Провадження № 2/127/1401/22
30.08.2022 м. Вінниця
Вінницький міський суд Вінницької області у складі головуючого судді Дернової В.В., секретаря Тронт М.О., за участі представника позивача адвоката Якименко-Шевчук Ю.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Вінницької міської ради про визнання права користування житловим приміщенням,
Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до відповідача виконавчого комітету Вінницької міської ради про визнання права користування житловим приміщенням. Позовні вимоги мотивовані тим, що вона вселилася у кімнату АДРЕСА_1 на підставі ордеру від 9 листопада 1992 року, виданого на підставі рішення адміністрації та профкому дитячої інфекційної лікарні, однак зареєстровано її місце проживання було за адресою: АДРЕСА_2 (без зазначення номеру кімнати); спірна кімната є її постійним місцем проживання, вона користується правами та виконує усі обов`язки наймача житла, зокрема, щодо оплати комунальних послуг. Однак, у позасудовому порядку її право користування спірним житлом не визнається. Вказані обставини і стали підставою для звернення до суду з даним позовом. Позивач просила визнати за нею право користування житловим приміщенням, а саме кімнатою АДРЕСА_1 .
Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 07.06.2022 року було прийнято заяву до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у справі.
Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 07.07.2022 року було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.
У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Якименко-Шевчук Ю.О. позовні вимоги підтримала у повному обсязі з підстав, викладених у позові, та просила їх задовольнити; проти заочного розгляду справи не заперечувала.
Представник відповідача - виконавчого комітету Вінницької міської ради - у судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про його дату, час та місце, що підтверджується особистою розпискою представника, письмовий відзив на позов не подав, а тому суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, оскільки це відповідає вимогам ст. 280-281 ЦПК України, а представник позивача не заперечувала проти такого порядку розгляду справи.
Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов до такого висновку.
Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Судом установлено, що позивач ОСОБА_1 перебувала у трудових відносинах з Вінницькою обласною клінічною дитячою інфекційною лікарнею, що підтверджується копією трудової книжки серії НОМЕР_1 від 12 серпня 1992 року (а.с.7-9).
На підставі ордеру від 9 листопада 1992 року, виданого на підставі рішення адміністрації та профкому дитячої інфекційної лікарні (а.с.10), ОСОБА_1 була вселена до гуртожитку по АДРЕСА_2 .
Зареєстровано її місце проживання було за адресою: АДРЕСА_2 (без зазначення номеру кімнати).
При цьому, згідно з п. 10 Примірного положення про гуртожитки, затвердженого постановою Ради Міністрів Української РСР від 3 червня 1986 року № 208, на підставі рішення про надання жилої площі в гуртожитку адміністрація підприємства, установи, організації видає громадянинові спеціальний ордер (додаток, ордер дійсний протягом 30 днів), який є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу, тому на даний час строк дійсності ордеру від 9 листопада 1992 року, на підставі рішення адміністрації та профкому дитячої інфекційної лікарні, закінчився.
Як вбачається з листа від 19.11.2003 року № 204, Міська клінічна дитяча лікарня звернулася до Вінницької обласної лікарні ім. М.І. Пирогова із проханням не надавати дозвіл на підселення в кімнату, де проживає медсестра ОСОБА_1 , без попередньої згоди з головним лікарем і головою профкому Міської клінічної дитячої лікарні (а.с. 13).
Рішенням Вінницької обласної ради від 20.06.2013 року № 569 «Про передачу-приймання майна» було передано у комунальну власність територіальної громади АДРЕСА_2 (а.с. 30-32).

Як вбачається з Акту № 6228 від 23.03.2017 року, Акту № 13817 від 05.07.2021 року, Акту № 14545 від 10.02.2022 року, складених ТОВ «ЖЕО», у квартирі АДРЕСА_1 проживає без реєстрації ОСОБА_1 з 1993 року по теперішній час (а.с. 14-16).

Згідно з довідкою ТОВ «ЖЕО» від 15.02.2017 року на ім`я позивача ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_3 було відкрито особовий рахунок № НОМЕР_2 (а.с. 24).

ОСОБА_1 укладено з КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго» Договір № 01006067 про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води від 03.01.2017 року (а.с. 19-20), з Комунальним підприємством «Вінницяоблводоканал» Договір приєднання про надання послуг з централізованого постачання холодної води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) від 03.01.2017 року (а.с. 21-22), з Комунальним унітарним підприємством «ЕкоВін» Договір про надання послуг з вивезення побутових відходів від 24.02.2017 року (а.с.23), з ПАТ «Вінницяобленерго» Договір о/р № 040130557 про користування електричною енергією (травень 2013 року) (а.с. 17-18) тощо.

Заборгованість зі сплати комунальних послуг відсутня, що підтверджується квитанціями зі сплати комунальних послуг (а.с.36-71).

Згідно зі ст. 47 Конституції України кожен має право на житло.

Відповідно до ст. 61 ЖК України, користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення.

Згідно з ч.1 ст. 63 ЖК УРСР предметом договору найму жилого приміщення у будинках державного і громадського житлового фонду є окрема квартира або інше ізольоване жиле приміщення, що складається з однієї чи кількох кімнат, а також одноквартирний жилий будинок.

Відповідно до ст. 379, 382 ЦК України, житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного або тимчасового проживання в них; квартирою є ізольоване помешкання в житловому будинку, призначене та придатне для постійного у ньому проживання, а згідно ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

Згідно з пп. 4 п. 18 постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Правил реєстрації місця проживання та Порядку передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру» від 2 березня 2016 року № 207 до документів, що підтверджують право на проживання в житлі належать: ордер, свідоцтво про право власності, договір найму (піднайму, оренди), рішення суду, яке набрало законної сили, про надання особі права на вселення до житлового приміщення, визнання за особою права користування житловим приміщенням або права власності на нього, права на реєстрацію місця проживання або інші документи.

Таким чином, суд доходить до висновку, що між сторонами склалися правовідносини, що випливають з договору найму житла (спірна кімната є постійним місцем проживання позивача ОСОБА_1 , вона користується правами та виконує усі обов`язки наймача житла, зокрема, щодо оплати комунальних послуг), а тому суд доходить до висновку про задоволення позову та визнання за ОСОБА_1 право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_3 .

Щодо розподілу судових витрат, то у судовому засіданні сторона позивача просила залишити судовий збір за нею.

Керуючись ст. 13, 81, 259, 263-265, 268 ЦПК України, на підставі ст. 47 Конституції України, ст. 29, 379, 382 ЦК України, ст. 61, 63 ЖК України, постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Правил реєстрації місця проживання та Порядку передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру» від 2 березня 2016 року № 207, Примірного положення про гуртожитки, затвердженого постановою Ради Міністрів Української РСР від 3 червня 1986 року № 208, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_3 .

Судові витрати залишити за позивачем.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_3 )

Виконавчий комітет Вінницької міської ради (м. Вінниця, вул. Соборна, буд. 59; )

Повний текст судового рішення буде 06.09.2022 року.

Суддя