ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1538/22 Справа № 197/199/16-ц Суддя у 1-й інстанції - Леонідова О. В. Суддя у 2-й інстанції - Остапенко В. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2022 року м.Кривий Ріг

справа № 197/199/16-ц

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Остапенко В.О.,

суддів: Бондар Я.М., Зубакової В.П.,

секретар судового засідання: Євтодій К.С.

сторони

позивач за первісним позовом: Товариство з обмеженою відповідальністю «Колекторське агентство Пактум»

відповідач за первісним позовом: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксації судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, без участі учасників справи, в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Широківського районного суду Дніпропетровської області від 09 листопада 2021 року, яка постановлена суддею Леонідовою О.В. в смт. Широке Дніпропетровської області, відомості щодо дати складання повного тексту ухвали суду матеріали справи не містять, -

ВСТАНОВИВ:

В лютому 2016 року ПАТ «ВТБ Банк», правонаступником якого є ТзОВ «КА Пактум», звернувся з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в якому просив суд стягнути з відповідача а свою користь заборгованість за кредитним договором на загальну суму у розмірі 105 466,82 грн., яка складається із заборгованості за кредитом в розмірі 34 898,50 грн. (з урахуванням індексу інфляції та 3% річних), заборгованості по процентам за користування кредитом в розмірі 14 149 грн. (з урахуванням індексу інфляції та 3% річних), заборгованості по комісії за обслуговування кредиту - 32 786,03 грн., заборгованості за пенею у зв`язку з несвоєчасною сплатою відсотків та кредиту - 23 633,29 грн. та вирішити питання про розподіл судових витрат по справі.

21 жовтня 2021 року відповідачем за первісним позовом ОСОБА_1 подана змінена зустрічна позовна заява до АТ «ВТБ Банк», Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, ТзОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія», ТзОВ «Фінансова компанія «Профкапітал», ТзОВ «Колекторське агентство Пактум», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача ОСОБА_2 про визнання недійсним кредитного договору №R0В, укладеного між АТ «ВТБ Банк» та ОСОБА_1 22 січня 2013 року; визнання недійсним договору про внесення змін № 1 до кредитного договору,укладеного між АТ «ВТБ Банк» та ОСОБА_1 22 січня 2013 року; визнання недійним договору про відступленняправа вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитами №151217 нв, укладеного між ТзОВ «Фінансова компанія «Профкапітал» та АТ «ВТБ Банк» 15 грудня 2017 року та визнання недійним договору про відступлення права вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитами №151217 нв, укладеного між ТзОВ «Колекторське агентство Пактум» та ТзОВ «Фінансова компанія «Профкапітал» 26 грудня 2017 року та заява про поновлення строку на її подання.

Ухвалою Широківського районного суду Дніпропетровської області від 09 листопада 2021 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 про поновлення пропущеного процесуального строку для подачі зміненого зустрічного позову відмовлено.

Змінену зустрічну позовну заяву подану 21 жовтня 2021 року залишено без розгляду.

В апеляційній скарзі відповідач за зустрічним позовом ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу суду та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.

Апелянт посилається на те, що ним пропущено строк для подачі зміненого зустрічного позову у зв`язку з тим, що позивач за зустрічним позовом ознайомився з Договором про відступлення прав вимогигрошових зобов`язань за фінансовими кредитами № 151217 нв, укладеним між ТзОВ «Фінансова компанія «Профкапітал» та АТ «ВТБ Банк» 15 грудня 2017 року лише 05 жовтня 2021 року, тому при зверненні з первісними вимогами зустрічного позову 16 травня 2016 року зазначені документи були відсутні.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Пунктами 10, 11 частини 2 статті 2 ЦПК України визначено, що одними із основних принципів цивільного судочинства є розумність строків розгляду справи судом та неприпустимість зловживання процесуальними правами.

Згідно ч. 1 ст. 371 ЦПК України, апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції має бути розглянута протягом шістдесяти днів із дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження, а апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції - протягом тридцяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду, як джерело права.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно з нормами ст. 17 Конвенції, жодне з положень цієї Конвенції не може тлумачитись як таке, що надає будь-якій державі, групі чи особі право займатися будь-якою діяльністю або вчиняти будь-яку дію, спрямовану на скасування будь-яких прав і свобод, визнаних цією Конвенцією, або на їх обмеження в більшому обсязі, ніж це передбачено в Конвенції.

Ратифікуючи зазначену Конвенцію Україна взяла на себе зобов`язання гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в Конвенції, включаючи право на справедливий судовий розгляд протягом розумного строку.

