УХВАЛА

про відмову в забезпеченні позову

19.09.2022

м. Одеса

Справа № 522/7830/21

Провадження № 2/522/240/21

Суддя Приморського районного суду м. Одеси Ярема Х.С. розглянула в письмовому провадженні заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Осіпенко І.В. про забезпечення позову.

ВСТАНОВИВ:

У провадженні суду перебувала справа за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Одеської обласної державної адміністрації, треті особи на стороні відповідача ТОВ «Центр Приватизації», ДЗ «Спеціалізований (спеціальний) клінічний санаторій імені В.П. Чкалова» МОЗ України, МОЗ України, Департамент культури, національностей, релігій та охорони об`єктів культурної спадщини Одеської обласної державної адміністрації.

Позивачі просили суд визнати протиправним та скасувати Розпорядження Одеської обласної державної адміністрації № 758/од-2020 від 27.10.2020 «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) державному закладу «Спеціалізований (спеціальний) клінічний санаторій імені В.П. Чкалова» Міністерства охорони здоров`я України».

11.10.2021 до суду надійшла заява представника позивача про забезпечення позову шляхом заборони Одеській обласній державній адміністрації здійснювати поділ земельної ділянки площею 15,9043 кв.м., кадастровий номер :47:004:0012, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , яка перебуває у постійному користуванні державного закладу «Спеціалізований (спеціальний) клінічний санаторій імені В.П. Чкалова» Міністерства охорони здоров`я України до вирішення справи по суті.

Ухвалою суду від 12.10.2021 заяву представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову повернуто.

Проте постановою Одеського апеляційного суду від 16.08.2022 ухвалу від 12.10.2021 скасовано, а справа направлена для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Станом на час передачі справи для продовження розгляду заяви про забезчення позову, судом закінчено розгляд справи по суті шляхом ухвалення 05.09.2022 рішення про відмову в задоволенні позову.

Повторно вирішуючи заяву про забезпечення позову суд виходить з такого.

Ухвалою суду від 12.10.2021 заяву позивача про забезпечення позову повернуто позивачеві з огляду на те, що по суті питання про забезпечення позову вже було вирішено ухвалою від 13.09.2021, якою відмовлено у його забезпеченні шляхом вчинення будь-яких дій відносно земельної ділянки. Крім того, в підставою подання заяви про забезпечення позову від 13.09.2021 слугувала саме наявність розпорядження від 02.09.2021 №906/од-2021, на яке позивач посилається знову у цій заяві від 11.10.2021.

Натомість суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що "судова колегія вважає помилковим висновок районного суду щодо тотожності заяв про забезпечення позову враховуючи принцип диспозитивності цивільного судочинства з врахуванням виду забезпечення позову та відсутності наміру позивача в затягуванні справи. Подання заяви про забезпечення позову у вигляді заборони Одеській обласній державній адміністрації здійснювати поділ земельної ділянки до вирішення справи по суті є реалізацією дозволеного процесуальним законом права і переслідує легітимну мету забезпечення позову, а тому не може розцінюватись як зловживання процесуальним правом".

При цьому суд першої інстанції в ухвалі від 12.10.2021 не йдеться про вчинення таких дій позичавчем як вчинених з метою затягування розгляду справи.

За змістом пункту 1 частини 2 ст. 44 ЦПК України залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема, подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення.

Отже, (1) подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом і (2) вчинення інших аналогічних дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи, є окремими процесуальними діями.

Ухвалою від 12.10.2021 заяву повернуто саме через подання заяви для вирішення питання, яке вже вирішено судом, без констатації у діях позивача дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи.

Оскільки суд першої інстанції зв`язаний з рішенням суду апеляційної інстанції, заява про забезпечення позову, подана позивачем 11.10.2021, підлягає вирішенню по суті.

