УХВАЛА

Іменем України

22 серпня 2022 року

м. Київ

справа № 161/18412/13-ц

провадження № 61-7796ск22

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду Бурлакова С. Ю. (суддя-доповідач), Коротуна В. М.,

Червинської М. Є.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26 травня 2022 року та постанову Волинського апеляційного суду від 13 липня 2022 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії заступника начальника Ківерцівського відділу державної виконавчої служби у Луцькому районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Чиж Тетяни Юріївни,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2022 року боржник ОСОБА_1 звернувся до Луцького міськрайонного суду Волинської області зі скаргою на дії державного виконавця, яким нарахована заборгованість по аліментах за минулий період, порушено його права, та просив суд визнати недійсними та зобов`язати вчинити дії щодо припинення виконання постанови заступника начальника Ківерцівського ВДВС

у Луцькому районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Чиж Т. Ю. від 20 квітня 2022 року про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника;

та постанову заступника начальника Ківерцівського ВДВС у Луцькому районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Чиж Т. Ю. від 20 квітня 2022 року про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26 травня

2022 року, залишеною без змін постановою Волинського апеляційного суду

від 13 липня 2022 року, в задоволенні скарги відмовлено.

10 серпня 2022 року ОСОБА_1 надіслав засобами поштового зв`язку

до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26 травня 2022 року та постанову Волинського апеляційного суду від 13 липня 2022 року.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями

від 15 серпня 2022 року для розгляду справи визначено суддю-доповідача Бурлакова С. Ю.

Касаційна скарга мотивована тим, що судами попередніх інстанцій неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права, що призвело до прийняття незаконного судового рішення.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що відсутні підстави для відкриття касаційного провадження, з огляду на таке.

Частиною четвертою статті 394 ЦПК України передбачено, що у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою тавідмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним

і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

З касаційної скарги убачається, що вона є необґрунтованою, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності оскаржуваних судових рішень.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК Українипідставами для касаційного оскарження ухвал судів першої та апеляційної інстанцій, визначених в пунктах 2, 3 частини першої цієї статті ЦПК є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що на примусовому виконанні

у Ківерцівському ВДВС у Луцькому районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) перебуває виконавче провадження № 55892155 про стягнення з боржника ОСОБА_1 на користь стягувача ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частки від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно до досягнення старшою дитиною повноліття, починаючи з 28 жовтня 2013 року, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

15 квітня 2022 року на адресу Ківерцівського ВДВС у Луцькому районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) надійшла заява стягувача ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів

та здійснення перерахунку стягнутих аліментів у зв`язку зі збільшенням законодавчо визначеного мінімального розміру аліментів.

За поданою вище заявою, державний виконавець Ківерцівського ВДВС

у Луцькому районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Чиж Т. Ю. здійснила перерахунок заборгованості по аліментах, стягуваних з ОСОБА_1 , за період з 28 серпня 2018 року

до квітня 2022 року, у зв`язку із чим нарахувала заборгованість боржнику ОСОБА_1 у вищевказаному виконавчому провадженні у розмірі

16 743,47 грн.

Про здійснений розрахунок заборгованості державний виконавець проінформувала боржника ОСОБА_1 .

Постановою заступника начальника Ківерцівського ВДВС у Луцькому районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Чиж Т. Ю. від 20 квітня 2022 року звернуто стягнення на доходи боржника ОСОБА_1 , який отримує дохід у ГУ ПФУ у Волинській області,

в розмірі 50 % до виплати загальної суми боргу за аліментами, що становить 16 743,47 грн та стягнення витрат виконавчого провадження.

Постановою заступника начальника Ківерцівського ВДВС у Луцькому районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Чиж Т. Ю. від 20 квітня 2022 року боржнику ОСОБА_1 визначено загальну суму мінімальних витрат виконавчого провадження у розмірі

211,38 грн.

Відповідно до положень статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають,

що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно з частиною першою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого СК України.

Частиною другою статті 182 СК України (в редакції, чинній на час ухвалення рішення про стягнення аліментів) визначено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17 травня 2017 року, який набрав чинності 08 липня 2017 року, частину другу статті 182 СК України викладено у новій редакції, згідно якої мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Наведене дає підстави для висновку, що у період з 28 жовтня 2013 року (день

з якого ухвалено стягувати аліменти) до 07 липня 2017 року мінімальний розмір аліментів становив 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку;

у період з 08 липня 2017 року до тепер мінімальний розмір аліментів становить 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Зміна законодавцем мінімального розміру аліментів, які підлягають стягненню

з платника аліментів на одну дитину, не є підставою для зміни розміру аліментів відповідно до статті 192 СК України, але є підставою для зміни мінімального розміру аліментів, зазначених у виконавчому листі у процедурі виконання

та стягнення аліментів, та враховується під час визначення суми аліментів або заборгованості.

Законом України від 03 липня 2018 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання» частину першу статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» доповнено абзацом другим, яким передбачено, що виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого СК України. Тобто законодавством передбачений механізм, який надає можливість забезпечити виплату аліментів

у розмірі не нижче мінімального гарантованого розміру, передбаченого

СК України навіть при наявності постановлених раніше судових рішень про стягнення аліментів у розмірі, нижчому ніж мінімальний гарантований розмір аліментів, встановлений законом на час стягнення.

Згідно зі статтею 195 СК України заборгованість за аліментами, присудженими

у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого

не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном.

Згідно статтею 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до частин першої, п`ятої та шостої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Таким чином, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні скарги ОСОБА_1 , оскільки при винесенні оскаржуваних постанов державний виконавець діяв в межах визначених законом, в інтересах неповнолітніх дітей, та в межах наданих йому повноважень, а боржником не надано доказів факту незаконності оскаржуваних ним постанов державного виконавця.

Доводи касаційної скарги не спростовують правильних висновків судів попередніх інстанцій.

Із касаційної скарги, убачається, що вона є необґрунтованою, правильне застосовування судами норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності ухвали Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26 травня 2022 року та постанови Волинського апеляційного суду від 13 липня 2022 року.

Керуючись частинами першою, четвертою, шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26 травня 2022 року та постанову Волинського апеляційного суду від 13 липня 2022 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії заступника начальника Ківерцівського відділу державної виконавчої служби у Луцькому районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Чиж Тетяни Юріївни.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити ОСОБА_1 .

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

Судді С. Ю. Бурлаков

В. М. Коротун

М. Є. Червинська