Справа № 450/453/22 Головуючий у 1 інстанції: Данилів Є.О.
Провадження № 22-ц/811/806/22 Доповідач в 2-й інстанції: Мельничук О. Я.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2022 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Мельничук О.Я.,

суддів Ванівського О.М., Цяцяка Р.П.

при секретарі Ждан К.О.

без участі сторін

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 та Акціонерного товариства «Райффайзен банк» на ухвалу Пустомитівського районного суду Львівської області від 09 лютого 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Райффайзен банк», Акціонерного товариства «Кристалбанк», Публічного акціонерного товариства «Вектор Банк», Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «Омега Фактор», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору Національний Банк України, Національне антикорупційне бюро України про визнання недійсними договорів відступлення права вимоги,-

В С Т А Н О В И В :

04.02.2022 року ОСОБА_1 звернувся до Пустомитівського районного суду Львівської області із позовною заявою до Акціонерного товариства «Райффайзен банк», Акціонерного товариства «Кристалбанк», Публічного акціонерного товариства «Вектор Банк», Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «Омега Фактор», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору Національний Банк України, Національне антикорупційне бюро України про визнання недійсними договорів відступлення права вимоги, в якому позивач просить суд визнати недійсним договір відступлення права вимоги №114/251t від 28 вересня 2016 р. укладений між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ПАТ «Вектор Банк» щодо відступлення права вимоги за кредитним договором №014/7299/74/55832 укладеним з ОСОБА_1 ; визнати недійсним договір факторингу від 24.05.2017 р. укладений між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ПАТ «Кристалбанк», щодо відступлення права вимоги за кредитним договором №010/8-3/3684/в від 23.04.2008 р. укладеним з ОСОБА_1 ; визнати недійсним договір про відступлення права вимоги від 30.08.2018 р., укладений між АТ «Кристалбанк» та ТзОВ «ФК «Омега Фактор» щодо відступлення права вимоги за кредитним договором №010/8-3/3684/в від 23.04.2008 р. укладеним з ОСОБА_1 .

Ухвалою Пустомитівського районного суду Львівської області від 09 лютого 2022 року цивільну справу № 450/453/22 за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Райффайзен банк», Акціонерного товариства «Кристалбанк», Публічного акціонерного товариства «Вектор Банк», Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Омега Фактор, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору Національний Банк України, Національне антикорупційне бюро України про визнання недійсними договорів відступлення права вимоги, направлено за підсудністю до Сихівського районного суду м. Львова ( вулиця Чоловського, 2, м. Львів, Львівська область).

Ухвалу суду в апеляційному порядку оскаржив ОСОБА_1 . Вважає ухвалу суду незаконною та необгрунтованою. Зазначає, що при поданні позовної заяви до суду першої інстанції він керувався тим, що обидва кредитних договори були споживчими кредитами, які видавались на купівлю житла позивача. З огляду на те, що кредитні відносини позивача носили споживчий характер, то відповідно всі подальші правовідносини за такими кредитними договорами теж носять характер споживчих, а тому позивач має право на звернення з даним позовом в порядку захисту прав споживачів.

Разом з тим, зазначає, що предметом кредитного договору був житловий будинок АДРЕСА_1 та земельні ділянки за цією адресою, які територіально знаходиться в межах юрисдикції Пустомитівського районного суду Львівської області.

Просить ухвалу Пустомитівського районного суду Львівської області від 09 лютого 2022 року скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвалу суду в апеляційному порядку оскаржило Акціонерне товариство «Райффайзен банк».

Вважає ухвалу суду незаконною та необгрунтованою. Вважає, що позивачем порушено правила об`єднання позовних вимог, так як предметом позову є визнання недійсними договорів, укладених між різними юридичними особами, щодо відступлення прав вимоги за різними кредитними договорами, які є самостійними вимогами, не пов`язані підставами виникнення, поданими доказами, є різними за предметом, обсягом зобов`язань та строками виконання, а також за ціною відступлення прав та розміром заборгованості прав. Окрім цього, вважає, що вимоги про визнання недійсним договору факторингу щодо відступлення права вимоги за кредитним договором, мають розглядатись в порядку господарського судочинства.

Вважає, що Пустомитівський районний суд Львівської області неправомірно передав справу за підсудністю до Сихівського районного суду м. Львова, так як при здійснення відступлення за оскаржуваними позивачем договорами права за договорами іпотеки апелянтом не відступались, оскільки вже були припинені в силу норм Закону України «Про іпотеку».

Просить ухвалу Пустомитівського районного суду Львівської області від 09 лютого 2022 року скасувати, а позовну заяву ОСОБА_1 залишити без розгляду.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив, що згідно з частиною третьою статті 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до вимог ч.13 ст.7 та ч.1 ст.369 ЦПК України, справу розглянуто апеляційним судом без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.

