Справа № 175/3998/21
Провадження № 2-о/175/72/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2022 року смт. Слобожанське

Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Бойка О.М.

при секретарі - Кучеренко О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу окремого провадження за заявою ОСОБА_1 , зацікавлена особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про встановлення факту належності правовстановлюючого документу,

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2021 року до Дніпропетровського районного суду із заявою звернулася ОСОБА_1 , згідно якої просила встановити юридичний факт належності їй, ОСОБА_1 , диплома серії НОМЕР_1 , виданого 28 лютого 1981 року Калинівським сільськогосподарським технікумом, за реєстраційним номером 8918.

В обґрунтування своїх вимог заявниця посилається на те, що вона народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в Глухівському районі Сумської області. Бланк свідоцтва про її народження був заповнений російською мовою і зазначено прізвище в свідоцтві про народження як, « ОСОБА_2 ».

Після чого, в 1977 році вона вступила на навчання до Калинівського сільськогосподарського технікуму, який знаходиться в Хомутовському районі Курської області Російської Федерації та після закінчення навчання в лютому 1981 року їй був виданий відповідний диплом серії НОМЕР_1 та вданому дипломі її прізвище російською мовою було вказано « ОСОБА_3 ».

Також позивачка зазначає про те, що після реєстрації шлюбу, вона змінила своє дошлюбне прізвище на прізвище чоловіка та стала « ОСОБА_4 », а потім уклала інший шлюб та знову змінила прізвище на « ОСОБА_5 ».

21 жовтня 2021 року вона набула пенсійного віку, тому у вересні 2021 року вона звернулася до спеціалістів Головного управління Пенсійного фонду України та надала для перевірки всі документи, необхідні для призначення пенсії. До трудової книжки зауважень не було, але після ознайомлення зі змістом диплому їй пояснили, що період навчання не буде зарахований до страхового стажу, так як її прізвище у свідоцтві про народження « ОСОБА_2 », а в дипломі - « ОСОБА_3 » у зв`язку з чим, їй було рекомендовано звернутися до суду для встановлення факту належності вищевказаного диплому, тому вона змушена звертається до суду з даним позовом за захистом своїх прав.

Заявниця у судове засідання надала суду заяву, згідно якої просила розглядати справу за її відсутності, свої вимоги підтримала та просила їх задовольнити у повному обсязі.

Представник зацікавленої особи у судове засідання не з`явилися та жодних заяв щодо відкладення розгляду справи також не надавали, тому вважаю за можливе здійснити розгляд справи без їх участі на підставі доказів наявних в матеріалах справи та ухвалити рішення у відповідності до норм чинного законодавства.

Так, згідно з ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Відповідно до ч.1 ст.223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про те, що заява підлягає задоволенню, оскільки відповідно до п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаним в свідоцтві про народження або в паспорті.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в Глухівському районі Сумської області народилася позивачка по справі та бланк свідоцтва про її народження серії НОМЕР_2 був заповнений російською мовою і зазначено її прізвище як, « ОСОБА_2 ».

Після чого, в 1977 році вона вступила на навчання до Калинівського сільськогосподарського технікуму, який знаходиться в Хомутовському районі Курської області Російської Федерації та після закінчення навчання в лютому 1981 року їй був виданий відповідний диплом серії НОМЕР_1 та вданому дипломі її прізвище російською мовою було вказано як « ОСОБА_3 ».

Також судом встановлено, що позивачка після реєстрації шлюбу змінила своє дошлюбне прізвище на прізвище чоловіка та стала « ОСОБА_4 », а потім уклала інший шлюб та знову змінила прізвище на « ОСОБА_5 ».

Крім того, як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 21 жовтня 2021 року позивачка набула пенсійного віку, та у вересні 2021 року вона звернулася до спеціалістів Головного управління Пенсійного фонду України і надала для перевірки всі документи, необхідні для призначення їй пенсії. До трудової книжки зауважень не було, але після ознайомлення зі змістом диплому, працівниками пенсійного фонду їй роз`яснено про те, що період навчання їй не буде зарахований до страхового стажу, так як її прізвище у свідоцтві про народження « ОСОБА_2 », а в дипломі - « ОСОБА_3 » у зв`язку з чим, у заявниці виникли ускладнення при оформленні пенсії за віком, оскільки вказані обставини є підставою для не зарахування періоду навчання до страхового стажу.

З огляду на вищевикладене суд приходить до висновку про те, що диплом серії НОМЕР_1 , виданий Калинівським сільськогосподарським технікумом 28 лютого 1981 року, реєстраційний номер НОМЕР_3 , у якому зазначено прізвище російською мовою як « ОСОБА_3 » належить саме заявниці по справі - ОСОБА_1 .

Так, процесуальні питання розгляду судом справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення регламентуються главою 6 розділу IV ЦПК України.

Відповідно до ч.1 ст.293 ЦПК, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з положеннями п.5 ч.2 ст.293 ЦПК, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно ст. 319 ЦПК України у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 та п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України та роз`яснень, викладених у п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Відповідно до п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України, від 31.03.1995, №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» при розгляді справи про встановлення відповідно до п.6 ст.256 ЦПК (у новій редакції ЦПК України відповідно норма міститься у ст.315) факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення.

Предметом розгляду заяви є встановлення факту належності документів, оскільки даний факт підтверджується письмовими доказами по справі, враховуючи встановлені судом та наведені вище обставини, які були підтверджені доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що заявницею доведено той факт, що диплом серії НОМЕР_1 , виданий Калинівським сільськогосподарським технікумом 28 лютого 1981 року, реєстраційний номер НОМЕР_3 , у якому зазначено прізвище російською мовою як « ОСОБА_3 » належить саме їй - ОСОБА_1 .

Зокрема, встановлення вказаного факту має юридичне значення для заявниці, який через розбіжності в написанні її прізвища у вищевказаному правовстановлюючому документі, не може в повному обсязі реалізувати свої права.

Згідно ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказами.

Керуючись: Постановою Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», ст.ст. 29, 1264 ЦК України, ст.ст. 265, 293-294, 315-319 ЦПК України суд, -

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1 , зацікавлена особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про встановлення факту належності правовстановлюючого документу - задовольнити.

Встановити юридичний факт, що диплом серії НОМЕР_1 , виданий Калинівським сільськогосподарським технікумом 28 лютого 1981 року, реєстраційний номер НОМЕР_3 , на ім`я (російською мовою) « ОСОБА_6 », належить заявниці - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_4 .

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.М. Бойко