшкодована на користь позивача.

Крім того, позивач понесла витрати на медичне обстеження ОСОБА_10 з проведенням алергопроб відповідно до встановленого йому діагнозу, консультації алерголога, педіатра, відвідування рекомендованого алергологом басейну, що складає 4090 грн (1200+950+340+1600) (а.с. 28-34 т. 1), половина з яких підлягає відшкодуванню відповідачем на користь позивача - 2045 грн.

Колегія суддів вважає помилковим посилання суду першої інстанції на обставини щодо того, що відповідач участі у вихованні сина не бере, оскільки це не є предметом спору в даній справі.

З огляду на викладене, рішення суду першої інстанції підлягає зміні, сума додаткових витрат на утримання дитини, які стягнуті з ОСОБА_4 , підлягає зменшенню до 3504 грн. 60 коп та період їх стягнення підлягає виключенню.

Відповідно до частини 13 статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справу на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

А тому, пропорційно розміру задоволених позовних вимог, підлягає зменшенню і сума судового збору до 351 грн 77 коп.

Не заслуговують на увагу посилання в апеляційній скарзі на можливість позивачки здійснити обстеження та лікування сина в комунальному закладі охорони здоров`я, а не у приватному закладі, що призвело до таких витрат. Оскільки і сам відповідач, будучи батьком дитини та зобов`язаним піклуватися про здоров`я сина, не був позбавлений можливості здійснити його обстеження та лікування в комунальному закладі, щоб мінімізувати витрати на лікування або не нести їх. Разом з тим, належно підтверджені витрати позивачки є фактично понесеними і, виходячи з принципу рівності прав та обов`язків батьків, брати участь у додаткових витратах зобов`язані обоє з батьків.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 14 грудня 2021 року змінити, зменшивши суму додаткових витрат на утримання дитини до 3504 грн. 60 коп та виключивши період їх стягнення, і зменшивши розмір судового збору до 351 грн 77 коп.

В решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 20 вересня 2022 року.

Суддя-доповідач І.В. П`єнта

Судді: А.П. Корніюк

О.І. Талалай