ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

Іменем України

22 лютого 2022 року

м. Харків

справа № 643/21162/21

провадження №22-ц/818/2190/22

Харківський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Маміної О.В.

суддів: Пилипчук Н.П., Тичкової О.Ю.,

за участю секретаря: Сізонової О.О.

учасники справи:

заявник - ОСОБА_1

відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Маніту», Товариство з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект»

третя особа Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Вахрушева Ольга Олександрівна

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Маніту» про скасування заходів забезпечення позову, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Московського районного суду міста Харкова від 14 грудня 2021 року, постановлене суддею Власенко М.В.,

в с т а н о в и в :

30 листопада 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Московського районного суду м. Харкова із заявою про забезпечення позову до подання позовної заяви, в якій просив заборонити державним реєстраторам прав на нерухоме майно та органам державної реєстрації прав, іншим особам та органам, а також будь-яким особам, уповноваженим на виконання функцій державних реєстраторів, вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо речових прав на нерухоме майно, а саме: квартири за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01).

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 03 грудня 2021 року задоволено заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви.

09 грудня 2021 року ТОВ «ФК «Маніту» подало заяву про скасування заходів забезпечення позову, застосованих ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 03 грудня 2021 року.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 14 грудня 2021 року скасовано заходи забезпечення позову до подання позовної заяви, застосовані ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 03 грудня 2021 року у справі № 643/21162/21 щодо заборони державним реєстраторам прав на нерухоме майно та органам державної реєстрації прав, іншим особам та органам, а також будь-яким особам, уповноваженим на виконання функцій державних реєстраторів, вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо речових прав на нерухоме майно, а саме: квартири за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01).

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції в частині скасування заходів забезпечення позову до подання позовної заяви, застосованих ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 03.12.2021 року.

Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм процесуального права; зазначає, що ним оскаржено ухвалу Московського районного суду м.Харкова від 14.12.2021 року про відмову у відкритті провадження у справі, оскільки вона постановлена з порушеннями норм процесуального права.

У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ ФК «Маніту» просить ухвалу суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Зауважує, що забезпечення позову вжите судом за заявою ОСОБА_1 фактично зупинило виконання рішення суду щодо стягнення заборгованості за договором кредиту, що в свою чергу є порушенням ст. 129 Конституції України та ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Перевіряючи законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, відповідно до вимог ч. 1ст. 367 ЦПК України- в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні заяви ТОВ ФК «Маніту» про скасування заходів забезпечення позову, суд першої інстанції виходив із того, що наведені в заяві доводи не дають підстав для скасування вжитих заходів забезпечення. При цьому суд дослідивши матеріали справи дійшов висновку про необхідність скасувати заходи забезпечення позову, оскільки ОСОБА_1 відмовлено у відкритті провадження у справі за його позовом, то наявні підстави для скасування заходів забезпечення позову вжитих до пред`явлення позову.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають фактичним обставинам справи.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Під забезпеченням позову слід розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом. Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати, знецінити.

У відповідності до ч.3 ст.150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами .

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.

Згідно з п.п.1, 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб, чи учасників процесу.

Як вбачається з матеріалів справи, 30 листопада 2021 року, подаючи заяву про забезпечення позову ОСОБА_1 зазначив, що ним буде подано позов до TOB ФК «Маніту», ТОВ «Кей-Колект», приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Вахрушевої О.О. про визнання недійсними договорів відступлення прав вимоги від 02.07.2021 року.

13 грудня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Московського районного суду м. Харкова з позовом до ТОВ «ФК «Маніту»,ТОВ «Кей-Колект», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Вахрушева О. О., в якому просить визнати недійсним договір відступлення прав вимоги № 02/07/2021-3 від 02 липня 2021 року, укладений між ТОВ «Кей-Колект» та ТОВ «ФК «Маніту» щодо відступлення права грошової вимоги за Договором про надання споживчого кредиту № 0 від 26 жовтня 2007 року, укладеним між ОСОБА_1 та АКІБ «УкрСиббанк»; визнати недійсним договір відступлення прав вимоги від 02 липня 2021 року, укладений між ТОВ «Кей-Колект» та ТОВ «ФК «Маніту», посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Вахрушевою О. О., реєст. № 479, щодо відступлення права за Договором іпотеки від 26 жовтня 2007 року, укладеним між ОСОБА_1 та АКІБ «УкрСиббанк», посвідченим приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Грішаковою О. В., зареєстрований в реєстрі за № 10561.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 14 грудня 2021 року відмовлено у відкритті провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ТОВ «ФК «Маніту», ТОВ «Кей-Колект», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Вахрушева О. О., про визнання договорів недійсними, оскільки заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Виходячи з викладеного, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про необхідність скасування заходів забезпечення позову, застосованих ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 04 грудня 2021 року.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст.367,368,374,375,381,382,383,384 ЦПК України суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Московського районного суду міста Харкова від 14 грудня 2021 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий: О.В. Маміна

Судді: Н.П. Пилипчук

О.Ю. Тичкова