Справа № 298/339/22
Номер провадження 2-о/298/16/22
УХВАЛА

про залишення заяви без руху

04 квітня 2022 року смт. Великий Березний

Суддя Великоберезнянського районного суду Закарпатської області Зизич В.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 , про встановлення факту, що має юридичне значення,-

ВСТАНОВИВ:

28 березня 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, в якій просить встановити факт, що він, ОСОБА_1 , самостійно без участі матері виховує двох неповнолітніх дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та є одиноким батьком.

Вирішуючи питання про прийняття заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, суддею враховано, що дана заява повинна відповідати як загальним правилам щодо змісту і форми позовної заяви, встановленим ст.175 ЦПК України, так і вимогам щодо її змісту, передбаченим ст.318 ЦПК України.

Дослідивши матеріали заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 , про встановлення факту, що має юридичне значення, суддею встановлено недоліки, які унеможливлюють відкриття провадження у справі та обумовлюють необхідність залишення заяви без руху з таких підстав.

Статтею 293 ЦПК України визначено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до ст.318 ЦПК України у заяві про встановлення факту, що має юридичне значення, повинно бути зазначено: 1) який факт заявник просить встановити та з якою метою; 2) причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; 3) докази, що підтверджують факт.

Згідно роз`яснень, викладених в п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року "Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", вирішуючи питання про прийняття заяв про встановлення фактів, що мають юридичне значення, судам необхідно враховувати, що ці заяви повинні відповідати як загальним правилам щодо змісту і форми позовної заяви, встановленим ст. 137 ЦПК, так і вимогам щодо її змісту, передбаченим ст. 274 ЦПК.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18) зроблено висновок, що […] у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів.

Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов:

- факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення;

- встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах;

- заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо);

- чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Як зазначає ОСОБА_1 у своїй заяві, відповідно до діючого законодавства отримання додаткових пільг можливо за рішенням суду про встановлення відповідного факту, тому просить встановити факт, що він виховує дітей без матері та є одиноким батьком, при цьому, заявник не зазначає, які саме особисті чи майнові права залежать від факту, що підлягає встановленню, не конкретизовано мету встановлення такого факту, при тому, що така мета дає можливість зробити висновок, чи дійсно цей факт є юридичним і чи тягне він правові наслідки, також не надано доказів, що від встановлення даного факту залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав.

Сторонами у справах окремого провадження є заявники, заінтересовані особи, які є спеціальними суб`єктами цього виду провадження. При визначенні кола заінтересованих осіб у встановленні факту слід враховувати їх юридичний інтерес, а саме:

- тоді, коли факти, що підлягають встановленню, можуть вплинути на їх права та обов`язки;

- якщо це організації та установи, в яких заявник буде реалізовувати рішення про встановлення факту.

Положеннями ч. 4 ст.294 ЦПК України визначено, що справи окремого провадження суд розглядає за участю заявника та заінтересованих осіб.

Звернувшись до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, ОСОБА_1 зазначив заінтересованою особою ОСОБА_2 - матір дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . При цьому, заявник не зазначає заінтересовану особу, в якої буде реалізовувати рішення про встановлення факту, що має юридичне значення, з огляду на те, що ним наведені в заяві відомості щодо отримання додаткових пільг за рішенням суду.

Відтак, заявником не зазначені всі й належні заінтересовані особи, на права та обов`язки яких впливають правовідносини.

Також слід зазначити, що згідно з ч.1 ст.95 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Згідно ч. 2 ст. 95 ЦПК України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Відповідно до ч. 4 ст. 95 ЦПК України копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством.

Відповідно до пункту 5.27 Національного стандарту України Уніфікованої системи організаційно-розпорядчої документації Вимоги до оформлювання документів (ДСТУ 4163-2003), затвердженого наказом Держспоживстандарту України від 07 квітня 2003 року № 55, відмітку про засвідчення копії документа складають зі слів Згідно з оригіналом, назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії.

При цьому, подані до заяви копії документів (письмових доказів) належним чином не засвідчені, зокрема, відсутні дані щодо особи, яка такі засвідчила, її ініціалів та прізвища, а окремі з них через погану якість копіювання є частково нечитабельними.

Також, статтею 316 ЦПК України передбачено підсудність заяв про встановлення факту, що має юридичне значення.

Так, заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання.

Як вбачається із тексту заяви, заявник ОСОБА_1 , звертаючись до Великоберезнянського районного суду Закарпатської області, вказує своїм місцем проживання: АДРЕСА_1 , при цьому згідно долученої копії довідки за підписом старости с.Сіль та ОСОБА_5 .Опаленик вбачається, що ОСОБА_1 "дійсно тимчасово проживає" АДРЕСА_1 , однак зі змісту зазначеної копії довідки неможливо встановити дату видачі такої, з якого часу ОСОБА_1 тимчасово проживає за вказаною адресою, та на яких підставах. При цьому, матеріали за заявою не містять даних щодо зареєстрованого місця проживання заявника.

Вказані обставини перешкоджають суду на стадії відкриття провадження у справі визначитись щодо дотримання заявником правил територіальної підсудності, встановлених ст.316 ЦПК України.

Крім цього, заява ОСОБА_1 у порушення вимог п.2 ч.2 ст.175 ЦПК України не містить відомостей щодо:

- реєстраційного номера облікової картки платника податків заявника за його наявності або номер і серію паспорта, також не зазначені ці відомості щодо заінтересованої особи, відсутні повні дані щодо місця проживання заявника та заінтересованої особи, в тому числі із зазначенням поштових індексів.

Суддею звертається увага, що 1 квітня 2022 року через канцелярію суду заявником ОСОБА_1 подана заява про збільшення позовних вимог, в якій він просить визначити місце проживання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з ним.

Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Аналіз норм процесуального права дає підстави для висновку про те, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Заявник ОСОБА_1 у поданій заяві про збільшення вимог не порушує питання щодо встановлення факту проживання дітей з батьком, а просить визначити місце проживання дітей з ним, що не узгоджується в положеннями ст.315 ЦПК України, та не містить належного правового обґрунтування щодо заявленої вимоги, в той час коли згідно із ст. 19 СК України місце проживання дітей визначається в позовному провадженні з обов`язковою участю органу опіки та піклування та другого із батьків дитини.

Вищевказані недоліки позбавляють суд можливості відкрити провадження за цією справою та призначити її до судового розгляду.

Відповідно до ч. 9 ст. 10 ЦПК України, якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

Відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня отримання позивачем копії ухвали.

При вирішенні питання про залишення позовної заяви без руху враховується, практика Європейського суду з прав людини (рішення Суду у справі De Geouffre de la Pradelle проти Франції , №12964/87, § 28, від 16 грудня 1992 pоку) де зазначено, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

Звертається увага заявника і на те, що якісна підготовка справи до розгляду, спрямована в першу чергу на захист інтересів самих учасників справи.

Враховуючи вищевикладене, заяву про встановлення факту, що має юридичне значення, необхідно залишити без руху, та надати заявнику строк для усунення зазначених вище недоліків.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 175, 177, 185, 260 ЦПК України, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 , про встановлення факту, що має юридичне значення - залишити без руху та надати заявнику строк для усунення недоліків протягом десяти днів з дня вручення копії ухвали про залишення заяви без руху.

У випадку неусунення недоліків у визначений судом термін, заява буде вважатися неподаною та повернута заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Зизич В.В.