Справа № 946/9933/21
Провадження № 2/946/507/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 березня 2022 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області

в складі: головуючого судді Бурнусуса О.О.,

за участю: секретаря судового засідання Коробко О.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Ізмаїла в загальному порядку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, яким просила визнати за нею в порядку спадкування після смерті ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 право власності на земельну ділянку площею 2,34 га, що розташована на території Озерненської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 895122 від 27.12.2005 року, кадастровий номер :01:002:0580.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що приватним нотаріусом Ізмаїльського районного нотаріального округу Одеської області Апреленко Р.І. їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщин у зв`язку із тим, що наявний заповіт на все майно після смерті ОСОБА_4 на ім`я ОСОБА_5 .

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, представник позивача надав суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, якою позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять позов задовольнити.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, надали суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, якими позовні вимоги визнають в повному обсязі та не заперечують проти задоволення позову.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Частиною 4 ст. 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 належала земельна ділянка площею 2,34 га, що розташована на території Озерненської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 895122 від 27.12.2005 року, виданого на підставі розпорядження Ізмаїльської районної державної адміністрації від 19 серпня 2005 року за № 556/А-2005, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №01.05.521.00723, кадастровий номер :01:002:0580.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 10.01.2014 року, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Після смерті ОСОБА_4 , згідно ст.1220 ЦК України, відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить вищезазначена земельна ділянка.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Статтею 1233 ЦК України передбачено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Відповідно до заповіту від 02.08.2004 року, посвідченого секретарем Озерненської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, зареєстрованого в реєстрі за № 107, ОСОБА_4 все своє майно, де б воно не було та в чому б воно не знаходилось і взагалі все те, що на день смерті буде їй належати заповіла ОСОБА_6 .

Також, відповідно до заповіту від 04.12.2008 року, посвідченого секретарем Озерненської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, зареєстрованого в реєстрі за № 333, ОСОБА_4 належний її державний акт на землю серії ЯБ № 895122, виданий Ізмаїльською райдержадміністрацією на право на земельну частку (пай) із КСП «Озерне» в умовних кадастрових гектарах, заповіла ОСОБА_1 .

Крім цього, згідно заповіту 22.03.2010 року, посвідченого секретарем Озерненської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, зареєстрованого в реєстрі за № 15, ОСОБА_4 все своє майно, де б воно не було та в чому б воно не знаходилось і взагалі все те, що на день смерті буде їй належати заповіла ОСОБА_5 .

Частиною 1 ст. 1241 ЦК України, встановлено, що малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та не працездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка).

Осіб, які мають право на обов`язкову частку після смерті ОСОБА_4 відносить її син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , оскільки на час відкриття спадщини був непрацездатним.

В свою чергу, ОСОБА_3 будучи спадкоємцем обов`язкової частки спадкування після смерті ОСОБА_4 відмовився від прийняття спадщини на користь позивача по справі ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Частиною 2 ст. 1254 ЦК України передбачено, що заповідач має право у будь який час скласти новий заповіт. Заповіт, який було складено пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або у тій частині, в якій він йому суперечить.

Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Згідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

В свою чергу, ОСОБА_2 будучи спадкоємицею за заповітом після смерті ОСОБА_4 разом із спадкодавцем не проживала та до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини не зверталась, тому вважається такою, що фактично не прийняла спадщину відповідно до вимог ст. ст. 1268, 1269 ЦК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно до ч. 1 ст. 1266 ЦК України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини.

Спадкоємцем за законом відповідно до ст.ст. 1261, 1266 ЦК України після смерті ОСОБА_4 являються:

- онука ОСОБА_1 , що підтверджено свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 03.05.1983 року, виданого виконавчим комітетом Утконосівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_3 від 05.10.2012 року, повторно виданого виконавчим комітетом Утконосівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, згідно якого ОСОБА_7 змінила прізвище на « ОСОБА_8 », а також свідоцтвом про народження ОСОБА_3 , що підтверджено свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4 від 16.10.1980 року, виданого виконавчим комітетом Озерненської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області.

Як вже було встановлено в судовому засіданні ОСОБА_3 відмовився від прийняття спадщини на користь позивача по справі ОСОБА_1 .

В свою чергу, позивач ОСОБА_1 на час відкриття спадщини проживала разом із спадкодавцем ОСОБА_4 , що підтверджено довідкою наданою виконавчим комітетом Утконосівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області від 28.10.2021 року за № 2951, тому вважається такою, що фактично прийняла спадщину відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України.

Згідно із п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права власності на спадкове майно судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження.

Враховуючи викладене, іншим (крім судового) шляхом захистити права позивача неможливо, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог про визнання права власності на спадкове майно та право позивача на спадщину такими, що підлягають захисту в зв`язку з чим задовольняє позов.

Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 133, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 (паспорт серії НОМЕР_5 , виданий Ізмаїльським РВ УМВС в Одеській області від 08.01.2002 року, РНОКПП - НОМЕР_6 , мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (мешкає за адресою: АДРЕСА_2 ), ОСОБА_3 (паспорт серії НОМЕР_7 , виданий Ізмаїльським РВ УМВС України в Одеській області від 24.02.1999 року, РНОКПП НОМЕР_8 , мешкає за адресою: АДРЕСА_3 ) про визнання права власності на спадкове майно задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування після смерті ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 право власності на земельну ділянку площею 2,34 га, що розташована на території Озерненської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 895122 від 27.12.2005 року, кадастровий номер :01:002:0580.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга подається апеляційному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 01.04.2022 року.

Суддя: О.О.Бурнусус