АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

1 вересня 2022 року

м. Чернівці

справа № 727/9077/21

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Одинака О. О.

суддів: Кулянди М.І., Перепелюк І.Б.

секретар Петранюк Ю.Т.

позивач Чернівецька міська рада

відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2

апеляційна скарга ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_3 , на рішення Шевченківського районного суду міста Чернівці від 24 травня 2022 року,

головуючий в суді першої інстанції суддя Слободян Г.М.

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

В серпні 2022 року Чернівецька міська рада звернулася до суду з позовом.

Позивач просив стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Чернівецької міської ради по 146 981 гривні 53 копійки з кожного безпідставно збережених коштів в розмірі орендної плати за землю.

Посилався на те, що відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є власниками нежитлової будівлі, яка розташована по АДРЕСА_1 . Державна реєстрація права власності на вказане нерухоме майно за ОСОБА_1 відбулась 15 травня 2007 року, а за ОСОБА_2 14 лютого 2014 року.

Вказані вище нежитлові будівлі розташовані на земельній ділянці на розі АДРЕСА_2 , площею 0,0486 га, державна реєстрація якої була проведена 16 жовтня 2003 року.

Вважає, що у зв`язку із набуттям відповідачами права власності на вказані вище нежитлові будівлі до відповідачів перейшло право користування спірною земельною ділянкою та вони користуються такої земельною ділянкою без належних на те правових підстав.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Шевченківського районного суду міста Чернівці від 24 травня 2022 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Чернівецької міської ради по 146 981 гривні 63 копійки з кожного безпідставно збережених коштів орендної плати за землю.

Суд виходив з того, що Чернівецькою міською радою недоотримана орендна плата за фактичне користування відповідачами ОСОБА_2 та ОСОБА_1 земельною ділянкою, яка розташована по АДРЕСА_1 , за період з 8 вересня 2018 року по 7 вересня 2021 року в сумі 293 963 гривень 25 копійок.

Відповідачами до матеріалів справи не надано належних доказів оформлення права користування спірною земельною ділянкою.

Доказів звернення до Чернівецької міської ради із заявами про розроблення проекту землеустрою та в подальшому його затвердження з метою формування земельної ділянки у меншому розмірі відповідачами до матеріалів справи не надано.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення про часткове задоволення позову. Стягнути з відповідачів на користь позивача безпідставно збережені кошти в розмірі орендної плати за землю з розрахунку площі земельної ділянки в розмірі 0,224 га, на якій розташована нежитлова будівля дитячого кафе та книжкового магазину, по АДРЕСА_1 .

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апелянт посилається на те, що суд першої інстанції ухвалив рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, неповно з`ясував всі обставини справи.

Судом першої інстанції не враховано, що земельна ділянка не використовувалася відповідачами у повному обсязі.

Відповідачі користувалися земельною ділянкою виключно під нежитловою будівлею, якою вони володіють. Інтерес до оренди земельної ділянки, яка виходить за межі належної їм будівлі у них відсутній.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

Чернівецька міська рада подала відзив на апеляційну скаргу.

Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Шевченківського районного суду міста Чернівці від 24 травня 2022 року без змін.

Посилається на те, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам закону.

Зазначає, що у зв`язку з набуттям відповідачами права власності на нежитлову будівлю, яка знаходиться по АДРЕСА_1 , до останніх перейшло право користування земельною ділянкою, площею 0,0486 га. Саме такою земельною ділянкою з вказаною площею користувалася попередній власник нежитловою будівлі на підставі договору оренди від 3 березня 2003 року №422.

Мотивувальна частина

Обставини справи, встановлені судами першої та апеляційної інстанцій

Рішенням 4 сесії XXIV скликання Чернівецької міської ради від 29 серпня 2002 року №65 затверджено проекти відведення земельних ділянок та надано земельні ділянки в оренду, зокрема підприємцю ОСОБА_4 надано в оренду земельну ділянку площею 0,0486 га, кадастровий номер :05:001:0002, яка розташована на розі АДРЕСА_2 (а.с.61-62).

Рішенням 34 сесії VI скликання Чернівецької міської ради від 28 березня 2013 року №805 визнано таким, що втратив чинність, пункт 4 додатка 6 до рішення Чернівецької міської ради від 29 серпня 2002 року №65 в частині надання ОСОБА_4 земельної ділянки, яка розташована на розі АДРЕСА_2 , площею 0,0486 га в оренду до 1 серпня 2007 року та визнано припиненим договір оренди землі від 3 березня 2003 року №422, укладений між міською радою та підприємцем ОСОБА_4 0000000, у зв`язку з закінченням дії терміну оренди (а.с.18).

ОСОБА_2 14 лютого 2013 року набув у власність 69/100 частки нежитлової будівлі, яка складається з першого і другого поверхів, загальною площею 360,00 кв. м, яка розташована по АДРЕСА_1 . ОСОБА_1 15 травня 2007 року набув у власність 31/100 частки нежитлової будівлі, загальною площею 520,90,00 кв. м, яка розташована по АДРЕСА_1 , що підтверджується інформаційними довідками №290225471 та №290225925 від 14 лютого 2021 року (а.с. 91).

Зазначене нерухоме майно відповідачів розміщене на земельній ділянці, площею 0,0486 га, кадастровий номер :05:001:0002, яка розташована на розі вулиць Б. Хмельницького-Головної в місті Чернівці.

Згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-021 від 11 березня 2021 року встановлено, що земельна ділянка, кадастровий номер :05:001:0002, яка розташована на розі вулиць Б. Хмельницького-Головної, цільове призначення - для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, належить на праві комунальної власності Чернівецькій міській раді, з дати державної реєстрації, а саме 16 жовтня 2003 року (а.с. 12-14).

З листа Департаменту містобудівного комплексу та земельних відносин Чернівецької міської ради «Про оформлення правовстановлюючих документів на земельну ділянку» від 26 лютого 2021 року №04/01-08/3-04/4/800 вбачається, що Чернівецька міська рада зверталася до відповідачів щодо необхідності належного оформлення договору оренди землі (а.с. 16-31).

З листа Департаменту містобудівного комплексу та земельних відносин Чернівецької міської ради №04/01-08/3-04/4/1981 від 21 травня 2021 року вбачається, що відповідачам повідомлено про необхідність сплати безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати за землю за користування земельною ділянкою, кадастровий номер :05:001:0002, за період з 22 травня 2018 року до 21 травня 2021 року без належних на те правових підстав, на якій розміщене належне їм нерухоме майно (будівля) (а.с. 9-10).

Згідно з витягом з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельних ділянок під №368 від 9 березня 2021 року, виданого відділом у місті Чернівці Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області, нормативна грошова оцінка земельної ділянки, кадастровий номер :05:001:0002, становить 2 240 771 гривню (а.с.11)

Відповідно до розрахунку безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати за землю за користування відповідачами земельною ділянкою, кадастровий номер :05:001:0002, сума безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати за землю за період з 8 вересня 2018 року по 7 вересня 2021 року становить 293 963 гривні 25 копійок (а.с.8).

Позиція апеляційного суду, застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті постанови

Заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції відповідає зазначеним вимогам закону.

Колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про наявність підстав для стягнення з відповідачів на користь позивача безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати за землю.

Так, згідно зі статтею 13 Конституції України земля є об`єктом права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Відповідно до положень статті 80 ЗК України суб`єктами права на землі комунальної власності є територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування.

За змістом статей 122, 123, 124 ЗК України міські ради передають земельні ділянки у власність або користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.

Згідно зі статтею 206 ЗК України використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

У разі надання земельної ділянки в оренду укладається договір оренди земельної ділянки, яким за положенням частини першої статті 21 Закону України «Про оренду землі» визначається орендна плата за землю як платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою.

Відповідно до частини другої статті 152 ЗК України власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Відповідно до частин першої та другої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Отже, у випадку використання земельної ділянки комунальної власності, якій присвоєно окремий кадастровий номер, без оформлення договору оренди, власник такої земельної ділянки (орган місцевого самоврядування, який представляє інтереси територіальної громади) може захистити своє право на компенсацію йому вартості неотримання орендної плати в порядку, визначеному статтею 1212 ЦК України.

Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.

Частиною першою статті 93 ЗК України встановлено, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Землекористувачі також зобов`язані своєчасно сплачувати орендну плату.

З матеріалів справи встановлено, що починаючи з 14 лютого 2013 року ОСОБА_2 , а з 15 травня 2007 року ОСОБА_1 набули у власність

нежитлову будівлю, яка розташована по АДРЕСА_1 . Земельна ділянка, на якій розташоване це майно, сформована як об`єкт цивільних прав 16 жовтня 2003 року. Така земельна ділянка з 3 березня 2003 року перебувала в оренді у підприємця ОСОБА_4 , яка була власником 69/100 часток нежитлової будівлі, яка розташована по АДРЕСА_1 до 14 лютого 2013 року. Речове право на земельну ділянку, на якій розташоване нерухоме майно, за ОСОБА_2 та ОСОБА_1 не зареєстровано.

Таким чином, предметом позову у цій справі є стягнення із власників об`єкта нерухомого майна коштів за фактичне користування земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розміщено.

З огляду на викладене, відповідачі як фактичні користувачі земельної ділянки, що без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберегли у себе кошти, які мали сплатити за користування нею, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі частини першої статті 1212 ЦК України.

Для кондикційних зобов`язань доведення вини особи не має значення, а важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої (статті 1212-1214 ЦК України).

Такий правовий висновок відповідає висновкам Великої Палати Верховного Суду, які викладені у постановах від 23 травня 2018 року у справі № 629/4628/16-ц (провадження № 14-77цс18), від 20 листопада 2018 року у справі № 922/3412/17 (провадження № 12-182гс18), від 04 грудня 2019 року у справі № 917/1739/17 (провадження № 12-161гс19) та висновку, викладеного у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 02 червня 2021 року у справі № 201/2956/19 (провадження № 61-2105св20).

Помилковим є аргумент апеляційної скарги про те, що позов підлягає задоволенню лише частково, а саме безпідставно збережені кошти в розмірі орендної плати за землю підлягають стягненню виключно з розрахунку площі земельної ділянки в розмірі 0,224 га, на якій розташована нежитлова будівля дитячого кафе та книжкового магазину, по АДРЕСА_1 .

Частиною першою статті 79-1 ЗК України передбачено, що формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.

Відповідно до частин третьої-четвертої цієї статті, сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі, земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера.

Статтею 1 Закону України «Про державний земельний кадастр» передбачено, що кадастровий номер земельної ділянки - індивідуальна, що не повторюється на всій території України, послідовність цифр та знаків, яка присвоюється земельній ділянці під час її державної реєстрації і зберігається за нею протягом усього часу існування.

Відповідно до статті 20 Закону України «Про державний земельний кадастр» відомості Державного земельного кадастру є офіційними. Внесення до Державного земельного кадастру передбачених цим Законом відомостей про об`єкти Державного земельного кадастру є обов`язковим.

Отже, об`єктом цивільних правовідносин може виступати лише сформована земельна ділянка: після визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.

Верховний Суд у постанові від 7 травня 2020 року у справі №910/1310/19 дійшов висновку про те, що згідно зі статтею 79-1 ЗК України земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування.

Судом встановлено, що земельна ділянка площею 0,0486 га, яка розташована на розі АДРЕСА_2 , є сформованою, визначено її межі, та присвоєно кадастровий номер :05:001:0002.

Беручи до уваги встановлений судами факт, що саме на земельній ділянці площею 0,0486 га, кадастровий номер :05:001:0002, яка розташована на розі АДРЕСА_2 , знаходиться належне ОСОБА_1 нерухоме майно, останній договору оренди земельної ділянки у визначеному законом порядку не укладав, плату за користування земельною ділянкою не здійснював, тому обґрунтованим є висновок суду попередньої інстанції про те, що ОСОБА_1 без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які зобов`язаний повернути власнику земельної ділянки на підставі статті 1212 ЦК України.

Аналогічні за змістом висновки щодо застосування статті 1212 ЦК України викладені Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 23 травня 2018 року у справі № 629/4628/16-ц, від 20 листопада 2018 року у справі № 922/3412/17, від 04 грудня 2019 року у справі № 917/1739/17, Об`єднаною палатою Касаційного цивільного суду у постанові № 646/4738/19 від 14 лютого 2022 року.

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Враховуючи наведене вище, суд першої інстанції ухвалив рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому його слід залишити без змін.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_3 , залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду міста Чернівці від 24 травня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

На постанову може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повна постанова складена 2 вересня 2022 року.

Головуючий О.О. Одинак

Судді: М.І. Кулянда

І.Б. Перепелюк