ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

31 серпня 2022 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 751/8313/21

Головуючий у першій інстанції Маслюк Н. В.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/537/22

Чернігівський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Скрипки А.А.

суддів: Євстафіїва О.К., Шарапової О.Л.

сторони:

позивач: ОСОБА_1

відповідач: ОСОБА_2

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Новозаводського районного суду м.Чернігова у складі судді Маслюк Н.В. від 11 січня 2022 року, місце ухвалення рішення м.Чернігів, дата складання повного тексту рішення - 11 січня 2022 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дітей,

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду з даним позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 7 000 грн. щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 08.11.2021 року та до досягнення дітьми повноліття. Також позивач ставила питання про стягнення на її користь з ОСОБА_2 понесених нею судових витрат по справі. Вимоги заявленого позову ОСОБА_1 обґрунтовувала тим, що від спільного шлюбу з відповідачем, сторони мають дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Позивач вказувала, що сімейні відносини між сторонами фактично припинено з 2018 року, вони із відповідачем проживають окремо, спільного господарства не ведуть. При цьому, як зазначала позивач, діти проживають разом з нею, вона одноособово несе витрати на утримання дітей, їх фізичний, інтелектуальний, моральний, культурний, духовний та соціальний розвиток. Позивач вказувала, що син ОСОБА_5 навчається у приватній школі, із помісячною оплатою навчання у розмірі 11 000 грн. При цьому, відповідач є працездатною особою, отримує стабільний дохід, інших осіб на утриманні не має. Таким чином, позивач просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , у розмірі 7 000 грн., але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 08.11.2021 року та до досягнення дітьми повноліття. Позивач також ставила питання про стягнення на її користь із відповідача понесені нею по справі судові витрати у орієнтовному розмірі 5 000 грн.

Рішенням Новозаводського районного суду м.Чернігова від 11.01.2022 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 задоволено частково. Судом стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 3 000 грн. щомісячно, починаючи з 08.11.2021 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 2 142 грн. 85 коп. витрат на професійну правничу допомогу. У задоволенні решти вимог - відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 908 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить оскаржуване рішення суду першої інстанції від 11.01.2022 року змінити в частині визначення розміру стягнутих аліментів на утримання дітей, збільшивши суму аліментів на їх утримання з 3 000 грн. до 7 000 грн., та збільшивши суму стягнутих з відповідача витрат на правничу допомогу з 2 142 грн. 85 коп. до 5 000 грн. Апелянт просить провести розподіл судових витрат по справі. Доводи апеляційної скарги вказують, що оскаржуване рішення суду першої інстанції від 11.01.2021 року є незаконним та таким, що підлягає зміні у зв`язку з тим, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, рішення постановлено із порушенням норм матеріального та процесуального права. В доводах апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначає, що суд першої інстанції при визначення розміру аліментів в сумі 3 000 грн. щомісячно на двох неповнолітніх дітей не в повній мірі врахував положення чинного законодавства, та жодним чином не мотивував свій висновок, оскільки стягнута судом сума аліментів не забезпечує належне матеріальне утримання та фізичний розвиток навіть однієї дитини. Апелянт стверджує, що при ухваленні оскаржуваного рішення від 11.01.2022 року суд першої інстанції не врахував ті обставини, що відповідач є молодим за віком та працездатним чоловіком, у нього немає інших дітей, непрацездатної дружини чи батьків, він має постійну роботу та стабільний дохід. При цьому, відповідачем не надано доказів щодо наявності у нього інших зобов`язальних платежів або підстав для зменшення розміру аліментів, заявленого позивачем у вимогах позову. Доводи апеляційної скарги вказують, що позивач ОСОБА_1 займається розвитком дітей, син ОСОБА_5 відвідує репетитора з англійської мови, репетитора з математики, секцію настільного тенісу, дочка ОСОБА_6 також відвідує репетитора з англійської мови та школу модельної агенції. Доводи апеляційної скарги зазначають, що загальні витрати позивача на розвиток дітей становлять 4 860 грн. в місяць, на харчування та одяг дітей витрачається близько 15 000 грн. щомісячно. Апелянт просить прийняти до уваги витрати на оплату комунальних послуг, які сплачує ОСОБА_1 для проживання дітей у комфортних умовах. При цьому, як стверджує апелянт, відповідач не приймає участі у фізичному та духовному розвитку дітей. Доводи апеляційної скарги вказують, що визначений судом першої інстанції розмір аліментів на утримання двох дітей підліткового віку у розмірі 3 000 грн. щомісячно не може бути достатнім для належного і гармонійного їх забезпечення. Доводи апеляційної скарги зазначають, що при ухваленні оскаржуваного рішення від 11.01.2022 року судом першої інстанції неправильно застосовано положення статті 182 Сімейного кодексу України, не враховано вимоги ч.1 статті 3, ч.1 статті 18 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, рішення суду першої інстанції не відповідає нормам процесуального права, а саме, вимогам статті 263 ЦПК України. Доводи апеляційної скарги стверджують, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення від 11.01.2022 року прийняв до уваги заяву відповідача про часткове визнання ним позову на суму 3 000 грн., а також надану відповідачем довідку про заробітну плату у розмірі 10 545 грн., яка не є доказом по справі, оскільки подана до суду без додержання положень ч.9 статті 83 ЦПК України. Апелянт вказує, що копія даної довідки їй не направлялась, і про вказану заяву відповідача їй також не було відомо, що звузило обсяг прав позивача щодо ознайомлення з матеріалами справи та принцип змагальності сторін. Фактично вказані документи, на думку апелянта, є відзивом на позов, і на них розповсюджуються вимоги статті 178 ЦПК України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 заперечує проти поданого відповідачем доказу, а саме, довідки про заробітну плату, оскільки її подано не у спосіб, визначений статтею 83 ЦПК України. Апелянт просить витребувати від Головного управління Національної поліції в Чернігівській області довідку про доходи поліцейського-водія ОСОБА_2 .

Згідно приписів ч.1 статті 369 ЦПК України, апеляційний суд розглядає справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Новозаводського районного суду м.Чернігова від 11.01.2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дітей, без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч.13 статті 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Як вбачається з матеріалів справи, сторони даного спору обізнані про наявність ухвал апеляційного суду про відкриття апеляційного провадження у справі та про призначення справи до розгляду в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення (виклику) учасників справи.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного висновку.

В ході судового розгляду даної справи судом встановлено, і вказані обставини підтверджуються її матеріалами, що сторони даного спору із 14.04.2006 року перебувають у зареєстрованому шлюбі (а.с.8). ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками двох дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.9,10).

Як вбачається із копії витягу про державну реєстрацію прав КП Чернігівське міжміське бюро технічної інвентаризації Чернігівської обласної ради (а.с.26), ОСОБА_1 є власником житлового будинку АДРЕСА_1 .

Згідно довідки про доходи №01-79 від 14.12.2021 року (а.с.29), ОСОБА_1 працює директором ПСК Універбаза Чернігівської обласної спілки споживчих товариств, і розмір її заробітної плати за період з червня 2021 року по листопад 2021 року становить 150 704 грн. 48 коп.

Апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що в ході апеляційного розгляду даної справи знайшли своє часткове підтвердження доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 відносно того, що при вирішенні даного спору по суті судом першої інстанції не в повній мірі прийнято до уваги обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, регламентовані положеннями статті 182 Сімейного кодексу України, а також норми права, які регламентують спірні правовідносини.

