ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-з/821/67/22 Справа № 554/5563/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2022 року м.Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів:

Гончар Н. І. Сіренка Ю.В., Фетісової Т.Л.

секретар Зінченко Ю.О.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1

відповідачі: Полтавський апеляційний суд, Апеляційний суд Полтавської області, Державна казначейська служба України,

третя особи ОСОБА_2 ;

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до Полтавського апеляційного суду, Апеляційного суду Полтавської області, Державної казначейської служби України, третя особа ОСОБА_2 , про відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

У червні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Полтавського апеляційного суду, Апеляційного суду Полтавської області, Державної казначейської служби України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_2 , про відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 04 жовтня 2019 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Постановою Харківського апеляційного суду від 26 лютого 2020 року, з урахуванням ухвали Харківського апеляційного суду про виправлення описок від 16 березня 2020 року, апеляційну скаргу та доповнення до апеляційної скарги ОСОБА_1 задоволено частково, рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 04 жовтня 2019 року скасовано, ухвалено нове судове рішення, яким позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з державного бюджету України на користь ОСОБА_1 суму у рахунок відшкодування моральної шкоди у розмірі 40 000,00 грн.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

У лютому 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення, яку ухвалою Харківського апеляційного суду від 30 квітня 2020 року залишено без задоволення.

Постановою Верховного Суду від 09 грудня 2020 року постанову Харківського апеляційного суду від 26 лютого 2020 року, ухвалу Харківського апеляційного суду від 16 березня 2020 року та ухвалу Харківського апеляційного суду від 30 квітня 2020 року залишено без змін.

У березні 2021 року ОСОБА_1 повторно звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення.

Заяву мотивовано тим, що під час розгляду справи ним була проведена психологічна експертиза, вартість якої становить 5 076,00 грн. Судом апеляційної інстанції його позовні вимоги було задоволено, тому судові витрати підлягають розподілу. Однак апеляційним судом під час розгляду справи зазначене питання не було вирішено.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 06 квітня 2021 року заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення задоволено.

Ухвалено додаткове судове рішення.

Стягнуто з державного бюджету України на користь ОСОБА_1 судові витрати, пов`язані з проведенням експертного дослідження, у розмірі 5 076,00 грн.

Постановою Верховного Суду від 26 січня 2022 року ухвалу Харківського апеляційного суду від 06 квітня 2021 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постановою Верховного Суду від 11 серпня 2022 року визначено підсудність цивільної справи за заявою ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у даній справі Черкаському апеляційному суду.

У зв`язку із відсутністю фінансування на відправлення поштової кореспонденції, учасники справи були повідомлені про розгляд справи за допомогою смс-повідомлення, на електронну адресу та оголошенням, розміщеним на офіційному сайті суду. ОСОБА_1 також був повідомлений секретарем судового засідання телефонограмою.

Належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи учасники справи в судове засідання не з`явились, що відповідно до статей 270, 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи апеляційним судом.

Перевіривши матеріали справи та доводи заяви про ухвалення додаткового рішення, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати;

3) судом не вирішено питання про судові витрати;

4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.

Звертаючись у березні 2021 року до суду апеляційної інстанції із заявою про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат, ОСОБА_1 посилався на те, що судом апеляційної інстанції під час розгляду справи не було вирішено питання про стягнення на його користь витрат на проведення експертного дослідження в розмірі 5 076,00 грн.

Відповідно до частини першої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, чи пов`язані ці витрати з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи (пункт 2 частини третьої статті 133 ЦПК України).

Відповідно до частин другої, четвертої та п`ятої статті 83 ЦПК України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

У випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів.

Згідно з частиною восьмою статті 83 ЦПК України докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Пунктом 6 частини другої статті 356 ЦПК України передбачено, що в апеляційній скарзі мають бути зазначені нові обставини, що підлягають встановленню, докази, які підлягають дослідженню чи оцінці, обґрунтування поважності причин неподання доказів до суду першої інстанції, заперечення проти доказів, використаних судом першої інстанції.

Межі розгляду справи судом апеляційної інстанції визначені у статті 367 ЦПК України, відповідно до яких суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (частина друга). Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього (частина третя).

У матеріалах справи та протоколах судового засідання Харківського апеляційного суду відсутня інформація щодо прийняття судом апеляційної інстанції від ОСОБА_1 доказу, зокрема висновку експертного дослідження № 6, складеного 24 жовтня 2019 року судовим експертом Полтавського науково-дослідного експертного-криміналістичного центру Міністерства внутрішніх справ України Чепур О. О.

Мотивувальна частина постанови Харківського апеляційного суду від 26 лютого 2020 року не містить посилання на цей висновок експертного дослідження або мотиви його відхилення.

Зазначені обставини також викладені у постанові Верховного Суду від 09 грудня 2020 року у цій справі, прийнятій за наслідками розгляду касаційних скарг Полтавського апеляційного суду, голови Ліквідаційної комісії Апеляційного суду Полтавської області Александрович Л. О. та Чернова С. І. на постанову Харківського апеляційного суду від 26 лютого 2020 року та ухвалу Харківського апеляційного суду від 30 квітня 2020 року.

З огляду на викладене, наведені у заяві про ухвалення додаткового рішення обставини не підтверджуються наявними у матеріалах справи доказами, тому колегія суддів не вбачає підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі та розподілу судових витрат.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі слід залишити без задоволення.

Керуючись статтями 270, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

у х в а л и в:

Заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення залишити без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції з підстав та на умовах, викладених у статті 389 ЦПК України.

Судді