Справа № 741/279/21
2/729/216/22 р.

У Х В А Л А
06 вересня 2022 р. Бобровицький районний суд Чернігівської області у складі судді Булиги Н.О., за участі секретаря Романченко С.С., представника позивача адвоката - Постой О. В. відповідача ОСОБА_1 , в режимі відеоконференції представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Іщенко Г. М., розглядаючи у підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовом Мринської сільської ради Носівського району до ОСОБА_1 , товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Україна», ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , державного реєстратора відділу «Центр надання адміністративних послуг» Бобровицької міської ради Бойко Ольги Михайлівни про визнання незаконними та скасування рішень,
У березні 2021 року позивач звернувся до суду з позовною заявою про:
- визнання незаконним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер рішення: 55688316 від 14 грудня 2020 року, прийняте державним реєстратором відділу «Центр надання адміністративних послуг» Бобровицької міської ради Бойко Ольгою Михайлівною.
26.07.2022 року до суду надійшла заява від представника позивача адвоката Постой О. В. про заміну неналежних відповідачів у справі №741/279/21 за позовною вимогою № 1 про визнання незаконним та скасування рішення Зборів громадян - співвласників майна реорганізованого колективного сільськогосподарського підприємства «Україна» від 09.03.2013 р. та позовною вимогою № 2 про визнання незаконним та скасування рішення Комісії з організації вирішення майнових питань, що виникають у процесі реформування аграрного сектора економіки КСП «Україна» від 16.08.2019 р. - ОСОБА_6 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_7 на належного відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Україна». Просить виключити зі складу відповідачів ОСОБА_6 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_8
Таким чином, предметом даного спору є рішення КСП «Україна», які стосуються безпосередньо паювання, зокрема і рішення Комісії з організації вирішення майнових питань, що виникають у процесі реформування аграрного сектора економіки КСП «Україна» від 16 серпня 2019 року Про виділення ОСОБА_1 у власність в рахунок майнового паю адмінприміщення (4/5 частини). Отже, зазначені позовні вимоги стосуються правочину щодо паю в юридичній особі, і тому, відповідно до п. 4 ч. 1 ст.20 ГПК України даний спір повинен вирішуватися в порядку господарського судочинства, а позовна вимога про визнання незаконним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень як похідна від спору щодо такого майна або майнових прав відповідно до п. 13 ч. 1 ст.20 ГПК України також повинна розглядатися в порядку господарського судочинства. Наведене підтверджується висновком Великої Палати Верховного Суду в справі № 509/577/18 від 24.04.2019.
У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_9 клопотання про заміну неналежних відповідачів підтримав та просив його задовольнити. Вважає, що спір стосується права власності, а тому повинен розглядатися у порядку цивільного судочинства.
У судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_2 , адвокат Іщенко Г. М., та відповідач ОСОБА_1 заперечують щодо задоволення клопотання про заміну неналежних відповідачів, оскільки вважають, що виключення їх із числа відповідачів призведе до невірної оцінки доказів судом, оскільки саме вони як колишні співвласники КСП «Україна», правонаступником якого є ТОВ «Агрофірма Україна», яка не є власником майнових паїв, повинні відповідати за позовом.
Крім того, адвокат Іщенко Г. М. зазначила, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а тому є підстави для її закриття. З такою позицією погодився і відповідач ОСОБА_1 .
Інші відповідачі в судове засідання не з`явилися будучи належним чином повідомленими про час та місце проведення підготовчого судового засідання.
Від державного реєстратора відділу «Центру надання адміністративних послуг» Бобровицької міської ради Бойко Ольги Михайлівнинадійшла заява про слухання справи у її відсутність.
Суд дослідивши матеріали справи,розглянувши клопотання учасників справи, заслухавши їх, суд доходить такого висновку.
Як видно з позовних вимог, позивач оскаржує рішення Зборів громадян-співвласників майна реорганізованого КСП «Україна» та рішення Комісії з організації вирішення майнових питань, що виникають у процесі реформування аграрного сектора економіки КСП «Україна». Отже, рішення Комісії та Зборів приймалися колегіально громадянами-співвласниками.
Відповідно до ст.51 ЦПК України, якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.
Ці положення застосовуються при продовженні розгляду справи, проте до суду надійшла заява представника відповідача ТОВ «Агрофірма Україна» про закриття провадження у справі, а тому вирішення клопотання про заміну відповідачів буде передчасним.
Стаття 55 ГК України, визначає господарські організації як юридичні особи, створені відповідно до ЦК України, державні, комунальні та інші підприємства, створені відповідно до цього Кодексу, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку.
При визначенні підвідомчості (предметної та суб`єктної юрисдикції) справ, що виникають з господарської діяльності юридичної особи, слід виходити з таких міркувань.
За приписами ст.ст.80-81 ЦК України, юридичною особою є організація, створена і зареєстрована у встановленому законом порядку. Юридична особа наділяється цивільною правоздатністю і дієздатністю, може бути позивачем та відповідачем у суді. Юридична особа може бути створена шляхом об`єднання осіб та (або) майна. Юридичні особи, залежно від порядку їх створення, поділяються на юридичних осіб приватного права та юридичних осіб публічного права.
Статтею 83 цього Кодексу визначено, що юридичні особи можуть створюватися у формі товариств, установ та в інших формах, встановлених законом. Товариством є організація, створена шляхом об`єднання осіб (учасників), які мають право участі у цьому товаристві. Товариство може бути створено однією особою, якщо інше не встановлено законом. Товариства поділяються на підприємницькі та непідприємницькі. Установою є організація, створена однією або кількома особами (засновниками), які не беруть участі в управлінні нею, шляхом об`єднання (виділення) їхнього майна для досягнення мети, визначеної засновниками, за рахунок цього майна. Особливості правового статусу окремих видів установ встановлюються законом.
Юридична особа набуває цивільних прав та обов`язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону. Порядок створення органів юридичної особи встановлюється установчими документами та законом. У випадках, встановлених законом, юридична особа може набувати цивільних прав та обов`язків і здійснювати їх через своїх учасників (ст.92 ЦК України).
Частиною 1 ст.63 ГК України визначено, що залежно від форм власності, передбачених законом, в Україні можуть діяти підприємства, що діють на основі колективної власності (підприємство колективної власності). Майно підприємства становлять виробничі і невиробничі фонди, а також інші цінності, вартість яких відображається в самостійному балансі підприємства (ст. 66 Кодексу).
За змістом ч.ч.1,5 ст.23 ГК України, органи місцевого самоврядування здійснюють свої повноваження щодо суб`єктів господарювання виключно в межах, визначених Конституцією України, законами про місцеве самоврядування; органи та посадові особи місцевого самоврядування мають право звертатися до суду щодо визнання недійсними актів підприємств, інших суб`єктів господарювання, які обмежують права територіальних громад, повноваження органів місцевого самоврядування.
Судом встановлено, що Мринська сільська рада є юридичною особою неприбутковою організацією, ідентифікаційний код 04412337.
ТОВ «Агрофірма Україна» є юридичною особою, ідентифікаційний код 30885821, метою якої є одержання прибутку згідно з Конституцією України, Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, Законом України «Про господарські товариства», «Про зовнішньоекономічну діяльність. Товариство засноване на спільній власності фізичних та юридичних осіб, воно може від свого імені укладати угоди та ін. договори, набувати майнових і неособистих майнових прав, вступати в зобов`язання і виконувати обов`язки пов`язані з його діяльністю. До Товариства переходять майнові права та обов`язки реорганізованого КСП «Україна» та воно є правонаступником прав та обов`язків реорганізованого КСП «Україна (т.5 а.с.74-76).
Згідно ч.1 ЗУ України «Про господарські товариства», господарськими товариствами цим Законом визнаються підприємства, установи, організації, створені на засадах угоди юридичними особами і громадянами шляхом об`єднання їх майна та підприємницької діяльності з метою одержання прибутку. До господарських товариств належать: акціонерні товариства, товариства з обмеженою відповідальністю, товариства з додатковою відповідальністю, повні товариства, командитні товариства. Товариства можуть займатися будь-якою підприємницькою діяльністю, яка не суперечить законодавству України. Господарські товариства можуть набувати майнових та особистих немайнових прав, вступати в зобов`язання, виступати в суді та третейському суді від свого імені.
За приписами ст.ст.1,2 Господарського кодексу України, цей Кодекс визначає основні засади господарювання в Україні і регулює господарські відносини, що виникають у процесі організації та здійснення господарської діяльності між суб`єктами господарювання, а також між цими суб`єктами та іншими учасниками відносин у сфері господарювання. Учасниками відносин у сфері господарювання є суб`єкти господарювання, споживачі, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, наділені господарською компетенцією, а також громадяни, громадські та інші організації, які виступають засновниками суб`єктів господарювання чи здійснюють щодо них організаційно-господарські повноваження на основі відносин власності.
Відповідно до ст.19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.
Пунктом 4 частини 1 ст.20 Господарського процесуального кодексу України, визначено, що господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, справи у спорах, що виникають з правочинів щодо акцій, часток, паїв, інших корпоративних прав в юридичній особі, крім правочинів у сімейних та спадкових правовідносинах.
Тобто, юрисдикцію господарських судів у спрощеному вигляді можна визначити так: вони мають повноваження вирішувати спори, що виникають при здійсненні господарської діяльності.
Визначення правильної юрисдикційності того чи іншого спору має важливе значення. Адже Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) у своїй практиці неодноразово звертав увагу на те, що кожен має право на суд, встановлений законом, тобто відповідний орган повинен мати повноваження вирішувати питання, що належать до його компетенції, на основі принципу верховенства права (рішення ЄСПЛ від 29 квітня 1988 року у справі «Белілос проти Швейцарії»); юрисдикцію суду має визначати закон (доповідь Європейської комісії від 12 жовтня 1978 року у справі «Занд проти Австрії»).
Розгляд справ у «неправильній» юрисдикції порушуватиме принцип правової визначеності та впевненість осіб у потребі звертатися саме до відповідного компетентного суду. Помилкове визначення юрисдикції створює хибне враження щодо природи спірних правовідносин, часто призводить до відповідальності особи, яка не є належним відповідачем.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини та і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Велика Палата Верховного Суду у своїй Постанові від 14.11.2018 справа № 83/1617/16 зробила висновок, що для розмежування компетенції судів щодо розгляду справ недостатньо застосування виключно формальних критеріїв - визначення суб`єктного складу спірних правовідносин і предмета спору. Для правильного вирішення питання про юрисдикцію суду визначальним є характер правовідносин, з яких виник спір.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України, яка визначає критерії законності та обґрунтованості рішення, а також ст. 13 «Про судоустрій і статус суддів» при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Як вбачається з позовної заяви та заяв, поданих у порядку ст. 49 ЦПК України, предметом спору між сторонами є оскарження рішень Зборів громадян-співвласників та Комісії з організації вирішення майнових питань, які ухвалені при здійсненні господарської діяльності колишнього КСП «Україна» у процесі реформування аграрного сектора, а саме: спір стосується розпаювання майна належного юридичній особі КСП Агрофірма «Україна», яким користувалася юридична особа Мринська сільрада (приміщення адмінбудівлі) та частину якого в подальшому було виділено у власність ОСОБА_1 ; скасування акту приймання передачі майна пайового фонду; визнання незаконним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.
Одночасно в судовому засіданні встановлено, що 14.07.2001 Зборами власників майна КСП «Україна» (правонаступником якого є ТОВ Агрофірма «Україна» передано Мринській сільській раді приміщення адмінбудівлі, на які рішенням виконкому Мринської сільської ради від 26.07.2001 вирішено оформити право власності. Проте вказане рішення виконано не було, а лише за заявою Мринської сільської ради від 17.10.2005 було виготовлено технічний паспорт в БТІ. (Т. 1 а.с. 28-30).