З даного приводу апеляційний суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно статті 3 (ч.1) Конвенції про права дитини, 20.11.1989 року, (редакція зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року), Конвенцію ратифіковано Постановою ВР № 789-XII від 27.02.91, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до приписів ч.1 статті 18 Конвенції про права дитини, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Частинами 1,2 статті 27 Конвенції про права дитини встановлено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 8 Закону України Про охорону дитинства регламентовано, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Частинами 2,3 статті 11 Закону України Про охорону дитинства визначено, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Згідно зі статтею 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Відповідно до приписів ч.2 статті 150, статті 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно із положеннями ч.3 статті 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до приписів ч.1 статті 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно ч.2 статті 182 Сімейного кодексу України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Частиною 3 статті 182 Сімейного Кодексу України визначено, що суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

У поданій суду першої інстанції заяві від 11.01.2022 року (а.с.40), відповідач ОСОБА_2 зазначив про часткове визнання ним вимог позову ОСОБА_1 про стягнення аліментів, а саме, у розмірі 3 000 грн. При цьому, розмір витрат позивача на правничу допомогу відповідач вважав завищеними. Також відповідачем ОСОБА_2 надано суду копію довідки про його доходи № /124/21/01-2021 від 04.11.2021 року (а.с.41).

Відповідних доказів щодо надсилання або вручення копій зазначеної заяви та довідки стороні позивача матеріали справи не містять.

Як вбачається із оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 11.01.2022 року, частково задовольняючи вимоги заявленого ОСОБА_1 позову, суд першої інстанції прийняв до уваги стан здоров`я та матеріальне становище дітей, стан здоров`я та матеріальне становище платника та одержувача аліментів, врахував прожитковий мінімум для дітей відповідного віку, а також ті обставини, що позивач, в силу закону також зобов`язана утримувати дітей. При визначенні матеріального становища відповідача ОСОБА_2 , суд першої інстанції послався на надану відповідачем копію довідки про доходи (а.с.41), відповідно до якої, за розрахунком суду, середньомісячний розмір заробітної плати відповідача становить 10 545 грн.

Доводи апеляційної скарги стверджують, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення від 11.01.2022 року прийняв до уваги заяву відповідача про часткове визнання ним позову на суму 3 000 грн., а також надану відповідачем довідку про заробітну плату у розмірі 10 545 грн., яка не є доказом по справі, оскільки подана до суду без додержання положень ч.9 статті 83 ЦПК України. Апелянт вказує, що копія даної довідки їй не направлялась, і про вказану заяву відповідача їй також не було відомо, що звузило обсяг прав позивача щодо ознайомлення з матеріалами справи та принцип змагальності сторін. Фактично вказані документи, на думку апелянта, є відзивом на позов, і на них розповсюджуються вимоги статті 178 ЦПК України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 заперечує проти поданого відповідачем доказу, а саме, довідки про заробітну плату, оскільки її подано не у спосіб, визначений статтею 83 ЦПК України. При цьому, апелянт просить витребувати від Головного управління Національної поліції в Чернігівській області довідку про доходи поліцейського-водія ОСОБА_2 .

На виконання приписів ч.1 статті 89 ЦПК України, яка регламентує оцінку доказів, з метою всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження доказів у справі, апеляційним судом було витребувано від Головного управління Національної поліції в Чернігівській області довідку про доходи поліцейського-водія ОСОБА_2 , за хронологічний період з 01/2021 року по 12/2021 року.

Відповідно до наданої Головним управлінням Національної поліції в Чернігівській області на запит апеляційного суду довідки про доходи ОСОБА_2 №441/124/21/01-2022 від 10.08.2022 року (а.с.80), загальна сума доходу ОСОБА_2 за період з 01.01.2021 року по 31.12.2021 року, за винятком утримань, становить 130 673 грн. 69 коп.

У позові та у апеляційній скарзі ОСОБА_1 стверджує, що діти проживають разом з нею, вона одноособово несе витрати на утримання дітей, їх фізичний, інтелектуальний, моральний, культурний, духовний та соціальний розвиток. При цьому, відповідач є працездатною особою, отримує стабільний дохід, інших осіб на утриманні не має.

В ході судового розгляду даної справи вищевказані обставини відповідачем належними та достатніми доказами, у розумінні статей: 77,80 ЦПК України, не спростовані.

Переглядаючи справу, апеляційний суд приймає до уваги документально підтверджені фактичні обставини справи, вищезазначені приписи норм права, які регламентують спірні правовідносини, в тому числі, і положення статті 182 Сімейного кодексу України.

Відповідно до ч.4 статті 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, апеляційний суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені у постанові Верховного Суду від 22.09.2021 року у справі № 645/2682/19, провадження №61-6399св21, відносно того, що … Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у частині другій статті 182 СК України 50 відсотків від прожиткового мінімуму, встановленого на відповідний вік дитини. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до частини третьої статті 70 Закону України Про виконавче провадження, він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи.

Приймаючи до уваги вищенаведене, а також документально підтверджені по справі обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, і відповідно, які регламентовані статтею 182 Сімейного кодексу України, апеляційний суд частково погоджується із доводами апеляційної скарги щодо наявності підстав для збільшення розміру стягнутих оскаржуваним рішенням суду першої інстанції від 11.01.2022 року з відповідача на користь позивача аліментів на утримання двох дітей.

Виходячи із розміру отримуваної відповідачем заробітної плати (а.с.80), визначення судом аліментів на користь позивача на утримання дітей у розмірі 7 000 грн. щомісяця, як про це просить ОСОБА_1 у вимогах заявленого позову, не буде узгоджуватись із вищевказаними нормами права, які регулюють спірні правовідносини.

Разом з тим, виходячи із засад виваженості, розумності та справедливості, приймаючи до уваги фактичні документально підтверджені обставини справи, вищезазначені норми права, які регламентують спірні правовідносини, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню. При цьому, рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 11.01.2022 року необхідно змінити, збільшивши розмір стягнутих з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з 3 000 грн. щомісячно до 4 000 грн. щомісячно.

При цьому, необхідно зазначити, що питання щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину регулюється приписами статті 185 Сімейного кодексу України.

Відповідно до ч.13 статті 141 ЦПК України, апеляційний суд вважає за необхідне рішення Новозаводського районного суду м.Чернігова від 11.01.2022 року змінити в частині розподілу понесених ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу, збільшивши суму стягнутих з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції з 2 142 грн. 85 коп. до 2 857 грн. 14 коп. Розрахунок наступний: (4 000 грн. : 7 000 грн.) х 5 000 грн. (документально підтверджені витрати позивача на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції) = 2 857 грн.14 коп.

В іншій частині рішення Новозаводського районного суду м.Чернігова від 11.01.2022 року підлягає залишенню без змін.

Враховуючи, що вимоги апеляційної скарги ОСОБА_1 апеляційним судом задоволено частково, а саме, на 25%, на підставі положень ч.1, ч.3 статті 133, статті 137, статті 141 ЦПК України, яка регламентує розподіл судових витрат між сторонами, та враховуючи, що доводів щодо неспівмірності витрат на професійну правничу допомогу ОСОБА_1 в суді апеляційної інстанції від відповідача не надходило, апеляційний суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1 250 грн. в рахунок часткового відшкодування документально підтверджених (а.с.56-60) понесених судових витрат на професійну правничу допомогу. Розрахунок наступний: 5 000 грн. х 25% = 1 250 грн.

Керуючись статтями: 137, 141, 367, 368, 369, 374; п.4 ч.1 статті 376, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Новозаводського районного суду м.Чернігова від 11 січня 2022 року змінити, збільшивши розмір стягнутих з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з 3 000 грн. щомісячно до 4 000 (чотирьох тисяч) грн. щомісячно.

Рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 11 січня 2022 року змінити в частині розподілу понесених ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції, збільшивши суму стягнутих з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції з 2 142 грн. 85 коп. до 2 857 (дві тисячі вісімсот п`ятдесят сім) грн. 14 коп.

В іншій частині рішення Новозаводського районного суду м.Чернігова від 11 січня 2022 року - залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) 1 250 (одну тисячу двісті п`ятдесят) грн. в рахунок відшкодування понесених судових витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у випадках, передбачених п.2 ч.3 статті 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Дата складення повної постанови - 31.08.2022 року.

Головуючий: Судді: