Ухвала

17 серпня 2022 року

м. Київ

справа № 541/600/21

провадження № 61-6567св22

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Стрільчука В. А. (суддя-доповідач), Ігнатенка В. М., Карпенко С. О.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 про відвід колегії суддів у складі: Стрільчука В. А., Ігнатенка В. М., Карпенко С. О. у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго», третя особа - директор технічного відокремленого підрозділу «Північна електроенергетична система» Приватного акціонерного товариства Національна енергетична компанія «Укренерго» Саричев Вадим Валерійович, про визнання неправомірними і скасування наказів, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 20 січня 2022 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 28 квітня 2022 року,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з указаним позовом, в якому просив: визнати незаконним та скасувати наказ Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» (далі - ПрАТ «НЕК «Укренерго») від 16 лютого 2021 року № 126-к «Про дисциплінарне стягнення»; визнати незаконним та скасувати наказ ПрАТ «НЕК «Укренерго» від 24 лютого 2021 року № 139-к «Про звільнення»; поновити його на роботі та стягнути з ПрАТ «НЕК «Укренерго» на свою користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 25 лютого 2021 року по день ухвалення судом рішення.

Рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 20 січня 2022 року в задоволенні позову відмовлено.

Постановою Полтавського апеляційного суду від 28 квітня 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 20 січня 2022 року - без змін.

11 липня 2022 року, тобто з пропуском встановленого законом строку на касаційне оскарження, ОСОБА_1 подав засобами поштового зв`язку до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 20 січня 2022 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 28 квітня 2022 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати оскаржувані судові рішення і ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов. ОСОБА_1 також заявив клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 липня 2022 року поновлено ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 20 січня 2022 року та постанови Полтавського апеляційного суду від 28 квітня 2022 року, відкрито касаційне провадження в цій справі та витребувано її матеріали з Миргородського міськрайонного суду Полтавської області.

05 серпня 2022 року справа № 541/600/21 надійшла до Верховного Суду.

10 серпня 2022 року ОСОБА_1 подав засобами поштового зв`язку до Верховного Суду заяву, в якій просить: задовольнити його заяву про відвід колегії суддів у складі: Стрільчука В. А., Ігнатенка В. М., Карпенко С. О.; передати справу № 541/600/21 для розгляду іншій колегії суддів Верховного Суду.

Заява ОСОБА_1 мотивована тим, що вказана колегія суддів вже розглядала його касаційну скаргу у справі № 541/2308/20 за його позовом до ПрАТ «НЕК «Укренерго» про визнання неправомірними та скасування наказів: від 31 серпня 2020 року № 105-к/оп про позбавлення його премії за серпень 2020 року; від 30 вересня 2020 року № 120-к/оп про позбавлення його премії за вересень 2020 року; від 12 жовтня 2020 року № 507-К про накладення на нього дисциплінарного стягнення у вигляді догани; від 26 жовтня 2020 року № 270 про відсторонення його від роботи без збереження заробітної плати. За результатами розгляду його скарги колегія суддів у складі: Стрільчука В. А., Ігнатенка В. М., Карпенко С. О. вирішила відмовити у відкритті касаційного провадження. Він не погодився з результатом розгляду справи № 541/2308/20, тому подав скаргу до Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), про що зазначив у касаційній скарзі від 11 липня 2022 року у вказаній справі. Справа № 541/2308/20 і ця справа (№ 541/200/21) є подібними між собою. Подача скарги до ЄСПЛ у справі, яку розглядала колегія суддів, з точки зору людського фактору може викликати у колегії суддів почуття стурбованості та хвилювання за результат розгляду справи в ЄСПЛ, бажання довести у наступній своїй справі правильність і обґрунтованість ухвалених рішень та провчити його за такий вчинок. Крім цього, в ухвалі Верховного Суду від 26 липня 2022 року про відкриття касаційного провадження за його касаційною скаргою в цій справі колегія суддів у складі: Стрільчука В. А., Ігнатенка В. М., Карпенко С. О. вказала: Формальне посилання заявника на пункт 4 частини другої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), без наведення належного обґрунтування, не свідчить про необхідність відкриття касаційного провадження з цієї підстави. Зазначене свідчить про те, що колегія суддів не буде об`єктивно і повно досліджувати докази та об`єктивно проводити розгляд справи.

17 серпня 2022 року заяву ОСОБА_1 передано судді-доповідачеві Стрільчуку В. А.

Заява про відвід є необґрунтованою з огляду на таке.

