Справа № 183/8219/19
№ 2-п/183/2/22

У Х В А Л А
15 вересня 2022 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області, у складі:
головуючої судді Сороки О.В.,
секретаря Кодаченко А.Г.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення по справі №183/8219/19 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АВТО ПРОСТО» до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 про стягнення боргу, -
21 жовтня 2021 року до канцелярії Новомосковського міськрайонного суду надійшла заява представника відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2 , про перегляд заочного рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 вересня 2021 року по справі № 183/8219/19 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АВТО ПРОСТО» до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 про стягнення боргу.
Свою заяву представник відповідач обґрунтовує тим, що 30 вересня 2021 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області було постановлено заочне рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі. Відповідач та її представник вважають зазначене рішення передчасним та таким, що не відповідає обставина справи, оскільки представник відповідача не з`явився на судове засідання, в якому було ухвалено заочне рішення, але повідомив засобами електронної пошти на офіційну сторінку Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області про неможливість прибуття в судове засідання у зв`язку з перебуванням у м. Києві. Крім того, в матеріалах справи відсутні докази отримання судових повісток відповідачем на 30.09.2021 рік. Представник відповідача стверджує про порушення права на справедливий суд.
Також, представник відповідача вказує на те, що 26.07.2017 року ОСОБА_3 отримав у власність автомобіль та зобов`язався оплатити сто відсотків вартості автомобіля. Починаючи з серпня 2018 року, платежі за спірним договором перестали вноситися, а відтак виникло прострочення зобов`язання. Відповідно до ст. 3 договору поруки, в разі невиконання боржником зобов`язань зі сплати одного або більше платежів разом із щомісячною комісією, поручитель зобов`язується повернути кредиторові кошти в розмірі всіх платежів передбачених договором про адміністрування від 12.08.2016 року.
Таким чином, обов`язок дострокового погашення боргу у заявника так як і у поручителів виник у вересні 2018 року. В той же час до суду з позовом позивач звернувся лиш 26.12.2019 року, тобто після спливу більше ніж року з моменту настання права вимоги. Перебіг шестимісячного строку для пред`явлення банком вимог до поручителя розпочався у вересні 2018 року та закінчився у березні 2019 року. У вказаний проміжок часу кредитор у будь-якій формі вимог до поручителя не пред`явив.
Представник відповідача зазначив, що відповідачем було пропущено і строк давності на звернення до суду з вимогами про стягнення боргу і строк давності, щодо вимог до поручителя в межах строку існування самого зобов`язання поруки.
06 грудня 2021 року від представника ТзОВ «АвтоПросто» надійшов відзив на заяву про перегляд заочного рішення, в якому зазначає, що ОСОБА_1 заперечує проти позовних вимог позивача, оскільки ТОВ «Авто Просто» пропущено шестимісячний строк для звернення із вимогою про погашення заборгованості. Однак, відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України: «Порука припиняється після закінчення строку поруки, встановленого договором поруки. Якщо такий строк не встановлено, порука припиняється у разі виконання основного зобов`язання у повному обсязі або якщо кредитор протягом трьох років з дня настання строку (терміну) виконання основного зобов`язання не пред`явить позову до поручителя. Якщо строк (термін) виконання основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор протягом трьох років з дня укладення договору поруки не пред`явить позову до поручителя. Для зобов`язань, виконання яких здійснюється частинами, строк поруки обчислюється окремо за кожною частиною зобов`язання, починаючи з дня закінчення строку або настання терміну виконання відповідної частини такого зобов`язання».
Представник ТзОВ «Авто Просто» звернув увагу суду на те, що пп. 4.4 п. 4 договору поруки встановлено: «Сторони погодили, що строк дії даного Договору поруки становить 12 років з дня підписання даного договору». На даний час, зазначений договір поруки є діючим.
Таким чином, на думку представника ТзОВ «Авто Просто» є безпідставними доводи заяви про перегляд заочного рішення про пропуск позивачем 6-місячного строку для звернення до поручителів із позовом про стягнення заборгованості.
Відповідач ОСОБА_1 та її представник в судове засідання не з`явилися, від представника в черговий раз надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
Представник позивача в судове засідання також не з`явився, надавши при цьому клопотання про проведення розгляду справи в режимі відео конференції. Однак, відео конференція не була проведена, у зв`язку з технічною неможливістю.
Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного висновку.
Заочним рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 вересня 2021 року позов Товариства з обмеженою відповідальністю «АВТО ПРОСТО» до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 у, - задоволено.
У відповідності до ст. 284 ЦПК України, 1. Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. 2. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 3. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. 4. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Статтею 288 ЦПК України, визначено дві підстави за яких заочне рішення підлягає скасуванню, а саме, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.
З огляду на роз`яснення, надані в абз. 5 п. 30 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12 червня 2009 року №2, суд скасовує заочне рішення, якщо визнає, що відповідач не з`явився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи. Зі змісту вказаної вище статті та роз`яснень Пленуму ВСУ вбачається, що скасування заочного рішення судом, який його ухвалив, можливе у випадку встановлення судом двох обставин одночасно: відповідач не з`явився в судове засідання, в якому ухвалено заочне рішення, та не повідомив про причини неявки з поважних причин; докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.
Судом встановлено, що відповідачка ОСОБА_1 повідомлялася належним чином про час та місце розгляду справи, як при розгляді самої справи так і на день винесення рішення, однак в матеріалах справи містяться неодноразові клопотання про відкладення судових засідань, у зв`язку з неможливістю прибуття в судове засідання її представника.
В заяві про перегляд заочного рішення відсутні посилання відповідачки ОСОБА_1 на будь-які докази, які мають істотне значення для справи, які не були досліджені судом при винесенні заочного рішення, оскільки обґрунтування заяви про перегляд заочного рішення є фактично незгодою з винесеним рішенням по суті.
Таким чином, оскільки підставами скасування заочного рішення є поважність неявки в судове засідання відповідача та її представника та наявність істотних доказів у справі в обґрунтування заперечень проти вимог позивача, за відсутності зазначених обставин у сукупності, суд не має законних підстав для скасування заочного рішення, отже, у задоволенні заяви про перегляд заочного рішення відповідача слід відмовити.
Частиною 4 ст.287 ЦПК України передбачено, що у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
За наведених обставин, суд вважає, що підстави для скасування зазначеного заочного рішення відсутні, а тому в задоволенні заяви про перегляд заочного рішення слід відмовити.
Керуючись ст. 287, 288, ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:
Відмовити в задоволенні заяви представника відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення по справі №183/8219/19 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АВТО ПРОСТО» до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 про стягнення боргу.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О.В. Сорока.