ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1699/22 Справа № 203/3816/20 Суддя у 1-й інстанції - Антонюк О. А. Суддя у 2-й інстанції - Пищида М. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого - Пищиди М.М.

суддів - Ткаченко І.Ю., Деркач Н.М.

за участю секретаря судового засідання - Піменової М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 06 липня 2021 року по справі за позовом Акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2020 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Заявлені позовні вимоги обґрунтовано тим, що 21.06.2007 року АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 уклали кредитний договір № DNGОG00002221, за умовами якого Банк надав позичальнику грошові кошти у розмірі 66 000 доларів США на строк до 21.06.2017 року, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановленими кредитним договором.

На забезпечення виконання кредитного зобов`язання між Банком та ОСОБА_2 був укладений договір поруки № DNGO0GA00002221/1 ВІД 21.06.2007 року.

В порушення умов кредитного договору відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконав, у зв`язку з чим станом на 15.07.2020року виникла заборгованість у сумі 271915,59 доларів США, з якої: 55899,75 доларів США - заборгованість за кредитом; 75947,59 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3960 доларів США - заборгованість по комісії за користування кредитом; 136108,25доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором.

Посилаючись на викладені обставини та право позивача визначати суму боргу, яку необхідно стягнути, АТ КБ «ПриватБанк» просив стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором № DNGОG00002221від 21.06.2007 року, яка виникла станом на 15.07.2020 року та складається лише з заборгованості за тілом кредиту у розмірі 55899,75 доларів США, що за курсом 27.14 відповідно до службового розпорядження НБУ від15.07.2020 року складає 1 517 119,22 грн та судові витрати (а.с.1-5).

Рішенням Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 08 листопада 2021 року позовні вимоги Акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість по кредитному договору № DNGOGA00002221 від 21 червня 2007 року станом на 15 липня 2020 року в сумі 55 899.75 доларів США, що фактично складає заборгованість за тілом кредиту.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» витрати на судовий збір з кожної окремо в сумі по 11 378 грн. 40 коп., а всього в сумі 22 756 грн. 79 коп. (а.с. 136-140).

Не погодившись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 звернулася з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просила рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у позові в повному обсязі.

В обґрунтування скарги зазначає, що банком пропущено строк позовної давності, визначений ст. 257 ЦК України.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду, в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, виходячи з наступного.

Задовольняючи позовні вимоги Банку, суд першої інстанції виходив з їх обґрунтованості.

Однак, колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Відповідно до вимог ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Статтею 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

За змістом ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Звертаючись до суду з цим позовом, АТ КБ "ПриватБанк" на обґрунтування своїх позовних вимог посилалося на факт укладення між сторонами кредитного договору № DNGOGA00002221 від 21 червня 2007 року, за яким ОСОБА_1 отримала кредит у сумі 66 000 доларів США на строк до 21.06.2017 року.

При цьому, на підтвердження укладання вказаного кредиту та виниклої кредитної заборгованості банк надав розрахунок заборгованості за договором, за яким останній платіж відповідачкою був здійснений 26 листопада 2007 року, тоді як із позовом Банк звернувся лише 23 жовтня 2020 року.

Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок (ст. 253 ЦК України).

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст. 261 ЦК України).

Згідно зі ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

Нормою ч. 3 ст. 267 ЦК України встановлено, що суд застосовує позовну давність лише за заявою сторони у спорі, зробленою до ухвалення судом рішення.

Згідно із ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Початок перебігу строку давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов`язання за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Під час слухання справи в суді апеляційної інстанції, відповідачка заявила про застосування до спірних правовідносин наслідків пропуску строків позовної давності. Заявити дане клопотання в судді першої інстанції не мала змоги, оскільки не була належним чином повідомлена.

Керуючись вказаними нормами права, а також встановивши, що відповідачка останній раз здійснила погашення заборгованості за наданим кредитом 26 листопада 2007 року, а з позовом Банк звернувся лише 23 жовтня 2020 року, - колегія суддів приходить до висновку про необхідність застосування до спірних правовідносин загального трирічного строку позовної давності за наявності відповідної заяви відповідачки, що в силу вимог ст. 267 ЦК України є правою підставою для відмови у задоволенні позовних вимог Банку.

На вказане суд першої інстанції уваги не звернув, в зв`язку із чим дійшов помилкового висновку про обґрунтованість позовних вимог.

Оскаржуване рішення як таке, що суперечить нормам матеріального та процесуального права підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк".

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір в розмірі 34 135,20 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. 367, 368, 374, 376, 381 - 384 ЦПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 06 липня 2021 року- скасувати.

В задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - відмовити.

Стягнути з акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 34 135,20 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку відповідно до чинного законодавства.

Судді: