ВОЛОДИМИР-ВОЛИНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

іменем України

12 вересня 2022 року м.Володимир

Володимир-Волинський міський суд Волинської області в складі:

головуючої судді Кусік І.В.,

з участю секретаря Баскакової К.А.,

з участю представника позивача ОСОБА_1 ,

позивача ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3 ,

відповідача ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні житловим будинком і зобов`язання вчинити певні дії,-

встановив:

13 червня 2022 року позивач ОСОБА_2 звернулась до суду з вищевказаною позовною заявою, на обгрунтування якої зазначила, що вона та відповідач ОСОБА_4 є співвласниками житлового будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

У її власності перебуває 17/30 частки вказаного житлового будинку з надвірними будівлями. Іншими співвласниками будинковолодіння були відповідач ОСОБА_4 та її рідна сестра ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Тобто, на даний час будинок по АДРЕСА_1 належить їй та відповідачці ОСОБА_4 на праві спільної часткової власності.

Вона завжди проживала у цьому будинку і проживає у ньому і зараз. Раніше у будинку до дня смерті проживала ОСОБА_5 , з якою в неї ніколи не виникало жодних непорозумінь та конфліктів з приводу користування житлом. Вони користувалися двома окремими входами.

У фактичному користуванні її сім`ї згідно технічного паспорта від 25.11.2014 року, виготовленого КП «Волинське обласне бюро технічної інвентаризації», є такі приміщення: житлова кімната 1-3 площею 13,8 кв.м., житлова кімната 1-5 площею 13,1 кв.м., кухня 1-2 площею 6,0 кв.м., коридор 1-1 площею 4,9 кв.м, кладова 1-6 площею 3,1 кв.м. У фактичному користуванні померлої ОСОБА_5 , була житлова кімната 1-4 площею 13,2 кв.м., кухня 1-1 площею 4,9 кв.м., веранда 1-3 площею 3,1 кв.м. Усі інженерні мережі, необхідні для обслуговування будинку, ними використовувалися спільно. У частині будинку, яким користується її сім`я, знаходиться котельня, а в частині будинку, якою користувалася покійна ОСОБА_5 , у приміщенні веранди знаходиться електролічильник. Кімнатою 1-2 площею 12,8 кв.м. ніхто з них не користувався, оскільки вона була зачинена, і, як стверджує відповідач, вона належить їй, тому доступу до цієї кімнати вона не мала.

Після смерті ОСОБА_5 відповідачка ОСОБА_4 успадкувала належну покійній частину житлового будинку. Однак відповідачка більше 15 років не проживає і не проживала у даному будинку, оскільки має інше місце проживання. Однак після смерті її сестри ОСОБА_5 , відповідачка почала чинити їй перешкоди у користуванні житловим приміщенням. З липня 2021 року вона не допускає її до приміщення веранди, де знаходиться електролічильник. Двері туди постійно замкнені на замок, відмикати їх відповідачка відмовляється. Окрім того, відповідачка без її згоди та відому провела заміну електролічильника.

Внаслідок таких неправомірних дій відповідачки вона позбавлена можливості надавати достовірні дані щодо використаної електроенергії. Окрім того, за нею офіційно закріплений лічильник з відповідним заводським номером 4474261, який відповідачкою демонтований.

Враховуючи наведене, просить суд зобов`язати відповідачку ОСОБА_4 усунути перешкоди у користуванні житловим будинком по АДРЕСА_1 шляхом надання вільного доступу до електролічильника, який знаходиться у приміщенні веранди 1-3 площею 3,1 кв.м., а також повернути і встановити самовільно демонтований прилад обліку електроенергії із заводським номером 4474261.

Ухвалою від 28 червня 2022 року було відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду.

26 липня 2022 року відповідачка подала до суду відзив на позовну заяву, в якій просить відмовити у задоволенні позову, покликаючись на те, що вона є власником даного приміщення і тільки вона має право розпоряджатися даним майном. Вважає вимогу позивачки про надання вільного доступу до веранди безпідставною.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_1 заявлені позовні вимоги підтримали з підстав, які викладені у позовній заяві, просили задовольнити їх у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_4 та її представник ОСОБА_3 позовні вимоги не визнали, просили відмовити у задоволенні позову з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Також відповідач ОСОБА_4 пояснила, що лічильника вона не міняла. На веранді стоїть лічильник, який було встановлено ще у 2012 році.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази у справі в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_2 та відповідач ОСОБА_4 володіють на праві спільної часткової власності житловим будинком по АДРЕСА_1 . Частка позивачки ОСОБА_2 у майні становить 17/30 частки. Зазначене підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 24.06.2014 року та відповідним витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 23397014 від 24.06.2014 року.

Договором дарування від 20.12.2000 року стверджується, що ОСОБА_4 належить 11/30 частин житлового будинку по АДРЕСА_1 .

Зі змісту позову слідує, що між стронами даної справи існує спір з приводу реалізації позивачкою свого права власності на вищевказане майно, яке порушується відповідачем.

Статтею 41 Конституції України гарантовано право кожному володіти, користуватись та розпоряджатись своєю приватною власністю, набутою у порядку, визначеному законом.

Непорушність права власності закріплено і в ст. 321 ЦК України, відповідно до частини першої якої ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 319 ЦК України зазначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону, при здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян.

Відповідно до ст. 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом.

За нормою ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку, квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів своїх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на власний розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди ).

Конвенцією прозахист правлюдини іосновоположних свобод (1950 року), ратифікованою Законом від 17.07.1997 року № 475/97-ВР, зокрема статтею 1 Першого протоколу до неї (1952 року) передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

У ході вивчення матеріалів справи встановлено, що відповідач ОСОБА_4 чинить перешкоди у доступі позивачки ОСОБА_2 до лічильника електроенергії, який знаходиться у приміщенні веранди 1-3 площею 3,1 кв.м., в будинку по АДРЕСА_1 , не пускаючи її до веранди.

З урахуванням системного аналізу зазначених вище норм та матеріалів справи, суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог в частині усунення перешкод ОСОБА_2 у користуванні житловим будинком по АДРЕСА_1 шляхом надання вільного доступу до електролічильника, який знаходиться у приміщенні веранди 1-3 площею 3,1 кв.м.

При цьому, оскільки обставина про заміну відповідачкою електролічильника на інший не знайшла свого підтвердження у судовому засіданні та заперечується наданими відповідачкою доказами (довідка № 886 від 20.07.2022 року, надана ПАТ "Волиньобленерго"), то у задоволенні вимоги позивачки про повернення і встановлення самовільно демонтованого приладу обліку електроенергії із заводським номером 4474261 слід відмовити.

Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

ухвалив:

Позов задовольнити частково.

Зобов`язати ОСОБА_4 усунути перешкоди у користуванні житловим будинком по АДРЕСА_1 шляхом надання вільного доступу до електролічильника, який знаходиться у приміщенні веранди 1-3 площею 3,1 кв.м.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з відповідача ОСОБА_4 496 гривень 20 копійок судового збору на користь позивача.

Рішення суду може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги, яка подається протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги.

Позивач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_1 , місце реєстрації АДРЕСА_1 .

Відповідач ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_2 , місце реєстрації АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення виготовлено 26 вересня 2022 року.

Головуюча Ірина КУСІК