Частиною четвертою статті 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

У частині п`ятій статті 268 ЦПК України зазначено, що датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення апеляційним судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 01 вересня 2022 року, є дата складення повного судового рішення 06 вересня 2022 року.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає до задоволення, апеляційна скарга Акціонерного товариства «Райффайзен банк» підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

На підставі ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в Постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції таким вимогам не відповідає.

Постановляючи оскаржувану ухвалу про передачу справи для розгляду до Сихівського районного суду м. Львова за територіальною юрисдикцією, суд виходив з тих обставин, що наслідки розгляду справи стосовно спірного договору впливають на права та інтереси сторін договору щодо прав на нерухоме майно квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , суд доходить до висновку, що до зазначеної справи підлягають застосуванню правила підсудності справи у відповідності до ч.1 ст. 30 ЦПК України.

З такими висновками колегія суддів не погоджується з наступних підстав.

Судом встановлено, що між ОСОБА_1 та АТ «Райффайзен Банк» було укладено кредитний договір №010/08-3/3684/в від 23.04.2008 р. на суму 140000,00 доларів СІНА. Даний кредит був забезпечений іпотекою - квартирою АДРЕСА_3 .

Крім цього, 24.05.2017 р. АТ «Райффайзен банк» укладено договір факторингу з ПАТ «Кристалбанк» за яким в порядку та на умовах визначених в цьому договорі, фактор зобов`язується передати клієнту загальну суму фінансування, а клієнт відступити факторові права вимоги, вказані в реєстрі кредитних операцій до відступлення, включаючи права нараховувати за умовами кредитних договорів і вимагати в позичальників оплати процентів за користування кредитом, комісій, штрафних санкцій та інших платежів згідно з кредитними договорами.

Згідно з Витягом з реєстру відступлених прав вимоги від 25.05.2017 р. відступлено по цьому договору право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №010/08-3/3684/в від 23.04.2008 р. на суму заборгованості яка складає 93405,39 долари США.

На виконання умов договору кредиту №010/08- 3/3684/в від 23.04.2008р. позивачем передано в іпотеку майно - квартира АДРЕСА_3 .

В подальшому право вимоги ОСОБА_1 по договору №010/08-3/3684/в від 23.04.2008р. відступлено від ПАТ «Кристалбанк» до ТзОВ «ФК «Омега Фактор».

Позивачем заявлено вимоги стосовно договору про відступлення права вимоги від 30.08.2018 року, за кредитним договором № 010/8-3/3684/в від 23.04.2008 року, на підставі якого ТзОВ «ФК «Омега Фактор» набуло право вимоги за вказаним договором.

На підставі вищевказаного спірного договору факторингу, сторонами правочину 30.08.2018 року також укладено договір відступлення права вимоги за іпотечним договором від 23.04.2008 року.

У позовній заяві позивач зазначив, що подає позовну заяву до Пустомитівського районного суду Львівської області відповідно до ч. 5 ст. 28 ЦПК України, за зареєстрованим місцем проживання чи перебування споживача, оскільки кредитні відносини носили споживчий характер, то відповідно всі подальші правовідносини за такими кредитними договорами теж носять характер споживчих.

Однією із умов реалізації права фізичної та юридичної особи на пред`явлення позову є дотримання вимог підсудності.

У зв`язку із цим підсудність як умова реалізації права на пред`явлення позову тісно пов`язана з процесуальною правоздатністю та компетентністю суду.

Відповідно до частини першої статті 8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом.

Право на розгляд справи належним судом є складовою частиною права на справедливий суд відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод

Підсудність визначає коло цивільних справ у спорах, вирішення яких належить до повноважень конкретного суду першої інстанції (статті 27 - 30 ЦПК України).

За загальним правилом частини першої статті 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом. Позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Предметом спору є визнання недійсним договору відступлення права вимоги №114/25t від 28 вересня 2016 р., укладеним між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ПАТ «Вектор Банк» щодо відступлення права вимоги за кредитним договором №014/7299/74/55832 укладеним з ОСОБА_1 ; визнання недійсним договору факторингу від 24.05.2017 р., укладеним між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ПАТ «Кристалбанк», щодо відступлення права вимоги за кредитним договором №010/8-3/3684/в від 23.04.2008 р. укладеним з ОСОБА_1 ; визнання недійсним договору про відступлення права вимоги від 30.08.2018 р., укладеним між АТ «Кристалбанк» та ТзОВ «ФК «Омега Фактор» щодо відступлення права вимоги за кредитним договором №010/8-3/3684/в від 23.04.2008 р. укладеним з ОСОБА_1 .

