Провадження № 2-о/522/291/22
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2022 року суддя Приморського районного суду м. Одеси Домусчі Л.В., розглянув матеріали цивільної справи за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Приморський районний у місті Одесі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про встановлення факту, що має юридичне значення,

ВСТАНОВИВ:

26.08.2022 року ОСОБА_1 звернувся із заявою до Приморського районного суду м.Одеси у якій просив:

- встановити факт, що має юридичне значення, а саме факт, що ОСОБА_2 (після реєстрації шлюбу та на час смерті - ОСОБА_3 ), яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 та померла ІНФОРМАЦІЯ_2 (єврейка за національністю) доводилася матір`ю ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 ;

- встановити факт, що має юридичне значення, а саме факт, що ОСОБА_2 (після реєстрації шлюбу та на час смерті - ОСОБА_3 ), яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , та померла ІНФОРМАЦІЯ_2 (єврейка за національністю), доводилася бабусею ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ;

- встановити юридичний факт неправильності актового запису про смерть ОСОБА_3 №1486, складеного 26.02.1970 року Першим Приморським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, в якому у графі «національність» розділу «відомості про померлу особу» зазначено «росіянка» замість «єврейка»;

- зобов`язати Приморський відділ ДРАЦС у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) внести зміни до запису про смерть ОСОБА_3 №1486, складеного 26.02.1970 року Першим Приморським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, в якому у графі «національність» розділу «відомості про померлу особу» замість «росіянка» внести запис «єврейка».

Матеріали заяви отримано суддею 29.08.2022 року.

Дослідивши матеріали заяви, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення (п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України).

Згідно з ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту:

1) родинних відносин між фізичними особами;

2) перебування фізичної особи на утриманні;

3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню;

4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення;

5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу;

6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті;

7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження;

8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті;

9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

За змістом ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до ч. 4 ст. 315 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Щодо вимог заявника про встановлення фактів родинних відносин (п. 1,2 прохальної частини заяви) суд звертає увагу на наступне.

У пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

У абзаці першому п. 3 постанови зазначеної Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 вказано, що вирішуючи питання про прийняття заяв про встановлення фактів, що мають юридичне значення, судам необхідно враховувати, що ці заяви повинні відповідати як загальним правилам щодо змісту і форми позовної заяви, так і вимогам щодо її змісту. Якщо в заяві не зазначено, який конкретно факт просить встановити заявник, з яких причин неможливо одержати або відновити документ, що посвідчує даний факт, якими доказами цей факт підтверджується або до заяви не приєднано довідки про неможливість одержання чи відновлення необхідних документів, суддя постановляє ухвалу про залишення заяви без руху і надає заявникові строк для виправлення недоліків. У разі невиконання цих вказівок заява вважається неподаною і повертається заявникові, про що суддя постановляє мотивовану ухвалу.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Частина 1 ст. 318 ЦПК України встановлює вимоги до заяви, а саме, у заяві повинно бути зазначено: 1) який факт заявник просить встановити та з якою метою; 2) причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; 3) докази, що підтверджують факт. До заяви додаються докази, що підтверджують викладені в заяві обставини, і довідка про неможливість відновлення втрачених документів (ч. 2 ст. 318 ЦПК України).

Так у відповідності до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» - вирішуючи питання про прийняття заяв про встановлення фактів, що мають юридичне значення, судам необхідно враховувати, що ці заяви повинні відповідати як загальним правилам щодо змісту і форми позовної заяви, так і вимогам щодо її змісту. Якщо в заяві не зазначено, який конкретно факт просить встановити заявник, з яких причин неможливо одержати або відновити документ, що посвідчує даний факт, якими доказами цей факт підтверджується або до заяви не приєднано довідки про неможливість одержання чи відновлення необхідних документів, суддя постановляє ухвалу про залишення заяви без руху і надає заявникові строк для виправлення недоліків (п.3).

При визначенні кола заінтересованих осіб при встановленні факту слід враховувати їх юридичний інтерес, а саме: тоді, коли факти, що підлягають встановленню, можуть вплинути на їх права та обов`язки; якщо це організації та установи, в яких заявник буде реалізовувати рішення про встановлення факту. Важливе значення має вимога про обов`язкове зазначення у заяві мети встановлення юридичного факту, оскільки мета дає можливість зробити висновок, чи дійсно цей факт є юридичним і чи тягне він правові наслідки.

Заінтересовані особи приймають участь у справах окремого провадження з метою захисту своїх інтересів або інтересів Держави; заінтересованими особами у справах про встановлення юридичного факту для здійснення прав щодо спадкування в залежності від мети встановлення цього факту можуть бути: інші особи, що мають право на спадщину (брати, сестри, онуки, особи, на користь яких складено заповіт, усиновлені, територіальна громада за відсутності інших спадкоємців за законом і заповітом).

При визначенні кола заінтересованих осіб у встановленні факту слід враховувати їх юридичний інтерес, а саме:

- тоді, коли факти, що підлягають встановленню, можуть вплинути на їх права та обов`язки;

-якщо це організації та установи, в яких заявник буде реалізовувати рішення про встановлення факту.

При цьому, суд звертає увагу, що ОСОБА_1 жодним чином не обгрунтовано підстав звернення до суду з вимогою встановлення факту родинних відносин (відсутність відмови органу ДРАЦС) , мету встановлення вказаних фактів, тощо.

Тобто, виходячи з обґрунтування заяви, мети встановлення факту, заявнику слід визначити заінтересованих осіб.

