КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 вересня 2022 року

справа № 357/9871/20

провадження № 22-ц/824/2759/2022

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача: Музичко С.Г.,

суддів: Болотова Є.В., Олійника В.І.,

учасники справи:

позивач - Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк»

відповідач - ОСОБА_1

розглянувши цивільну справу в порядку письмового провадження за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 04 серпня 2021 року, ухваленого під головуванням судді Цукрова В.П., у справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В :

В жовтні 2020 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, в якому просило, із врахуванням зменшення позовних вимог, стягнути із відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором №б/н від 10.04.2014 року у розмірі 67148,58 грн та судові витрати у розмірі 2102,00 грн.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 04 серпня 2021 року позовну заяву АТ КБ «Приватбанк» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» суму заборгованості у розмірі 49 395,34 грн, судові витрати у розмірі 1546,23 грн.

В задоволенні вимог про стягнення заборгованості за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду відповідач подала апеляційну скаргу.

В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що анкета-заява не може вважатись кредитним договором, за яким нараховуються відсотки та пеня. Відповідач Умови та правила надання банківських послуг, а також Тарифи банку не підписувала. Відповідач заперечує отримання від банку кредитних коштів та зазначає, що будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження видачу кредитних коштів матеріали справи не містять.

Крім того, апелянт посилається на пропуск позивачем строку позовної давності.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України дана справа розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення із відповідача заборгованість в розмірі 49395,34 грн суд першої інстанції виходив із законності та обґрунтованості таких вимог. Відмовляючи у задоволенні вимог в частині стягнення заборгованості за відсотками суд першої інстанції виходив із того, що надані Умови та правила надання банківських послуг не підписані відповідачем та не є складовою частиною договору.

Колегія суддів частково погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

З матеріалів справи вбачається, що звертаючись до суду з позовом АТ КБ «ПриватБанк» посилалось на те, що між банком та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № б/н від 10.04.2014 року, згідно якого відповідач отримав кредитний ліміт, який в подальшому було збільшено до 15000,00 грн.

Відповідачем умови кредитного договору виконано не було, внаслідок чого у нього виникла заборгованість станом на 03.08.2020 рік у розмірі 83225,15 грн, яка складається з:

49395,34 грн - заборгованість за тілом кредиту;

в тому числі 000,00 грн - заборгованість за поточним тілом кредиту;

49395,340 грн - заборгованість за простроченим тілом кредиту;

0,00 грн - заборгованість за нарахованими відсотками;

0,00 грн - заборгованість за простроченими відсотками;

17753,24 грн - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України;

16076,57 грн - нарахована пеня;

0,00 грн - нарахована комісія.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (частина перша статті 638 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит)

позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Відповідно до ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Статтями 525 та 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання не допускається.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях

На підтвердження своїх вимог банком надано анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, розрахунок заборгованості, Умови та правила надання банківських послуг, Довідку про умови кредитування та виписку по особовому рахунку.

Відповідно до виписки за договором № б/н станом на 05.08.2020 року, що наявна в матеріалах справи, та з якої вбачається, що ОСОБА_3 користувалася карткою, здійснювала поповнення картки та фактично отримані кошти (тіло кредиту) відповідач повернула банку, а тому підстави для їх стягнення відсутні.

З анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг від 10.04.2014 року, слідує, що в ній зазначено особисту інформацію відповідача, а саме: прізвище, ім`я, по батькові, серію та номер паспорта, дату народження, ідентифікаційний код, адресу проживання, адресу реєстрації, номери засобів зв`язку.

Однак, в анкеті-заяві відсутня інформація встановленого кредитного ліміту, відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її розміру.

Крім того, анкета-заява не містить відомостей про те, що відповідач не лише ознайомився зі змістом Умов та правил надання банківських послуг ПАТ КБ «ПриватБанк», а й отримав ці Умови та правила, з якими він погодився. За відсутності у сторони цих стандартних умов та правил банку, які є невід`ємною частиною договору, оскільки містять його істотні умови, які в анкеті-заяві не викладені, сторона не має можливості свідомо здійснити своє волевиявлення при укладенні договору та дотримуватися його умов, тобто визначити свою поведінку за цими правилами, що є необхідною умовою для вільного волевиявлення особи при укладенні правочину, передбаченого частиною третьою статті 203 ЦК України.

Наведені Умови та Правила надання банківських послуг в ПриватБанку, Витяг з Тарифів обслуговування позичальником не підписані.

Без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та Правила банківських послуг, відсутність у заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Враховуючи вищенаведене, позовні вимоги про стягнення заборгованості за тілом кредиту, відсотками та пенею, штрафами є безпідставними та задоволенню не підлягають.

Таким чином, судом першої інстанції не в повній мірі досліджено усі обставини, неправильно застосовані норми матеріального права, тому колегія суддів вважає, що рішення суду підлягає скасуванню з постановленням нового про відмову у задоволенні позову.

Разом із тим посилання в апеляційній скарзі на пропуск позивачем строку позовної давності судом не приймається з огляду на наступне.

Статтею 257 ЦК України передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

У постановах Верховного Суду України від 19 березня 2014 року у справі №6-14цс14, від 29 жовтня 2014 року №6-169цс14, від 30 вересня 2015 року у справі №6-154цс15 зроблено висновок про те, що кредитна картка діє в межах визначеного нею строку. За кредитним договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (стаття 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (стаття 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору, початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Вказане відповідає висновку, що висловлений в постанові Верховного Суду від 09 грудня 2020 року по справі №520/12277/17 (провадження № 61-14702св19).

Як вбачається з довідки АТ «КБ «Приватбанк» боржнику Банком 10.04.2014 року було видано кредитну картку № НОМЕР_1 зі строком дії до останнього дня липня 2018 року.

Згідно частин першої, третьої статті 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново.

ОСОБА_1 користувалася вказаною карткою, знімала кредитні кошти, здійснювала часткове погашення кредиту, що підтверджується випискою за картковому рахунком. За даними вказаної виписки останнє користування карткою відбулось 05.09.2019 року, що свідчить про визнання нею своїх зобов`язань та вказує на переривання перебігу строку позовної давності.

Позовну заяву подано 12.09.2020 року, тобто в межах строку загальної позовної давності, а тому підстав застосування строків позовної давності відсутні.

Згідно ст. 376 ЦПК підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є, зокрема, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; недоведеність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України дана справа є малозначною, тому враховуючи положення ч. 3 ст. 389 ЦПК України постанова апеляційного суду касаційному оскарженню не підлягає.

Керуючись ст. 367, 374, 376, 381, 382 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 04 серпня 2021 року скасувати, постановити нове наступного змісту.

У задоволенні позову Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач

Судді