Вирішуючи питання про підсудність спору, суд першої інстанції виходив з того, що наслідки розгляду справи щодо договору про відступлення права вимоги від 23.04.2008 року впливають на права стосовно предмету нерухомого майна, переданого в якості іпотеки, а саме квартири АДРЕСА_3 .

Направляючи справу на розгляд до суду за місцем знаходження нерухомого майна, суд першої інстанції виходив з того, що правовідносини, які склалися між сторонами, випливають з договору іпотеки та стосуються нерухомого майна, а тому застосуванню підлягає ст. 30 ЦПК України.

Між тим, з таким висновком колегія суддів погодитися не може, з огляду на наступне.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що правовідносини іпотеки, які мали місце між сторонами, припинилися в порядку ст. 17 Закону України «Про іпотеку». Будь-який спір щодо права власності або права користування нерухомим майном на даний момент між сторонами відсутній.

Позовні вимоги в межах даного провадження полягають виключно у правомірності укладених договорів про відступлення права вимоги кредитних договорів, а тому такі вимоги в силу припинення іпотечних відносин слід розглядати як окреме зобов`язання, не пов`язане з вимогами щодо нерухомого майна (предмета іпотеки).

Позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання недійсними договорів про відступлення права вимоги не є вимогами, що стосуються нерухомого майна, оскільки вони не визначають подальший цивільно-правовий режим такого нерухомого майна. Тому відсутні підстави для застосування положень ч. 1 ст. 30 ЦПК України.

За таких обставин, стверджувати, що у даній справі виник спір безпосередньо з приводу конкретно визначеного нерухомого майна або з приводу визнання недійсним правочину щодо такої нерухомості підстав немає.

Стосовно доводів апеляційної скарги, що спірні правовідносини виникли з інституту захисту прав споживачів, відтак позивач має права пред`являти позов за місцем свого проживання, апеляційний суд зауважує наступне.

Згідно з рішенням Конституційного Суду України N 14-рп/2011 від 10 листопада 2011 року в аспекті конституційного звернення положення пунктів 22, 23 статті 1, статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» від 12 травня 1991 року N 1023-XII, з наступними змінами, у взаємозв`язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України треба розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору.

Як видно з предмету та підстав позову оскаржувані правочини, на думку позивача, зачіпають його права як споживача кредитних послуг, а тому засобом захисту порушеного права відбувається за допомогою Закону України «Про захист прав споживачів».

Закон України «Про захист прав споживачів» регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації політики у сфері захисту прав споживачів.

Сам позивач визначає підставу та предмет позову, а тому якщо у позовній заяві міститься посилання на порушення відповідачем прав позивача як споживача, право вибору суду для звернення з таким позовом належить позивачу. Коли ж пред`явлення позову не пов`язано із захистом прав споживачів, встановлена для цих позовів альтернативна підсудність не поширюється.

Тим паче, суд на стадії відкриття провадження у справі не вправі робити висновок про те, чи порушені права та інтереси позивача як споживача та чи поширюється дія Закону України «Про захист прав споживачів» на спірні правовідносини. Такі висновки суд може зробити лише після розгляду справи.

Таким чином, враховуючи, що до спірних правовідносин не підлягають застосуванню правила виключної підсудності, передбачені ч. 1 ст. 30 ЦПК України, слід дійти висновку про те, що оскаржувана ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права.

Стосовно вимоги Акціонерного товариства «Райффайзен банк» про залишення позовної заяви ОСОБА_1 без розгляду, колегія суддів зазначає, що в силу вимог ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції перевіряє законність та обгрунтованість рішення суду першої інстанції, предметом розгляду є ухвала Пустомитівського районного суду Львівської області від 09 лютого 2022 року про передачу справи за підсудністю, повноваження суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги передбачені ст. 374 ЦПК України, відтак вимога скаржника Акціонерного товариства «Райффайзен банк» щодо залишення позовної заяви без розгляду не може бути вирішена судом апеляційної інстанції при перегляді ухвали про передачу справи за підсудністю.

Відповідно до ч. 6 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги скасовує ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направляє справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України порушення норм процесуального права, яке призвело до помилковості ухвали є підставою для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

За таких обставин ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження її розгляду.

Керуючись ст.ст. 367, 368, ч.6 ст. 374, ст.ст. 379, 381, 382, 384 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Райффайзен банк» - задовольнити частково.

Ухвалу Пустомитівського районного суду Львівської області від 09 лютого 2022 року скасувати і справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 06 вересня 2022 року.

Головуючий: О.Я. Мельничук

Судді: О.М. Ванівський

Р.П. Цяцяк