Відповідно до частин першої, другої та четвертої статті 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді. Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу. Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Згідно з частиною третьою статті 39 ЦПК України відвід повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Самовідвід може бути заявлений не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Після спливу вказаного строку заявляти відвід (самовідвід) дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів із дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

Зі змісту заяви вбачається, що ОСОБА_1 заявив відвід колегії суддів у складі: Стрільчука В. А., Ігнатенка В. М., Карпенко С. О. виключно у зв`язку з його незгодою з процесуальними рішеннями, ухваленими вказаною колегією в цій справі та у справі № 541/2308/20, що не свідчить про існування об`єктивно обґрунтованих обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності суддів.

Незгода сторони з процесуальним рішенням суду, що прийняте в межах його повноважень, в силу вищенаведених положень статті 36 ЦПК України, не може бути підставою для його відводу.

Подання заявником скарги до ЄСПЛ у зв`язку з незгодою з результатом розгляду справи № 541/2308/20 і подальше подання в зазначеній справі касаційної скарги, для розгляду якої було визначено колегію суддів у складі: Стрільчука В. А., Ігнатенка В. М., Карпенко С. О., не є перешкодою для розгляду цією колегією касаційної скарги заявника в цій справі. Крім того, розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 у справі № 541/2308/20, колегія суддів у складі: Стрільчука В. А., Ігнатенка В. М., Карпенко С. О. не здійснювала розгляду справи по суті, а дійшла висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження у справі у зв`язку з необґрунтованістю поданої ОСОБА_1 касаційної скарги. Що стосується внутрішніх переживань заявника за емоційний стан колегії суддів у складі: Стрільчука В. А., Ігнатенка В. М., Карпенко С. О. при розгляді касаційної скарги в цій справі у зв`язку з його зверненням до ЄСПЛ, то вони ґрунтуються на припущеннях, а тому не можуть розглядатися як обставина, що викликає сумнів у неупередженості або об`єктивності колегії суддів.

Зазначення в ухвалі Верховного Суду від 26 липня 2022 року про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 20 січня 2022 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 28 квітня 2022 року в цій справі про те, що формальне посилання заявника на пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України, без наведення належного обґрунтування, не свідчить про необхідність відкриття касаційного провадження з цієї підстави, пов`язане з неналежним оформленням заявником касаційної скарги в частині обґрунтування підстави касаційного оскарження, передбаченої пунктом 4 частини другої статті 389 ЦПК України, а не з необ`єктивністю чи неповнотою касаційного перегляду справи. Крім цього, стосовно доводів заявника щодо можливої неповноти чи необ`єктивності дослідження доказів, необхідно зазначити, що суд касаційної інстанції є судом права, а не факту, а тому, з огляду на вимоги процесуального закону (стаття 400 ЦПК України), Верховний Суд не здійснює оцінку доказів, оскільки це знаходиться поза межами його повноважень.

Європейський суд з прав людини вказав, що наявність безсторонності відповідно до пункту першого статті 6 Конвенції повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного. Стосовно об`єктивного критерію, то це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (рішення у справі «Білуха проти України», № 33949/02, § 49-52, від 09 листопада 2006 року).

Згідно з частиною другою та абзацом 1 частини третьої статті 40 ЦПК Українипитання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Оскільки викладені ОСОБА_1 у заяві про відвід колегії суддів у складі: Стрільчука В. А., Ігнатенка В. М., Карпенко С. О. обставини не свідчать про існування передбачених статтею 36 ЦПК України підстав для відводу, то вказану заяву необхідно визнати необґрунтованою.

Враховуючи необґрунтованість заявленого колегії суддів у складі: Стрільчука В. А., Ігнатенка В. М., Карпенко С. О. відводу, відповідно до абзацу 1 частини третьої статті 40 ЦПК України питання про відвід колегії суддів необхідно передати для вирішення іншому судді, визначеному в порядку, встановленому частиною першою статті 33 ЦПК України.

Керуючись статтями 33, 36, 40 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про відвід колегії суддів у складі: Стрільчука В. А., Ігнатенка В. М., Карпенко С. О. визнати необґрунтованою.

Заяву про відвід колегії суддів у складі: Стрільчука В. А., Ігнатенка В. М., Карпенко С. О. передати для вирішення іншому судді, визначеному в порядку, встановленому частиною першою статті 33 ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:В. А. Стрільчук

В. М. Ігнатенко

С. О. Карпенко