В подальшому, в процесі господарської діяльності, Зборами членів КСП «Україна» 17.11.2007 затверджено перелік майна економічної та соціальної сфери, згідно якого приміщення Мринської сільської ради було віднесено до майна соціальної сфери, яке не підлягає виділенню в натурі в обмін на майнові сертифікати під час розпаювання КСП «Україна».
Як зазначає позивач, 09.03.2013 членами КСП «Україна» прийнято рішення про виділення для заміщення відсутнього майна, майна з переліку, що не підлягає паюванню (адміністративної будівлі) та включення його до майна пайового фонду. Надано Комісії з організації вирішення майнових питань виконання повноважень замість загальних зборів КСП щодо реалізації майна, затвердження переліку майна, що виділяється з переліку майна уточненого пайового фонду колишнього КСП на відповідні майнові сертифікати у приватну власність згідно поданих заяв та про виділення майна в натурі. 30.07.2019 Мринською сільською радою ОСОБА_1 видано свідоцтво про право власності на майновий пай члена КСП та 16.08.2019 Комісія з організації вирішення майнових питань прийняла рішення про виділення ОСОБА_1 у власність в натурі в рахунок майнового паю, засвідченого майновим сертифікатом виданим Мринською сільрадою, 4/5 частини адміністративного приміщення, яким користувалася Мринська сільська рада.
08.12.2020 державним реєстратором відділу «Центру надання адміністративних послуг» Бобровицької міської ради Бойко Ольгою Михайлівною було прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за ОСОБА_1 .
Щодо вимоги позивача про визнання незаконним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень прийняте державним реєстратором відділу «Центру надання адміністративних послуг» Бобровицької міської ради Бойко Ольгою Михайлівною, то слід звернутися до позицій Верховного Суду від 01.04.2020 та від 12.12.2018, згідно яких суди помилково залучають у справі як відповідачів державних реєстраторів, адже спір про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації речового права на нерухоме майно треба розглядати як спір, пов`язаний із порушенням цивільних прав позивача на нерухоме майно іншою особою, за якою зареєстровано речове право. Державний реєстратор зобов`язаний виконати рішення суду щодо скасування держреєстрації речового права або його обтяження незалежно від того чи був він залучений до участі у справі третьою особою. Спори про скасування держреєстрації речових прав та їх обтяжень вирішуються за правилами цивільного або господарського судочинства залежно від суб`єктного складу сторін.
За приписами п.13 ч.1 ст.20 ГПК України, господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, визнання недійсними актів, що порушують права на майно (майнові права), якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав чи спору, що виник з корпоративних відносин, якщо цей спір підлягає розгляду в господарському суді і переданий на його розгляд разом з такими вимогами.
З огляду на викладене, а також враховуючи положення ст. 19 ЦПК України, ст. 20 ГПК України, якими визначено коло справ, які підлягають розгляду в порядку цивільного та господарського судочинства, зміст правовідносин, суд дійшов висновку, що спір, який виник між сторонами, не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а має вирішуватись господарським судом.
Наведене підтверджується постановою Великої Палати Верховного Суду в справі № 295/4481/16-ц від 07.07.2018, відповідно до якої довідка не є актом правозастосування та має виключно інформативний характер, судовому оскарженню не підлягає.
За змістом п.2 ч.2 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу, зокрема, про закриття провадження у справі.
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 255 ЦПК України, суд свою ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.
Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 255, ст. 256 ЦПК України, суд
Провадження у цивільній справі за позовом Мринської сільської ради Носівського району до ОСОБА_1 , товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Україна», ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , державного реєстратора відділу «Центр надання адміністративних послуг» Бобровицької міської ради Бойко Ольги Михайлівни про визнання незаконними та скасування рішень - закрити.
Роз`яснити позивачеві та його представникові, що розгляд такої справи віднесено до юрисдикції господарських судів.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання її копії.

Суддя Н.О.Булига