Справа № 182/440/21
Провадження № 6/0182/37/2022
У Х В А Л А

Іменем України

10.08.2022 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі головуючого судді Рунчевої О.В., секретаря Нагаєвої Н.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Нікополь заяву ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 про визнання судового наказу по справі № 182/440/21 від 25.02.2021 року таким, що не підлягає виконанню, -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області перебувала заява ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що народився у м.Нікополі Дніпропетровської області, зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1 на користь ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що народилася у м.Запоріжжі Запорізької області, мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , аліменти на утримання дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісяця, починаючи з дня пред`явлення заяви про видачу судового наказу, тобто з 22.01.2021 року і до повноліття дитини.

Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області 25 лютого 2021 року видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 аліментів на утримання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

23 лютого 2022 року на адресу суду від представника ОСОБА_2 - ОСОБА_1 надійша заява про визнання судового наказу по справі № 182/440/21 від 25.01.2021 року таким, що не підлягає виконанню, яка вмотивована наступним.

Як вбачається із тексту судового наказу заява про видачу судового наказу про стягнення аліментів подана ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 .

Відповідно до ч. 5 статті 183 та ч. 3 ст. 184 Сімейного кодексу України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів має лише один з батьків. Таке звернення є його індивідуальним бажанням і має виражатися самостійно у певних діях, зокрема, подання заяви про видачу судового наказу про стягнення аліментів є особистим правом подружжя та не підлягає передорученню.

Заборона подання позовної заяви про розірвання шлюбу представником одного з подружжя, чітко випливає зі статей 183 та 184 СК України та із самої суті спору, при цьому, не виключає участі преедставника сторін, насамперед, позивача у с удовому розгляді справи.

Представник позивача не може сам підписати позовну заяву про видачу судового наказу про стягненя аліментів, але представник може представляти позивача чи відповідача в судовому процесі.

Таким чином, зважаючи на спеціальну норму Сімейного Кодексу України, заяву від імені позивача про видачу судового наказу подано особою, яка не має повноважень на це.

ОСОБА_2 та ОСОБА_4 протягом кількох останніх років мешкають у Польщі, мають вид на проживання, тобто є резидентами ЄС.

На адресу суду від представника ОСОБА_2 - ОСОБА_1 надійшла заява в якій він просить справу розглянути за його відсутності, на задоволенні вимог, викладених у заяві про визнання судового наказу по справі № 182/440/21 від 25.02.2021 року таким, що не підлягає виконанню наполягає (а.с.41).

Інші учасники справи у судове засідання не з`явилися, були повідомлені належним чином (а.с.42, а.с. 44), відповідно до ч.3 статті 432 ЦПК України, їх неявка не є перешкодою для розгляду справи.

Суд, дослідивши матеріали заяви, приходить до висновку, що заява ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

25.02.2021 року Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області видано судовий наказ по справі № 182/440/21 (а.с.15), який набрав законної сили.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 ЦПК України суд може внести виправлення до судового наказу, визнати його таким, що не підлягає виконанню, або відстрочити або розстрочити виконання судового наказу в порядку, встановленому статтями 432, 435 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 432 ЦПК України, суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню. Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Отже, закон передбачає можливість визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, якщо він виданий компетентним судом і є належним виконавчим документом, однак наявними є обставини, які виключають необхідність проведення виконавчих дій за цим виконавчим документом.

Наведені підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: матеріально-правові, зокрема, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання,та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі знаходження оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання тощо.

Перелік підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, за змістом статті 432 ЦПК України, не є виключним, оскільки передбачає також інші підстави для прийняття такого рішення, ніж прямо зазначені у цій норми процесуального права.

У цьому випадку на суд покладено обов`язок встановити, з яких підстав може бути визнано виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню з урахуванням права стягувача на повне виконання рішення суду та права боржника на захист від незаконного стягнення. Суд повинен вирішувати ці питання з урахуванням певних обставин справи, дотримуючись балансу інтересів обох сторін виконавчого провадження.

Однак, з викладених заявником обставин та наданих документів, суд не вбачає підстав для судового наказу таким, що не підлягає виконанню, оскільки судовий наказ набрало законної сили, інших процесуальних та матеріально правових підстав для визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню судом не встановлено.

Керуючись ст.ст.173, 260,261, 432 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 про визнання судового наказу по справі № 182/440/21 від 25.02.2021 року таким, що не підлягає виконанню відмовити.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя: О. В. Рунчева