У своєму рішенні у справі «Калашников проти Росії» Європейський суд зазначив, що розумність тривалості провадження визначається залежно від конкретних обставин справи, враховуючи критерії, визначені у прецедентній практиці Суду, зокрема, складність справи, поведінка заявника та поведінка компетентних органів влади.

З аналізу зазначених норм Конвенції та практики Європейського суду вбачається, що питання про порушення ст. 17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції - принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом.

Вищенаведені положення закону направлені на дотримання розумних строків розгляду справи і на недопущення зловживання своїми процесуальними правами та правами інших осіб, які беруть участь у справі.

Праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондує обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються його безпосередньо та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (ALIMENTARIA SANDERS S.A. V. SPAIN, №11681/85, §35, ЄСПЛ, від 07 липня 1989 року).

Неявка осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце судового розгляду справи являється їх волевиявленням, яке свідчить про відмову від реалізації свого права на безпосередню участь у судовому розгляді справи та інших процесуальних прав, тому не може бути перешкодою для розгляду судом апеляційної інстанції питання по суті.

Виходячи з вищенаведених норм Конвенції та практики Європейського суду, вимог п.11 частини 3 статті 2 ЦПК України щодо неприпустимості зловживання сторонами своїми процесуальними правами, статті 371 ЦПК України щодо строку розгляду апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду справи за відсутності сторін по справі.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 09 лютого 2016 року ПАТ «ВТБ Банк» звернувся з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості (том 1 а.с.1-3).

16 травня 2016 року ОСОБА_1 звернувся з зустрічним позовом до ПАТ «ВТБ Банк» про визнання недійсним кредитного договору та стягнення моральної шкоди (том 1 а.с.4-6).

Ухвалою Широківського районного суду Дніпропетровської області від 27 травня 2021 року до участі у справі, в якості позивача за позовом акціонерного товариства «ВТБ Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, залучено Товариство з обмеженою відповідальністю «Колекторське агентство Пактум». (том 1 а.с. 45-46).

21 жовтня 2021 року відповідачем за первісним позовом ОСОБА_1 подана змінена зустрічна позовна заява до АТ «ВТБ Банк», Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, ТзОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія», ТзОВ «Фінансова компанія «Профкапітал», ТзОВ «Колекторське агентство Пактум», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача ОСОБА_2 про визнання недійсним кредитний договір № R0В укладеного між АТ «ВТБ Банк» та ОСОБА_1 від 22 січня 2013 року; визнання недійсним договір про внесення змін №1 до кредитного договору укладеного між АТ «ВТБ Банк» та ОСОБА_1 від 22 січня 2013 року; визнання недійним договір про відступленняправа вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитами № 151217 нв укладеного між ТзОВ «Фінансова компанія «Профкапітал» та АТ «ВТБ Банк» від 15 грудня 2017 року та визнання недійним договір про відступлення права вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитами №151217 нв укладеного між ТзОВ «Колекторське агентство Пактум» та ТзОВ «Фінансова компанія «Профкапітал» від 26 грудня 2017 року та заява про поновлення строку на її подання (том 1 а.с.164-174).

Постановляючи ухвалу про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 про поновлення пропущеного процесуального строку для подачі зміненого зустрічного позову та залишення без розгляду зміненої зустрічної позовної заяви, суд першої інстанції виходив з того, що дана цивільна справа перебуває на розгляді в суді з 2016 року та 18 березня 2019 року підготовче провадження по справі закрито та призначено судове засідання для розгляду справи по суті, натомість в зміненій зустрічній позовній заяві, поданій 21 жовтня 2021 року, заявлено інші позовні вимоги, інші відповідачі, поважних причин пропуску пропущеного процесуального строку не заявлено, що є підставою для відмови у задоволенні заяви ОСОБА_1 про поновлення пропущеного процесуального строку для подачі зміненого зустрічного позову.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до частини 1 статті 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

У частині 3 статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частиною 1 статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За змістом ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Складовою правової визначеності є передбачуваність застосування норм процесуального законодавства. Європейський суд з прав людини зазначає, що сторони судового провадження повинні мати право очікувати застосування до їхньої справи чинних норм процесуального законодавства (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Дія 97» проти України від 21 жовтня 2010 року)

Позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається із двох елементів: предмета і підстави позову.

Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Відтак зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 49 ЦПК України, позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 49 ЦПК України, до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви. У справі, що розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, зміна предмета або підстав позову допускається не пізніше ніж за п`ять днів до початку першого судового засідання у справі.

Згідно з ч. 1 ст. 189 ЦПК України завданнями підготовчого провадження є: 1) остаточне визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу; 2) з`ясування заперечень проти позовних вимог; 3) визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та зібрання відповідних доказів; 4) вирішення відводів; 5) визначення порядку розгляду справи; 6) вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті.

Часиною 2 ст. 189 ЦПК України передбачено, що підготовче провадження починається відкриттям провадження у справі і закінчується закриттям підготовчого засідання.

У Постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 грудня 2019 року у справі №917/1739/17 вказано, що «предмет позову - це певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення, яка опосередковується відповідним способом захисту прав або інтересів. Підстави позову це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу».

У Постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 червня 2019 року по справі №924/1473/15 зазначено, що: «підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. Тобто зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача. Одночасна зміна і предмета, і підстав позову не допускається. Разом з тим не вважаються зміною підстав позову доповнення його новими обставинами при збереженні в ньому первісних обставин та зміна посилання на норми матеріального чи процесуального права».

Для з`ясування вказаного слід порівняти зміст первісного позову та його вимоги із уточненим позовом.

Як вбачається із матеріалів справи 09 лютого 2016 року ПАТ «ВТБ Банк» звернувся з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості (том 1 а.с.1-3).

16 травня 2016 року ОСОБА_1 звернувся з зустрічним позовом до ПАТ «ВТБ Банк» про визнання недійсним кредитного договору та стягнення моральної шкоди (том 1 а.с.4-6).

Ухвалою Широківського районного суду Дніпропетровської області від 16 травня 2016 року зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 до ПАТ «ВТБ Банк» про визнання недійсним кредитного договору, стягнення моральної шкоди об`єднано в одне провадження з первісним позовомПАТ «ВТБ Банк», правонаступником якого є ТзОВ «КА Пактум», звернувся з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Ухвалою Широківського районного суду Дніпропетровської області від 18.03.2019 року підготовче провадження по справі закрите та призначене судове засідання для розгляду справи по суті, при цьому в зміненій зустрічній позовній заяві, поданій ОСОБА_1 21.10.2021 року, заявлено інші позовні вимоги, визначено інший склад відповідачів, поважних причин пропуску пропущеного процесуального строку не заявлено, тому колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про поновлення пропущеного процесуального строку для подання зміненої зустрічної позовної заяви до АТ «ВТБ Банк», Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, ТзОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія», ТзОВ «Фінансова компанія «Профкапітал», ТзОВ «Колекторське агентство Пактум», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача ОСОБА_2 про визнання недійсним кредитного договору № R0В укладеного між АТ «ВТБ Банк» та ОСОБА_1 22 січня 2013 року; визнання недійсним договору про внесення змін № 1 до кредитного договору, укладеного між АТ «ВТБ Банк» та ОСОБА_1 22 січня 2013 року; визнання недійним договору про відступлення права вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитами № 151217 нв, укладеного між ТзОВ «Фінансова компанія «Профкапітал» та АТ «ВТБ Банк» 15 грудня 2017 року та визнання недійним договору про відступлення права вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитами №151217 нв, укладеного між ТзОВ «Колекторське агентство Пактум» та ТзОВ «Фінансова компанія «Профкапітал» 26 грудня 2017 року.

При цьому не можуть бути підставою для скасування ухвали суду першої інстанції доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що ним пропущено строк для подачі зміненого зустрічного позову у зв`язку з тим, що позивач за зустрічним позовом ознайомився з Договором про відступлення прав вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитами №151217 нв, укладеним між ТзОВ «Фінансова компанія «Профкапітал» та АТ «ВТБ Банк» 15 грудня 2017 року лише 05 жовтня 2021 року, тому при зверненні з первісними вимогами зустрічного позову 16 травня 2016 року зазначені документи були відсутні, оскільки цивільна справа перебуває на розгляді в суді першої інстанції з 2016 року, при цьому 18 березня 2019 року підготовче провадження по справі закрито та призначено судове засідання для розгляду справи по суті, натомість в зміненій зустрічній позовній заяві, поданій ОСОБА_1 21 жовтня 2021 року, заявлено інші позовні вимоги, визначено інший склад відповідачів, що не може бути належною поважною причиною пропуску пропущеного процесуального строку.

На підставі наведено вище, колегія суддів приходить до висновку про те, що ухвала суду першої інстанції постановлена з дотриманням норм процесуального права, викладені в ухвалі висновки відповідають обставинам справи та наявним у матеріалах справи доказам, тому підстав для скасування оскаржуваної ухвали колегія суддів не вбачає, отже апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції - залишенню без змін, як така, що постановлена з дотриманням норм процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Широківського районного суду Дніпропетровської області від 09 листопада 2021 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному поряду безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 29 березня 2022 року.

Головуючий:

Судді: