25.08.2022 Справа № 363/4330/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2022 року Вишгородський районний суд Київської області в складі:

головуючогосудді Чіркова Г.Є.,

при секретарі Коломієць О.В.,

за участі відповідача за первісним позовом ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вишгороді цивільну справу за Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» про визнання інформації про наявність заборгованості недостовірною та відшкодування моральної шкоди,

встановив:

представник позивача за первісним позовом звернувся до суду з позовом, посилаючись на порушення відповідачем договірних зобов`язань по сплаті коштів за наданий кредит, а тому порушує питання про стягнення з останнього заборгованості за кредитним договором №0003/001703-РR від 16.05.2013 року у розмірі 88 652,73 грн. та понесених судових витрат, що складаються із судового збору в розмірі 2 102 грн. та витрат на правову допомогу в розмірі 20 000 грн.

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 16.05.2013 року між Публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк», правонаступником якого є позивач, та ОСОБА_1 укладено Заяву-Договір №0003/001703-РR з лімітом кредитної лінії 250 000 грн., процентна ставка за користування кредитом становить 31,80% річних. За період користування кредитними коштами позичальником здійснено часткові платежі на погашення основної суми кредиту, проте його заборгованість перед позикодавцем в повному обсязі не погашена.

Відповідач ОСОБА_1 подав суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що документ під назвою «Заява-Договір №0003/001703-РR від 16.05.2013 р. він з АТ «Укрсоцбанк» ніколи не укладав і ніколи такого документу не підписував, коли навіть візуально можна побачити, що у вказаному документі навпроти прізвища позичальника стоїть не його підпис. Крім того зазначив, що у справі №363/1741/16-ц за його позовом до АТ «Укрсоцбанк» про розірвання договору банківського поточного рахунку встановлені обставини, що між ним та АТ «Укрсоцбанк» укладений Договір №0003/001703-РR від 23 березня 2012 року банківського поточного (карткового) рахунку, під час розгляду якої АТ «Укрсоцбанк» не повідомляв про укладання з ним Заяви-Договору №0003/001703-РR від 16.05.2013 року. В Договорі №0003/001703-РR від 23 березня 2012 р. і документі під назвою «Заява-Договір №0003/001703-РR від 16.05.2013 р.» вказано про відкриття/продовження обслуговування: поточного (карткового) рахунку з типом картки СНІР Visa Gold з номер рахунку НОМЕР_1 , депозитного рахунку «Ощадний+» (на вимогу) номер рахунку НОМЕР_2 , депозитного рахунку «Активний» номер рахунку НОМЕР_3 . Тобто, в обох документах співпадають номери рахунків. Крім того, в обох документах вказана однакова умова: «Сторони домовилися, що цей Договір є новою редакцією Договору про відкриття банківського (карткового) поточного, депозитного рахунку та обслуговування платіжної картки №0003/001703-РR від 16 березня 2012 р., укладеного між Сторонами, і подальше обслуговування Клієнта здійснюється на умовах цього Договору». Постановою Апеляційного суду Київської області від 09 серпня 2018 року у справі №363/1741/16-ц Договір банківського поточного рахунку №0003/001703-РR від 23 березня 2012 року розірваний з 18 лютого 2015 року. Також зазначив, що ніколи не отримував овердрафту від АТ «Укрсоцбанк» за картковим рахунком № НОМЕР_1 та жодних сум грошових коштів в якості кредиту, коли позивач не додав до позовної заяви жодних доказів отримання ним будь-яких сум грошових коштів.

Представник позивача подав суду відповідь на відзив, в якому зазначив, що постановою Апеляційного суду Київської області від 09 серпня 2018 року у справі №363/1741/16-ц, розірвано договір банківського поточного рахунку №0003/001703РR від 23 березня 2012 року, укладений між ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством Укрсоцбанк, з 18 лютого 2015 року. Предметом розгляду даної справи натомість є стягнення заборгованості за Кредитним договором №0003/001703-РR від 16.05.2013 року. Зазначив, що всі істотні умови кредитного договору дотримані, зокрема: мета, сума і строк кредиту; умови і порядок його видачі та погашення; забезпечення зобов`язань позичальника; відсоткові ставки; порядок плати за кредит; порядок зміни та припинення дії договору; відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання умов договору, і у відповідності до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним. Договір укладений в належній письмовій формі та підписаний особисто сторонами. До підписання договору, відповідач мав можливість ознайомитися з його умовами та не погодитись чи відмовитись від укладання договору, проте договір був підписаний та виконувався сторонами, у тому числі і відповідачем. Відповідач не звертався до позивача із заявами про надання додаткової інформації або роз`яснення певних положень договору. При оформлені кредитного договору ОСОБА_1 був ознайомлений з цими умовами, про що свідчить його підпис у Заяві-Договорі. З огляду на вищевикладене, кредитний договір укладений між сторонами не суперечить ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особи, які вчиняли правочин, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасників правочину були вільним і відповідали його внутрішній волі; правочини вчинялись у формі, встановленій законом; оспорюванні пункти договору узгоджувалися сторонами; правочин був спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

03 лютого 2021 року ОСОБА_1 подав до суду зустрічну позовну заяву до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» про визнання інформації про наявність заборгованості недостовірною та відшкодування моральної шкоди, в якій просив визнати недостовірною інформацію про наявність заборгованості ОСОБА_1 перед ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» за документом під назвою «Заява-Договір №0003/001703-РR від 16.05.2013 року та відшкодувати йому завдану моральну шкоду в сумі 100 000 грн.

Свої вимоги мотивував тим, що, пред`явивши до нього позов про стягнення заборгованості, якої ніколи не існувало, та посилаючись на документ під назвою «Заява-Договір №0003/001703-РR від 16.05.2013 р.», якого він ніколи не підписував, ТОВ «Вердикт Капітал» фактично поширив недостовірну та образливу інформацію про нього, повідомивши її третім особам, несправедливо та безпідставно звинуватив його у надуманій заборгованості за кредитом, якого той ніколи не отримував. Протиправна поведінка ТОВ «Вердикт Капітал», яка виявилася у поширенні щодо нього недостовірної інформації, завдала йому значної моральної шкоди, яка полягає у приниженні його честі та гідності, а також у душевних стражданнях внаслідок протиправної поведінки ТОВ «Вердикт Капітал», яку ОСОБА_1 оцінює в 100 000 грн.

Представник ТОВ «Вердикт Капітал» подав суду відзив на зустрічну позовну заяву, в якому зазначив, що між сторонами були здійснені всі необхідні дії задля придбання, припинення або зміни цивільних прав та обов`язків, що за змістом ч. 1 ст. 202 ЦК України вказує на вчинення двостороннього кредитного договору, а виконання позичальником умов кредитного договору засвідчує його волю до настання відповідних правових наслідків передбачених кредитним договором. З врахуванням викладених обставин, оспорюваний договір підписаний сторонами, які досягли згоди з усіх істотних умов договору, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності.

З цих підстав проти задоволення зустрічної позовної заяви заперечив.

Представник позивача подав заяву про розгляд справи за його відсутності, просив про задоволення первісного позову з викладених у ньому підстав.

Відповідач за первісним позовом ОСОБА_1 в суді проти задоволення первісної позовної заяви заперечив, зустрічну позовну заяву підтримав та просив про її задоволення.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного.

Зі справи встановлено, що до її матеріалів долучено заяву-договір №0003/001703-РR про видачу ПАТ «Укрсоцбанк» платіжної картки від 16 травня 2013 року підписану від імені ОСОБА_1 .

У вказаній заяві йдеться про відкриття відповідачу поточного (карткового) рахунку № НОМЕР_1 в Українській гривні з встановленням кредитної лінії, тип картки СНІР Visa Gold. Сплата процентів на залишки коштів, що знаходяться на рахунку встановлюється за ставкою 0.00 процентів річних. Банк може встановити клієнту кредитну лінію в сумі не більше 250 000 грн. строком на рік (тобто 364 (365) календарних днів з моменту (дня) надання Кредиту) з можливістю його автоматичного продовження. Процентна ставка за користування Кредитною лінією до 15 числа місяця наступного за місяцем формування щомісячної Виписки 0,10% річних, з 15 числа місяця наступного за місяцем формування щомісячної Виписки 28.00% річних. Дата погашення щомісячного платежу до 15 числа місяця. Розрахунок реальної процентної ставки здійснено на підставі прогнозу максимального завантаження кредитної лінії з 1-го числа місяця та припущення, що в кожному календарному місяці 30 днів.

Також у заяві йдеться про те, що сторони домовились, що цей договір є новою редакцією Договору про відкриття банківського (карткового) поточного, депозитного рахунку та обслуговування платіжної картки №0003/001703-РR від 16 березня 2012 р., укладеного між Сторонами, і подальше обслуговування Клієнта здійснюється на умовах цього Договору».

Крім того, 23 березня 2012 року між ОСОБА_1 та ПАТ «Укрсоцбанк» укладено договір банківського поточного (карткового) рахунку № 0003/001703-РR, згідно якого клієнт просив відкрити поточний (картковий) рахунок, тип картки СНІР Visa Gold, номер рахунку НОМЕР_1 в валюті Українській гривні, сплата процентів на залишки коштів, що знаходяться на Рахунку встановлюється за ставкою 0.00 процентів річних, процентна ставка за Овердрафтом встановлюється на рівні 48.00 процентів річних, процентна ставка за користування кредитом встановлюється на рівні - до 15 числа місяця наступного за місяцем формування щомісячної виписки 0,10 процентів річних, з 15 числа місяця наступного за місяцем формування щомісячної виписки 28,00 процентів річних.

Підписанням цієї заяви Клієнт укладає з ПАТ «Укрсоцбанк» Договір банківського поточного (карткового) рахунку на умовах викладених у цій заяві, Правилах надання банківських послуг на умовах комплексного банківського обслуговування для клієнтів-фізичних осіб в ПАТ «Укрсоцбанк», Умовах відкриття та здійснення операцій за банківськими поточними (картковими) рахунками, Умовах відкриття та обслуговування банківських вкладних (депозитних) рахунків та Умовах встановлення кредитної лінії за поточними (картковими) рахунками, з якими Клієнт ознайомився, з ними погоджується і зобов`язується виконувати. Цим підтверджує досягнення згоди щодо всіх істотних умов договору, які передбачені чинним законодавством України для такого роду договорів та достовірність усіх даних в т.ч. персональних, вказаних в Анкеті. Сторони домовилися, що цей Договір є новою редакцією Договору про відкриття банківського (карткового) поточного, депозитного рахунку та обслуговування платіжної картки №0003/001703-РR від 16 березня 2012 року, укладеного між Сторонами, і подальше обслуговування Клієнта здійснюється на умовах цього Договору.

Оригінал вказаного договір банківського поточного (карткового) рахунку №0003/001703-РR від 23 березня 2012 року досліджено безпосередньо в судовому засіданні 25.08.2022 року.

Постановою Апеляційного суду Київської області від 09 серпня 2018 року розірвано договір банківського поточного рахунку № 0003/001703-РR від 23 березня 2012 року, укладений між ОСОБА_1 та публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк», з 18 лютого 2015 року у зв`язку із істотним порушенням договору з боку банку. Визнано дії публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» щодо розкриття банківської таємниці перед третіми особами без згоди ОСОБА_1 незаконними. Визнано дії публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» щодо розповсюдження недостовірної інформації неправомірними та такими, що порушують право ОСОБА_1 на недоторканість ділової репутації.

Вказаним судовим рішенням встановлено, що дії банку при проведені 21.01.2015 р. та 18.02.2015 р. конвертації валют по картковому рахунку позивача, відкритому відповідно до договору банківського поточного (карткового) рахунку №0003/001703-PR від 23 березня 2012 року, були визнані протиправними. В результаті таких дій на рахунку позивача утворився недозволений овердрафт у розмірі 9 037 грн. 66 коп., на який банк почав нараховувати відсотки. Станом на 23.08.2016 року по вищевказаному рахунку банк обліковував заборгованість у розмірі 45 630,11 грн., що підтверджується відповідною випискою по рахунку.

Банк вважав, що заборгованість позивачу по його банківському рахунку була нарахована обґрунтовано, а останній відмовлявся від її погашення, відтак банк у відповідності до умов укладеного між сторонами договору та положень ст. 61 Закону України «Про банки і банківську діяльність» правомірно вживав заходи, направлені на її повернення, зокрема звертався до колекторських фірм та передавав останнім інформацію відносно позивача, в тому числі й ту, що відповідно до вимог закону вважається банківською таємницею.

Той факт, що відповідачем було передано третім особам інформацію про позивача (в тому числі й ту, що складає банківську таємницю), було визнано самим відповідачем. При цьому він посилався на законність таких дій у зв`язку з наявністю заборгованості позивача перед ним, що виникла та обліковувалася на вищезгаданому рахунку. Зважаючи на те, що як вже було зазначено, підстав для нарахування заборгованості по рахунку позивача, як і нарахування відсотків та штрафів на таку заборгованість, у банківської установи не було, а сама заборгованість позивача в рамках даних правовідносин відсутня, передача будь-яких даних щодо такої заборгованості третім особам, як і розкриття перед такими особами конфіденційних даних щодо позивача, не може вважатися законним. За таких умов позовні вимоги щодо визнання незаконними дій відповідача щодо розкриття банківської таємниці перед третіми особами, як і дій по передачі до колекторських фірм матеріалів відносно позивача, є обґрунтованими. Окрім того, враховуючи неправомірність нарахування заборгованості позивачу, така інформація не може вважатися достовірною, відтак її розповсюдження відповідачем є незаконним та таким, що порушує особисті немайнові права позивача. За таких умов колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про те, що відповідні позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають до задоволення.

28 січня 2019 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та ТОВ «ФК «ВЕСТА» укладено Договір факторингу №2019-1УСБ/ВЕСТА, відповідно до якого ПАТ «Укрсоцбанк» відступило, а ТОВ «ФК«ВЕСТА» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за Договором кредиту № 0003/001703-РR від 16.05.2013 року, укладеного між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 , що вбачається з Витягу з Додатку 1-1 до Договору факторингу №2019-1УСБ/ВЕСТА від 28 січня 2019 року.

В подальшому, 29 січня 2019 року між ТОВ «ФК «ВЕСТА» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено Договір відступлення прав вимоги №29-01/19/1, відповідно до якого ТОВ «ФК «ВЕСТА» відступило, а ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за Договором кредиту № 0003/001703-РR від 16.05.2013 року, укладеного між ПАТ «Укрсоцбанк» та Боржником, що вбачається з Витягу з Додатку 1-1 до Договору відступлення прав вимоги №29-01/19/1 від 29 січня 2019 року.

02 серпня 2019 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатовою А.А. вчинено виконавчий напис, який зареєстрований в реєстрі за №1573 про стягнення ОСОБА_1 на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості за кредитним договором №0003/001703-РR від 16.05.2013 року в розмірі 85 584 грн. 94 коп.

Згідно вказаного виконавчого напису стягнення заборгованості проводитися за період з 29 січня 2019 року по 23 липня 2019 року.

Як вбачається з платіжних доручень №381 від 12 листопада 2019 року, №440 від 17 грудня 2019 року та1339 від 03 лютого 2020 року ТОВ «Газпромбудмонтаж» перерахував на користь ТОВ «Вердикт Капітал» на погашення боргу ОСОБА_1 по виконавчому провадженню №59950930 частину його заробітної плати в загальному розмірі 3 378 грн. 42 коп.

Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 19 січня 2021 року, яке набрало законної сили, виконавчий напис, вчинений 02 серпня 2019 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатовою Аліною Анатоліївною та зареєстрований в реєстрі за №1573 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості за кредитним договором в розмірі 85 584 грн. 94 коп. визнано таким, що не підлягає виконанню, стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» на користь ОСОБА_1 суму утриманої заробітної плати в розмірі 3 378 (три тисячі триста сімдесят вісім) грн. 42 (сорок дві) коп.

Цим рішенням встановлено, що розрахована стягувачем заборгованість ОСОБА_1 виникла до 29 січня 2018 року й усупереч рішення Апеляційного суду Київської області від 15 лютого 2016 року та постанови Апеляційного суду Київської області від 09 серпня 2018 року після розірвання договору банківського поточного рахунку.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 06 грудня 2021 року уповноважених осіб Голосіївського УП ГУ НП у м. Києві зобов`язано внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за поданою ОСОБА_1 заявою від 12.11.2021 року, про вчинення кримінального правопорушення посадовими особами ПАТ «Укрсоцбанк», передбачених ч. 1 ст. 364-1, ч. 1 ст. 366 КК України та розпочати досудове розслідування.

Згідно ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Статтею 1054 ЦК України передбачено, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком

Договір банківського рахунку укладається в письмовій формі для відкриття клієнтові або визначеній ним особі рахунку в банку на умовах, погоджених сторонами (ст. 1067 ЦК України).

Згідно ч. 2 ст. 1069 ЦК України права та обов`язки сторін, пов`язані з кредитуванням рахунка, визначаються положеннями про позику та кредит (параграфи 1 і 2 глави 71 цього Кодексу), якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, а в разі порушення боржником цих вимог той, згідно зі статтями 625, 1048 і 1050 ЦК України, повинен сплатити кредиторові суму боргу та проценти встановлені за умовами кредитного договору.

Згідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив зобов`язання, якщо не виконав його у строк встановлений договором.

Як передбачено ст. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Згідно ч. 2 ст. 653 ЦК України у разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються.

У разі зміни або розірвання договору зобов`язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. Якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов`язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили.

Сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобов`язанням до моменту зміни або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором або законом.

Якщо договір змінений або розірваний у зв`язку з істотним порушенням договору однією із сторін, друга сторона може вимагати відшкодування збитків, завданих зміною або розірванням договору.

Згідно вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1, 2, 3, 4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Як вбачається з матеріалів справи подана позивачем Заява-Договір №0003/001703-РR від 16.05.2013 року та долучений ОСОБА_1 до відзиву Договір банківського поточного (карткового) рахунку №0003/001703-РR від 23 березня 2012 року стосуються відкриття одного і того самого поточного (карткового) рахунку № НОМЕР_1 за типом картки СНІР Visa Gold, номер депозитного рахунку «Ощадний+» (на вимогу) № НОМЕР_2 , номер депозитного рахунку «Активний» № НОМЕР_3 .

Крім того, в обох документах вказаний однаковий пункт, про те, що сторони домовилися, що цей Договір є новою редакцією Договору про відкриття банківського (карткового) поточного, депозитного рахунку та обслуговування платіжної картки №0003/001703-РR від 16 березня 2012 р., укладеного між Сторонами, і подальше обслуговування Клієнта здійснюється на умовах цього Договору.

Разом з тим одній й ті самі правовідносини не можуть бути врегульовані різними договорами, які між собою не узгоджуються.

Договір банківського поточного (карткового) рахунку №0003/001703-РR від 23 березня 2012 року, невід`ємним додатком якого є Заява-Договір №0003/001703-РR від 16.05.2013 року, розірвано з 18 лютого 2015 року постановою Апеляційного суду Київської області від 09 серпня 2018 року внаслідок його істотного порушення, після чого будь-яке подальше нарахування заборгованості є безпідставним.

У той же часЗаява-Договір №0003/001703-РR від 16.05.2013 року у своєму змісті не містить посилань на укладений раніше Договір банківського поточного (карткового) рахунку №0003/001703-РR від 23 березня 2012 року.

Крім того слушними є доводи відповідача ОСОБА_1 про те, що він не підписував Заяву-Договір №0003/001703-РR від 16.05.2013 року, коли підпис від його імені на вказаному документі значно відрізняється від його дійсного підпису, наявного в інших матеріалах справи.

З огляду на невідповідність цих обставин, суд вважає, що Заява-Договір №0003/001703-РR від 16.05.2013 року з урахуванням вимог ст.ст. 79 та 89 ЦПК України, є недостовірним доказом, на підставі якого не можна встановити дійсні обставини справи, який суперечить сукупності інших досліджених по справі доказів і не відповідає змісту інших документів та змісту постанови Апеляційного суду Київської області від 09 серпня 2018 року, якою врегульовано спірні правовідносини сторін та встановлено неправомірність нарахування ОСОБА_1 заборгованості і протиправне розкриття інформації, що містить банківську таємницю, яка не може вважатися достовірною та спростовується змістом договору банківського поточного (карткового) рахунку №0003/001703-РR від 23 березня 2012 року.

Подана відповідачем ОСОБА_1 в порядку ч. 11 ст. 83 ЦПК України заява про виключенняЗаяви-Договору №0003/001703-РR від 16.05.2013 року з числа доказів через сумнів з приводу її достовірності, є слушною та заслуговує на увагу суду.

З поданого позивачем розрахунку заборгованості встановлено, що сума заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором №0003/001703-РR від 16.05.2013 року станом на 08 вересня 2020 року становить 88 652 грн. 73 коп., що складається з заборгованості за тілом кредиту в розмірі 20 000 грн., заборгованості за відсотками на дату відступлення прав вимоги в розмірі 44 414 грн. 26 коп., заборгованості за нарахованими відсотками (з моменту відступлення прав вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості) в розмірі 14 071 грн. 21 коп., 3% річних в розмірі 1 802 грн. 16 коп., витрат від інфляції в розмірі 3 984 грн. та подвійної облікової ставки НБУ в розмірі 4 381 грн. 10 коп.

Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно вказаної норми Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року №254, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Разом з тим, належні, допустимі та достатні докази на підтвердження виконання позивачем своїх зобов`язань за кредитним договором, надання кредитних коштів відповідачеві у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, їх розмір та період надання, час виникнення заборгованості, здійснені платежі, обслуговування рахунку, тощо, суду не подані, відповідні виписки з особового рахунку про рух коштів відсутні.