Таким чином, заявнику необхідно вказати в заяві заінтересованих осіб, а також передбачені п.2 ч.3 ст. 175 ЦПК України відомості про них: повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти.

Вказані відомості необхідні для належного повідомлення заінтересованих осіб.

Крім того, в порушення абзацу 2 ч. 1 ст. 177 ЦПК України, заявник, подаючи заяву у електронній формі не додав до неї доказ надсилання листом з описом вкладення іншим учасникам справи копій поданих до суду документів.

На підставі ст. 185 ч.1 ЦПК України заява ОСОБА_1 в частині встановлення фактів родинних відносин (п. 1,2 прохальної частини заяви) підлягає залишенню без руху з наданням заявникові строку для усунення недоліків з роз`ясненням того, що в разі їх не усунення у встановлений судом строк заява буде визнана неподаною та повернута позивачеві.

Щодо вимоги заявника про встановлення факту неправильності актового запису в частині вказівки національності та зобов`язання внести зміни суд бере до уваги таке.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 29.05.2019 у справі № 398/4017/18 (провадження № 14-215цс19) зазначено наступне:

«Відмова від фіксації національності в офіційних документах, що посвідчують особу, та актових записах цивільного стану і відповідних свідоцтвах про ДРАЦС повністю відповідає статті 24 Конституції України, яка гарантує рівність громадян, зокрема, незалежно від етнічного походження, а також статті 11 Закону "Про національні меншини в Україні". Національна належність особи, таким чином, є актом її особистого самовизначення і жодним чином не впливає на публічно-правові відносини такої особи з державою. Фіксація факту національності особи в документі, що її посвідчує, чи в актових записах громадянського стану створила б перешкоду вільному обранню чи відновленню національності, оскільки поставила б таке обрання чи відновлення у залежність від рішення державного органу.

За таких обставин суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку про те, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства у зв`язку з неможливістю встановлення в судовому порядку фактів щодо належності осіб до певної національності».

Порядок внесення змін в записи актів цивільного стану передбачений Законом України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" від 01.07.2010 року N 2398-VI та Правилами внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затвердженими наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 року N 96/5, зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 14.01.2011 року за N 55/18793 (далі - Правила).

Відповідно до ч. 1 ст. 22 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав. За наслідками перевірки зібраних документів орган державної реєстрації актів цивільного стану складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану або про відмову в цьому. У разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану у висновку вказуються причини відмови та зазначається про можливість її оскарження в судовому порядку.

За змістом 1.7 Правил зміни до актового запису цивільного стану вносяться відділом державної реєстрації актів цивільного стану за місцем зберігання відповідного актового запису, за винятком випадків, встановлених у пункті 2.28 розділу II цих Правил. У разі зберігання актового запису цивільного стану (метричного запису) у державному архіві внесення змін до актового запису (метричного запису) проводиться зазначеною установою за повідомленням відділу державної реєстрації актів цивільного стану.

Згідно з п. 1.15 Правил відмова органів державної реєстрації актів цивільного стану у внесенні змін до актових записів цивільного стану, їх поновленні та анулюванні може бути оскаржена в судовому порядку.

Пунктом 2.13.2 Правил передбачено, що підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є постанова адміністративного суду.

Аналогічний висновок викладено у постанові Пленуму Вищого адміністративного суду України від 29.09.2016 року N 12 "Про узагальнення практики вирішення адміністративними судами спорів, які виникають у зв`язку з відмовою органу державної реєстрації актів цивільного стану", згідно з яким з урахуванням того, що орган державної реєстрації актів цивільного стану є державним органом - суб`єктом владних повноважень, уповноваженим здійснювати державну реєстрацію актів цивільного стану, яка має публічно-правову природу, спір щодо відмови органу державної реєстрації актів цивільного стану внести зміни до актового запису цивільного стану за заявою особи слід кваліфікувати як публічно-правовий спір, що належать до адміністративної юрисдикції.

Предметом спору щодо відмови органу державної реєстрації актів цивільного стану внести зміни до актового запису цивільного стану за заявою особи є власне рішення, дії чи бездіяльність відповідного органу, а не наявність в особи особистого немайнового права.

Таким чином, встановлення факту неправильності в актовому записі цивільного стану не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства, а оскарження відмови органу реєстрації актів цивільного стану внести зміни до актового запису чи відновити актовий запис здійснюється у порядку адміністративного судочинства.

Згідно з положеннями п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

З урахуванням вищевикладеного у відкритті провадження у справі за вимогами ОСОБА_1 про встановлення факту неправильності актового запису та зобов`язання внесення змін (п. 4,5 прохальної частини заяви) згідно пункту 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України слід відмовити.

Керуючись ст.ст.3, 4, 5, 175 ,177, 186, 293,315 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Приморський районний у місті Одесі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про встановлення факту, що має юридичне значення в частині встановлення фактів родинних відносин (п. 1,2 прохальної частини позову) залишити без руху.

Надати заявнику строк у 5 (п`ять) днів з дня вручення ухвали, для усунення недоліків, які визначені в мотивувальній частині ухвали.

Роз`яснити заянику, що у випадку не усунення недоліків заяви, яку залишено без руху у строк, встановлений судом, заява вважатиметься неподаною та буде повернута на підставі ч.3 ст.185 ЦПК України.

Відмовити у відкритті провадження у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Приморський районний у місті Одесі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про встановлення факту, що має юридичне значення в частині вимог про встановлення факту неправильності актового запису та зобов`язання внести зміни до запису про смерть (п. 3,4 прохальної частини заяви).

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала в частині відмови у відкритті провадження може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання. В іншій частині ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: Л.В. Домусчі