Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

01 вересня 2022 року м. Вільногірськ

Вільногірський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Борцової А.А.,

за участю: секретаря - Килинчук Л.Л.,

позивачки - ОСОБА_1 ,

представника третьої особи - Левченко О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в заочному порядку в загальному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , яка діє в інтересах малолітньої ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав, встановлення опіки, призначення опікуном малолітньої дитини та стягнення аліментів на утримання дитини, третя особа - виконавчий комітет Вільногірської міської ради Дніпропетровської області,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , яка діє в інтересах малолітньої ОСОБА_2 , звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 , третя особа - виконавчий комітет Вільногірської міської ради про позбавлення батьківських прав, встановлення опіки, призначення опікуном малолітньої дитини та стягнення аліментів на утримання дитини вказуючи, що вона є рідною бабусею малолітньої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Її син ОСОБА_4 , який є рідним батьком дитини, помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідачка є матір`ю дитини. Шлюб між батьками зареєстрований не був. Відповідачка ніяким чином не піклується про дитину, не проявляє заінтересованості в її подальшій долі, не цікавиться успіхами, станом здоров`я, не піклується про фізичний і духовний розвиток доньки, її навчанням, підготовкою до самостійного життя, зокрема - не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання, не спілкується з донькою в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, не створює умов для отримання нею освіти - створились умови, які шкодять інтересам малолітньої дитини.

Відповідачка покладених законом на батьків обов`язків не виконує, не бере педагогічної, матеріальної, грошової, посильної трудової, або будь-якої іншої участі у вихованні доньки. Окрім цього, відповідачка схильна до вживання спиртних напоїв та антисуспільного способу життя. Досить тривалий час місце її мешкання було не відоме, як відомо на цей час, вона мешкає в м.Кривий Ріг Дніпропетровської області, але точна адреса не відома. Також відповідачка отримує щомісячно виплати на доньку по втраті годувальника, які витрачає на свої власні потреби та з цих коштів доньку не утримує.

Всі питання щодо виховання онуки вирішуються позивачкою самостійно без участі та підтримки з боку відповідачки. Дуже рідко остання спілкується з донькою по телефону, але розмови є беззмістовними та короткотривалими і майже завжди завершуються обіцянками про подарунки та побачення з донькою в найкоротший термін, але своїх обіцянок відповідачка жодного разу не дотрималась. За свого життя батько піклувався про дитину, але після його смерті ОСОБА_2 перебуває на повному утриманні позивачки. Просить позбавити ОСОБА_3 батьківських прав, встановити опіку над малолітньою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , призначити її опікуном дитини, стягнути з відповідачки аліменти на утримання дитини у розмірі ј частки з усіх видів її доходу (заробітку)

Ухвалою Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 30.03.2022 року у справі відкрито загальне позовне провадження, сторонам роз`яснені їх процесуальні права та обов`язки.

В судовому засіданні позивачка позов підтримала у повному обсязі, посилаючись на вищевказані обставини, в подальшому подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала, просить позов задовольнити.

В судовому засіданні представник третьої особи - ОСОБА_6 позов підтримала у повному обсязі, в подальшому подала заяву про розгляд справи без її участі.

Відповідачка ОСОБА_3 , яка належним чином повідомлена про місце, дату і час розгляду справи судом, в судове засідання не з`явилась, про причини неявки суд не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутності та відзив на позовну заяву у встановлений судом строк не подала, тому суд розглядає справу на підставі наявних у ній доказів у заочному порядку.

Заслухавши позивачку, представника третьої особи, думку малолітньої ОСОБА_2 , свідків, дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню по наступним підставам.

Так, малолітня ОСОБА_2 пояснила, що раніше проживала з мамою в м.Вільногірську, потім поїхала з нею до м.Кривий Ріг. З мамою не залишилась жити через погані умови проживання - туалет був на вулиці, купалася вона в тазу. За цей рік мама приїздила до неї один раз, та й то на 5 хвилин, іноді телефонує їй, але не часто, запитує чи все у неї добре, що вона їла, але не обіцяє приїхати, на питання про це не відповідає. Речі їй купує бабуся, мама перед школою привезла рюкзак, пару зошитів. Їй краще жити з бабусею, аніж з мамою, надалі теж хотіла б проживати з бабусею. Вона відвідує хореографічний гурток, заняття з музики, вивчає англійську мову, все оплачує бабуся.

