Номер провадження: 22-ц/813/6523/22
Справа № 523/9891/21
Головуючий у першій інстанції Дяченко В. Г.
Доповідач Комлева О. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.09.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

Головуючого-судді Комлевої О.С.,

суддів: Гірняк Л.А., Сегеди С.М.,

з участю секретаря Шлапак А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , представника ОСОБА_2 на ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 18 листопада 2021 року про відмову у забезпеченні позову, постановлену під головуванням судді Дяченко В.Г., у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання правочинів недійсними, -

в с т а н о в и в:

У травні 2021 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання правочинів недійсними.

17 листопада 2021 року ОСОБА_2 подала до суду заяву про зміну предмету спору.

Одночасно ОСОБА_2 звернулася до суду з заявою про забезпечення позову, в якій просила:

- накласти арешт на автомобіль MERCEDES-BENZ S 350, 2006 р.в., 3498 см. куб., зареєстрований за ОСОБА_5 на підставі договору купівлі-продажу №6049/21/013204 від 15.04.2021р.;

- накласти арешт на належні ОСОБА_6 грошові кошти в межах суми 587 329 грн.

В обґрунтування своєї заяви зазначила, що предметом позовних є визнання недійсними договорів купівлі-продажу автомобіля КАМАЗ 53212, 1986 р.в. від 14.04.2021 року, автомобіля КАМАЗ 53212, 1989 р.в. від 14.04.2021 року, автомобіля КАМАЗ 53215, 2000 р.в. від 15.04.2021 року, автомобіля MERCEDES-BENZS 350, 2006 р.в., а також стягнення з відповідача ОСОБА_7 на користь ОСОБА_2 заборгованості за договорами позики на загальну суму 32 000 доларів США.

Оскільки, позовні вимоги були змінені та доповнені, проте в частині визнання недійсним договору купівлі-продажу автомобіля MERCEDES-BENZS 350, 2006 р.в. та в частині стягнення заборгованості за договорами позики на суму 587 329 грн. залишаються незабезпеченими, просила накласти арешт на вказаний автомобіль та грошові кошти.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 18 листопада 2021 року в задоволені заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою суду, ОСОБА_1 , представник ОСОБА_2 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу суду скасувати,прийняти нове судове рішення, яким задовольнити заяву про забезпечення позову, посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, порушення норм процесуального права.

В обґрунтування своєї апеляційної скарги, апелянт зазначає, що суд не взяв до уваги, що заява про забезпечення позову є обґрунтованою, ризики, наявність яких є підставою для вжиття заходів забезпечення позову є доведеними, а спосіб у який просила ОСОБА_2 забезпечити позовні вимоги є співмірними із заявленими вимогами.

Відзиву на апеляційну скаргу до суду надано не було.

Відповідно до ч.3 ст.360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду судового рішення.

Учасники справи про призначене судове засідання на 07 вересня 2022 року були сповіщені.

Заяв, або клопотань про відкладення розгляду справи від учасників справи до суду не надходило.

Частиною 2 статті 372 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Апеляційний суд з метою дотримання строків розгляду справи, вважає можливим слухати справу у відсутність сторін, які своєчасно і належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, оскільки ухвала суду постановлена з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Згідно ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до ст. 375ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відмовляючи ОСОБА_2 у задоволені заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив із того, що заява позивача не містить належного обґрунтування того, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у справі. Заява ґрунтується тільки на припущеннях, а ініційований позивачем вид забезпечення позову суперечить змісту заходів забезпечення та меті їх застосування, що полягає у захисті інтересів учасників процесу, а не в позбавленні (порушенні) прав інших осіб.

Колегія суддів погоджується із таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Згідно до положень ч. 1 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Частиною 2 ст. 149 ЦПК України, передбачає, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Разом з тим, відповідно до положень п. 4 ч. 1 ст. 151 ЦПК України, захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності.

Згідно з п.1, п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватись лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб, чи учасників процесу.

Крім того, відповідно до п.4 зазначеної Постанови, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання правочинів недійсними, в якому просила:

- визнати недійсним договір купівлі-продажу № 6049/21/013198 від 14.04.2021 року, укладений між ОСОБА_8 та ОСОБА_4 щодо автомобіля КАМАЗ 53212, 1986 р.в., 14866 см. куб;

- визнати недійсним договір купівлі-продажу № 6049/21/013199 від 14.04.2021 року, укладений між ОСОБА_8 та ОСОБА_4 щодо автомобіля КАМАЗ 53212, 1989 р.в., 10850 см. куб;

- визнати недійсним договір купівлі-продажу № 6049/21/013205 від 15.04.2021 року, укладений між ОСОБА_8 та ОСОБА_4 щодо автомобіля КАМАЗ 53215, 2000 р.в., 10850 см. куб;

- стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_2 заборгованість за договорами позики на загальну суму 32 000 доларів США.

17 листопада 2021 року ОСОБА_2 подала до суду заяву про зміну предмету спору, в якій просила:

- визнати недійсним договір купівлі-продажу №6049/21/013198 від 14.04.2021 року, укладений між ОСОБА_8 та ОСОБА_4 щодо автомобіля КАМАЗ 53212, 1986 р.в., 14866 см. куб;

- визнати недійсним договір купівлі-продажу №6049/21/013199 від14.04.2021 року, укладений між ОСОБА_8 та ОСОБА_4 щодо автомобіля КАМАЗ 53212, 1989 р.в., 10850 см. куб;

- визнати недійсним договір купівлі-продажу №6049/21/013205 від15.04.2021 року, укладений між ОСОБА_8 та ОСОБА_4 щодо автомобіля КАМАЗ 53215, 2000 р.в., 10850 см. куб;

- визнати недійсним договір купівлі-продажу№6049/21/013204від15.04.2021року, укладений між ОСОБА_8 та ОСОБА_4 щодо автомобіля MERCEDES-BENZ S 350, 2006 р.в., 3498 см. куб;

- стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_2 заборгованість за договорами позики на загальну суму 32 000 доларів США.

Одночасно ОСОБА_2 звернулася до суду з заявою про забезпечення позову, в якій просила:

- накласти арешт на автомобіль MERCEDES-BENZ S 350, 2006 р.в., 3498 см. куб., зареєстрований за ОСОБА_5 на підставі договору купівлі-продажу №6049/21/013204 від 15.04.2021 року;

- накласти арешт на належні ОСОБА_6 грошові кошти в межах суми 587 329 грн.

В обґрунтування своєї заяви зазначила, що предметом позовних є визнання недійсними договорів купівлі-продажу автомобіля КАМАЗ 53212, 1986 р.в. від 14.04.2021 року, автомобіля КАМАЗ 53212, 1989 р.в. від 14.04.2021 року, автомобіля КАМАЗ 53215, 2000 р.в. від 15.04.2021 року, а також стягнення з відповідача ОСОБА_7 на користь ОСОБА_2 заборгованості за договорами позики на загальну суму 32 000 доларів США.

Також посилалася на те, що ухвалою суду від 17.05.2021 року по справі № 523/8736/21 було забезпечено позовні вимоги ОСОБА_2 в частині визнання недійсними договорів купівлі-продажу транспортних засобів та накладено арешт на автомобіль марки КАМАЗ 53215, 2000 р.в., автомобіль марки КАМАЗ 53212, 1986 р.в., автомобіль марки КАМАЗ 53212, 1989 р.в., які зареєстровані на праві власності за ОСОБА_4 .

Ухвалою суду від 24.05.2021 року у справі № 523/9326/21 було забезпечено вимоги ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики та накладено арешт на автомобіль марки JAGUARS-TYPE, 2005 р. в., 2497 см. куб. та автомобіль ВАЗ 21150, 2004 р.в., 1499 см. куб., які зареєстровані на праві власності за відповідачем ОСОБА_8 .

Позивачка зазначила, що до суду подано заяву про зміну предмету позову, в якій ОСОБА_2 доповнила раніше заявлені позовні вимоги та додатковою вимогою вказала - визнання недійсним договору купівлі-продажу автомобіля MERCEDES-BENZS 350, 2006 р.в., укладеного 15.04.2021 року між ОСОБА_8 та ОСОБА_4 та заходи забезпечення позову щодо цієї позовної вимоги судом не вживалися.

Оскільки, позовні вимоги в частині визнання недійсним договору купівлі-продажу автомобіля MERCEDES-BENZS 350, 2006 р.в. та в частині стягнення заборгованості за договорами позики на суму 587 329 грн. залишаються незабезпеченими, з урахуванням того, що позовні вимоги є співмірними з вимогами про забезпечення позову, просила накласти арешт на вказаний автомобіль та грошові кошти.

Колегія суддів погоджується з висновками суду про те, що викладені у заяві про забезпечення позову ОСОБА_2 обставини, не містять належного обґрунтованого припущення про те, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у випадку задоволення позовних вимог.

Законом передбачено, що забезпечення позову можливе лише в разі достатньо обґрунтованого припущення про те, що невжиття заходів забезпечення може у майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

На підставі викладеного, суд враховуючи предмет заявлених вимог, та з метою забезпечення змагальності та рівності учасників справи на законних підставах відмовив ОСОБА_2 у забезпеченні позову.

З вказаними висновками суду першої інстанції погоджується колегія суддів апеляційної інстанції.

Судове рішення відповідає вимогам ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки судові процедури повинні бути справедливими і розумними як до відповідача, так і до позивача.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 , представника ОСОБА_2 про те, щосуд не взяв до уваги, що заява про забезпечення позову є обґрунтованою, ризики, наявність яких є підставою для вжиття заходів забезпечення позову є доведеними, а спосіб у який просила ОСОБА_2 забезпечити позовні вимоги є співмірними із заявленими вимогами, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки вони спростовуються матеріалами справи, а саме тим, що позивачем не були надані на підтвердження вимог заяви про забезпечення позову обґрунтовані підстави, які б підтверджувалися тим, що невжиття заходів забезпечення позову може у майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, а зазначені посилання в заяві про забезпечення позову не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Крім того, доводи апеляційної скарги зводяться до переоцінки доказів та незгоди апелянта із висновками суду першої інстанції щодо встановлених обставин справи.

Нових доказів на підтвердження доводів апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції надано не було.

У відповідності з положеннями ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

За ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи, висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справа «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32).

Пункт 1ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burgandothers v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no. 2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41).

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не дають підстав для висновку про порушення судом норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Таким чином, ухвала суду першої інстанції постановлена з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстави для її скасування відсутні.

На підставі ч.1 ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.368, 374, 375, 381-384, 389ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , представника ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 18 листопада 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст судового рішення складений 12 вересня 2022 року.

Головуючий ______________________________________ О.С. Комлева

Судді ______________________________________ Л.А. Гірняк

______________________________________ С.М. Сегеда