Необхідність забезпечення позову обґрунтовує тим, що невжиття заходів щодо заборони поділу земельної ділянки може істотно ускладнити поновлення прав позивачів. Після звернення до суду з цим позовом Одеською обласною державною адміністрацією 02.09.2021 винесено розпорядження №906/од-2021, яким надано дозвіл ДЗ «Спеціалізований (спеціальний) клінічний санаторій імені В.П. Чкалова» Міністерства охорони здоров`я України на розроблення технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки площею 15,9043 га за адресою АДРЕСА_1 , на дві земельні ділянки орієнтованими площами 0,7692 га та 15,1351 га. Тобто, після поділу з`являться дві земельні ділянки з окремими кадастровими номерами і у разі задоволення позову порушені права позивача не зможуть бути відновленні, або ж їх відновлення буде надто ускладненим, так як необхідно буде скасовувати формування нових земельних ділянок. Оскільки внаслідок оскаржуваного розпорядження до земель відповідача незаконно перейде площа земельної ділянки, яка перебуває у фактичному користуванні позивачів, і земельна ділянка буде продовжувати перебувати частиною новосформованої земельної ділянки, існує об`єктивна потреба в запобіганні ускладнень поновлення прав позивачів.

Відповідно до частини 1 та 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Згідно із ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, забороною вчиняти певні дії, встановленням обов`язку вчинити певні дії, забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання.

Отже, заходи забезпечення цивільного позову мають вживатись виключно у двох випадках:

1) якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду,

2) з інших підстав, визначених законом.

При цьому, у вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову суд повинен здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності їх вжиття з урахуванням:

-розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;

-забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу;

-наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову та його предметом;

-ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду у разі невжиття заходів забезпечення позову;

-запобігання порушенню охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками судового процесу, у разі вжиття заходів забезпечення позову.

У той же час, доведення наявності зазначених підстав або принаймні однієї з них, з точки зору процесуального закону, є необхідною передумовою для вжиття судом заходів до забезпечення позову у разі їх вжиття за заявою позивача. Тобто, суд має пересвідчитись, що надані докази та доводи позивача переконливо свідчать про наявність підстав для такого забезпечення позову.

Проаналізувавши предмет спору, суд вбачає існування між сторонами спору з приводу прав позивачів на частину площі земельної ділянки в межах ділянки площею 15,9043 га.

Безумовно, рішення чи дії суб`єктів владних повноважень справляють певний вплив на суб`єктів, на яких вони можуть поширюватись. Такі рішення можуть завдавати шкоди і мати наслідки, які позивач оцінює негативно. Проте суд звертає увагу, що відповідно до ст. 150 ЦПК України зазначені обставини, навіть у разі їх доведення, не є підставами для застосування заходів забезпечення позову в справі.

Як видно, у разі поділу буде створено дві нові земельні ділянки більшою площею (15,1351 га) та значно меншою площею (0,7692 га). Водночас позивачем не обгрунтовано, яким чином такий поділ земельної ділянки призведе до неможливості оформлення його прав на земельну ділянку, оскільки частина земельної ділянки на яку претендують позивачі опиниться в межах однієї з них. Посилання на те, що позивач буде змушений оскаржувати формування новостворених ділянок суд вважає недоречними, оскільки вони виходять за межі предмету судового розгляду у справі. Предметом судового розгляду у справі є правомірність розпорядження Одеської обласної державної адміністрації № 758/од-2020 від 27.10.2020, а не законність ймовірних наслідків його виконання.

Необґрунтоване вжиття заходів забезпечення позову у виді повної заборони Одеській обласній державній адміністрації здійснювати поділ земельної ділянки площею 15,9043 кв.м., може привести до правових ускладнень, значно більших, ніж ті, яким вдалося б запобігти цим забезпеченням. Тобто, запропоновані заходи забезпечення цього позову, окрім наведеного вище, є явно неспівмірними з цим позовом.

З огляду на наведене, у задоволенні заяви про забезпечення позову слід відмовити.

Керуючись ст. 149, 150, 152-154, 157 ЦПК України, Суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Одеського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання.

Суддя Х.С. Ярема