Свідок ОСОБА_7 пояснив, що малолітня ОСОБА_2 - це його племінниця, батько дитини помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , після цього мати дитини переїхала до м.Кривого Рогу разом з дитиною. Коли дідусь дитини (його батько) поїхав до них, то побачив, що умови проживання неналежні, розповів про це йому, згодом він теж поїхав до відповідачки та пересвідчився в цьому. Дитину забрали до м.Вільногірськ, влаштували до школи, це було наприкінці квітня 2021 р. Дівчинка проживала то в нього, то в бабусі. Відповідачка до дитини не приїздить, навіть на День народження доньки. Дитину утримує позивачка, а він та батько допомагають. Дитина проживає з позивачкою з весни 2021 р. Він телефонував відповідачці, однак вона сказала, що на судовий розгляд даної справи не приїде.

Свідок ОСОБА_8 пояснив, що перебував у зареєстрованому шлюбі з позивачкою, який розірвано. Мали сина ОСОБА_4 , який помер. Після його смерті відповідачка знайшла собі іншого чоловіка, виїхала з ним в м.Кривий Ріг та забрала з собою дитину. Він поїхав до них, побачив, що вони жили в будинку дачного типу, дитина була недоглянута, схудла, умов для проживання там не було, в будинку було брудно та була відсутня гаряча вода. Згодом він з сином ОСОБА_7 поїхали та забрали дитину звідти. Для невістки та її співмешканця знайшли квартиру, однак вони не хотіли працювати, гроші від пенсії дитини мати витрачала на себе, дитині нічого з них не купувала. Переважно дитина проживає у баби, на канікули приїздить до нього, він мешкає у іншому населеному пункті разом з дружиною. Мати від виховання дитини фактично самоусунулася, обіцяла на День народження подарунок, однак так і не приїхала, думає тільки про себе.

Свідок ОСОБА_9 пояснила, що позивачка - це її сусідка, вона виховує онуку, водить її до школи та до музичної школи, годує, купує речі. Дитина постійно з бабою, а мати з нею не спілкується, не приїжджає, участі в вихованні та утриманні дитини не приймає. За два роки перебування дитини у баби, матір вона жодного разу не бачила. Дівчинка виглядає щасливою, стосунки у них гарні, бабуся її любить.

З письмових матеріалів справи слідує, що батьками малолітньої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 09.02.2012 року. (а.с.6)

Відповідно до довідки про доходи № 4554 6355 7585 9515, ОСОБА_1 перебуває на обліку в Кам`янському об`єднаному управлінні ПФУ в Дніпропетровській області, отримує пенсію за віком, розмір якої складає 4010,98 грн. (а.с.12)

Стан здоров`я ОСОБА_1 дозволяє їй бути опікуном, що підтверджується копією висновку, який виданий КП «Вільногірський міський центр первинної медико-санітарної допомоги». (а.с.8)

Відповідно до копії довідки серії ІІА № 2725295, виданої Територіальним сервісним центром Міністерства внутрішніх справ України, ОСОБА_1 на території України станом на 14.12.2021 р. до кримінальної відповідальності не притягується, незнятої чи непогашеної судимості не має та в розшуку не перебуває. (а.с.9)

Батько дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданого відділом ДРАЦС по П`ятихатському району та м.Вільногірську Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро). (а.с.15)

Позивачка ОСОБА_1 є матір`ю ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , виданого бюро ЗАГС Вільногірського міськвиконкому Дніпропетровської області, відповідно до якого його матір`ю записана ОСОБА_10 (а.с.14), та яка при реєстрації шлюбу з ОСОБА_11 змінила прізвище на ОСОБА_12 , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_4 , виданого відділом РАЦС Вільногірського міського управління юстиції Дніпропетровської області. (а.с.17)

У власності позивачки перебуває житловий будинок садибного типу за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про право власності (а.с.10) та копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. (а.с.11)

Позивачка 11.01.2022 р. зверталась до Департаменту соціально-гуманітарної політики Вільногірської міської ради Дніпропетровської області з заявою про надання висновку про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 , через неналежне виконання нею батьківських обов`язків, встановлення опіки та призначення її опікуном (а.с.13)

Рішенням виконавчого комітету Вільногірської міської ради Дніпропетровської області № 203/о/7-22 від 20 липня 2022 року визнано доцільним позбавлення батьківських прав гр. ОСОБА_3 відносно їх малолітньої доньки - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та призначення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , опікуном над малолітньої ОСОБА_2 (а.с.69)

Відповідно до ст.150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Згідно із ч.8 ст.7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Частиною 1 ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно до ч.2 ст.27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати до самостійного життя та праці.

Відповідно до положень принципу № 6, принципу № 7 абз. 2 Декларації прав дитини, прийнятої резолюцією № 1385 Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року, дитина заради повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові та порозуміння. Вона має, коли це є можливим, зростати під опікою і відповідальністю її батьків і в будь-якому випадку в атмосфері любові, моральної і матеріальної забезпеченості. Найкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для тих, на кому лежить відповідальність за її навчання, ця відповідальність покладена перш за все на батьків.