Отже, докази на підтвердження вимог статті 1054 ЦК України щодо виконання своїх зобов`язань, а саме надання позивачем грошових коштів відповідачу у розмірі та умовах встановленим договором, на який посилається в обґрунтуванні своїх позовних вимог, в матеріалах справи відсутні.

Один лише складений позивачем розрахунок заборгованості, який до того ж не відповідає умовам самої Заяви-Договору №0003/001703-РR від 16.05.2013 року (зокрема, в частині розміру відсотків) не є доказом існування між сторонами кредитних правовідносин, наявності заборгованості та її розмір, оскільки даний розрахунок заборгованості сам по собі не може бути належним та допустимим доказом укладення кредитного договору та наявності заборгованості за цим договором, оскільки будь-яких доказів перерахування кредитних коштів на картку чи на рахунок відповідача, позивачем не надано.

Таким чином первісний позов задоволенню не підлягає, є безпідставним, необґрунтованим і недоведеним, доводи якого не ґрунтуються на фактичних обставинах справи і виниклих між сторонами правовідносинах.

Що стосується зустрічної позовної заяви ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» про визнання інформації про наявність заборгованості недостовірною та відшкодування моральної шкоди, то суд зазначає наступне.

Так, звертаючись до суду із вказаною зустрічною позовною заявою, ОСОБА_1 посилався на те, що, пред`явивши до нього позов про стягнення заборгованості, якої ніколи не існувало, та посилаючись на документ під назвою «Заява-Договір №0003/001703-РR від 16.05.2013 р.», якого він ніколи не підписував, ТОВ «Вердикт Капітал» фактично поширив недостовірну та образливу інформацію про нього, повідомивши її третім особам, несправедливо та безпідставно звинуватив його у надуманій заборгованості за кредитом, якого той ніколи не отримував.

Статтею 32 Конституції України передбачено судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації.

Відповідно до вимог ч.ч. 1 , 3, 4 ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

Негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного (презумпція добропорядності).

Спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію.

Якщо фізичній особі внаслідок порушення її особистого немайнового права завдано майнової та (або) моральної шкоди, ця шкода підлягає відшкодуванню, крім випадку неумисного повідомлення викривачем недостовірної інформації про можливі факти корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень, інших порушень Закону України «Про запобігання корупції» в порядку, передбаченому зазначеним Законом, яка підлягає спростуванню (ст. 280 ЦК України).

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 15 Постанови «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» від 27 лютого 2009 року за № 1, що при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації.

Абзацом 3 п. 17 вказаної постанови визначено, що інформація, зазначена у позовній заяві чи іншій заяві, адресованій суду, а також в процесуальних документах (запереченнях на позов, них чи інших скаргах тощо), може бути підставою для захисту гідності, честі чи ділової репутації, за винятком випадків, коли ця інформація була визначена підставою пред`явленого позову і стосувалася його предмета, була доказом у справі, а так само предметом апеляційного чи іншого перегляду в порядку, встановленому процесуальним законом.

Так, згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною 1 та 3 ст. 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відмова від права на звернення до суду за захистом є недійсною.

Звернення особи до суду із позовною заявою про захист її порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів є невід`ємним правом особи на доступ до правосуддя передбачений ст. 55 Конституції України та ст. 6 Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, згідно якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Зі справи встановлено, що посилання ТОВ «Вердикт Капітал» на заборгованість ОСОБА_1 за Заявою-Договором №0003/001703-РR від 16.05.2013 року стало підставою пред`явлення первісного позову в цій справі, розглянувши який, суд відмовив в його задоволенні за безпідставністю та необґрунтованістю.

Відтак викладення в позовній заяві інформації з приводу заборгованості ОСОБА_1 перед ТОВ «Кредит Капітал» не є поширенням негативної інформації в розумінні вимог ст. 277 ЦК України, а є реалізацією права особи на звернення до суду передбаченою ст. 55 Конституції України та ст. 4 ЦПК України.

Таким чином порушених прав ОСОБА_1 в цій частині судом не встановлено, а тому в задоволенні зустрічної позовної заяви про це слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись статтями 259, 265, 268 ЦПК України,

вирішив:

в задоволенні первісного та зустрічного позовів відмовити.

Повне судове рішення складено 31 серпня 2022 року.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складання повного рішення шляхом подання в зазначений строк апеляційної скарги.

Позивач за первісним позовом та відповідач за зустрічним позовом: Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», , знаходиться за адресою м. Київ, вул. Кудрявський Узвіз, 5-б.

Відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_4 виданий 28 серпня 2007 року Броварським МВ ГУ МВС України Київській області, РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Суддя