Відповідно до ч.1 ст.152 СК України, право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом.

Відповідно до ч.4 ст.155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Статтею 165 СК України передбачено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Під час ухвалення рішення про позбавлення батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Пунктом 15 даної постанови ВСУ визначено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Статтею 167 СК України передбачено, що якщо дитина не може бути передана другому з батьків, переважне право перед іншими особами на передання їм дитини мають, за їхньою заявою, баба та дід, повнолітні брати та сестри, інші родичі дитини, мачуха, вітчим.

Згідно до ст.ст.55, 58 ЦК України, опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки. Опіка встановлюється над малолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, які визнані недієздатними.

Відповідно до ст.ст.60, 63 ЦК України, суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. Фізична особа може бути призначена піклувальником лише за її письмовою заявою. При призначенні піклувальника для неповнолітньої особи враховується бажання підопічного.

Згідно ст.249 СК України, опікун, піклувальник зобов`язаний виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, психічний, духовний розвиток, забезпечити одержання дитиною повної загальної середньої освіти. Опікун, піклувальник має право самостійно визначати способи виховання дитини з урахуванням думки дитини та рекомендацій органу опіки та піклування.

Згідно ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно ч.1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Згідно зі ст.27 Конвенції «Про права дитини», яку ратифіковано Постановою ВР № 789-XII від 27.02.91 р., передбачено право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Відповідно до ч.2 ст.27 Конвенції, батько(ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ч.3 ст.166 СК України, при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину.

Згідно п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_3 є батьками малолітньої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає в сім`ї позивачки ОСОБА_1 , батько дитини помер, а мати ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, оскільки не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її здоров`я, не забезпечує необхідним харчуванням, умовами проживання, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, що, в цілому, негативно впливає на фізичний та духовний розвиток малолітньої ОСОБА_2 . Дитина фактично позбавлена уваги, піклування зі сторони матері, яка фактично відмовилася від виконання своїх батьківських обов`язків відносно своєї малолітньої доньки ОСОБА_2 , орган опіки та піклування - виконком Вільногірської міської ради Дніпропетровської області вважає доцільним позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав, тому виходячи з інтересів дитини, суд прийшов до висновку, що відповідачку слід позбавити батьківських прав по відношенню до її малолітньої дитини, задовольнивши позов в цій частині.

Позивачка ОСОБА_1 на даний час є пенсіонером за віком, щомісячно отримує пенсію, не знятої чи не погашеної судимості не має, має всі необхідні умови для виховання та проживання малолітньої дитини та за станом здоров`я може бути опікуном, орган опіки та піклування - виконком Вільногірської міської ради Дніпропетровської області вважає доцільним призначення її опікуном над малолітньою ОСОБА_2 , тому враховуючи бажання самої дитини проживати в її сім`ї, суд дійшов до висновку, що вимоги позивачки ОСОБА_1 щодо встановлення опіки та призначення її опікуном над малолітньою ОСОБА_2 також підлягають задоволенню.

Крім того, батьки, в силу вимог ст.180 СК України, зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, малолітня дитина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знаходиться на даний час в сім`ї ОСОБА_1 на повному її забезпеченні, будь-які причини, що звільняють відповідачку від обов`язку по утриманню малолітньої дитини відсутні, тому позов в цій частині також підлягає задоволенню в межах заявлених вимог, а аліменти на утримання дитини - стягненню з відповідачки.

На підставі ст.141 ЦПК України, з відповідачки на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі 2977,20 грн.

Керуючись ст.ст.7, 150, 152, 155, 164, 165-167, 180-182, 191, 249 СК України, ст.ст.55, 58, 60, 63 ЦК України, ст.ст.12, 13, 76, 81, 133, 141, 259-263, 268, 280-284 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 , яка діє в інтересах малолітньої ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав, встановлення опіки, призначення опікуном малолітньої дитини та стягнення аліментів на утримання дитини, третя особа - виконавчий комітет Вільногірської міської ради Дніпропетровської області - задовольнити.

ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка народилася в м.Вільногірськ Дніпропетровської області, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_5 ) позбавити батьківських прав по відношенню до її малолітньої дитини - доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Встановити опіку над малолітньою дитиною ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , призначивши її опікуном - ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_7 , яка народилася в м.Дніпродзержинськ Дніпропетровської області, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_6 ).

Стягнути з ОСОБА_3 на користь опікуна ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів її заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на одну дитину відповідного віку , щомісячно, починаючи з 23 березня 2022 року до досягнення дитиною повноліття.

Допустити негайне виконання рішення суду в цій частини в межах платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у розмірі 2977 грн. 20 коп.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення відповідачем може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відповідач, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 07.09.2022 року.

Головуючий - суддя: підпис А.А.Борцова