Справа № 199/192/22
(2/199/1098/22)
РІШЕННЯ

іменем України

02.09.2022

Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого судді Спаї В.В.,

секретар судового засідання Подварченко А.Ю.,

за участі представника позивача адвоката Константнова Р.Д., представника відповідача адвоката Шевчук О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі в порядку спрощеного позовного провадження (заочний розгляд справи) цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , де третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Ван Клік», про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

ВСТАНОВИВ:

Згідно з поданим позовом в останньому заявлено вимогу про стягнення з відповідача на користь позивача на відшкодування матеріальної шкоди 45 339 грн. 31 коп. та на відшкодування моральної шкоди 15 000,00 грн. Позов обґрунтований тим, що 19.09.2020 р. сталася дорожньо-транспортна пригода близько 12-15 год. в м. Дніпро на вул. Калинова, 53: водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «ЗАЗ VIDA» р/н НОМЕР_1 , не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції, в результаті чого скоїв зіткнення із автомобілем «Хонда Цивік» р/н НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_3 , який зупинився попереду. В результаті ДТП водій ОСОБА_2 порушив п. 12.1 та п. 13.1 ПДР України та завдав значних матеріальних збитків власнику автомобіля «Хонда Цивік» р/н НОМЕР_2 . ДТП сталася із вини водія автомобіля «ЗАЗ VIDA» р/н НОМЕР_1 ОСОБА_2 , що встановлено постановою судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 05.10.2020 р., згідно із якою водія ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

На моментдорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «ЗАЗ VIDA» р/н НОМЕР_1 ОСОБА_2 була застрахована за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (ОСЦПВВНТЗ) №107728745 у ПрАТ «Страхова компанія «ВАН КЛІК».

Реальні збитки (витрати) позивача по ремонту автомобіля «Хонда Цивік» р/н НОМЕР_2 склали 87 500,00 грн., що підтверджується документами із СТО: актом здачі-прийняття робіт (надання послуг) № ОУ-00022, квитанцією до прибуткового касового ордеру № 365 від 27.05.2021 року про оплату 61 600,00 грн. та товарним чеком на купівлю запасних частин на суму 25 900,00 грн.

ПрАТ «Страхова компанія «ВАН КЛІК» здійснила виплату страхового відшкодування за пошкоджений автомобіль «Хонда Цивік» р/н НОМЕР_2 в загальному розмірі 42 160 грн. 69 коп.: 27.01.2021 року було виплачено 40 080 грн. 96 коп. та 24.11.2021 року - 2 079 грн. 73 коп.

Як зазначається позивачем при зверненні до суду, у зв`язку із тим, що реальні збитки (витрати) позивача по проведенню ремонту автомобіля «Хонда Цивік» р/н НОМЕР_2 склали 87 500,00 грн., то різниця між даною сумою та розміром страхового відшкодування повинна бути стягнута із відповідача, як винуватця дорожньо-транспортної пригоди та особи, відповідальної за завданий збиток у розмірі 45 339 грн. 31 коп.

Відповідач позов визнав частково: на суму 2 500,00 грн. (розмірі франшизи).

Відповідно до відзиву відповідача на позовну заяву (а.с. 90-94), оскільки позивач фактично відремонтував автомобіль та сума, витрачена на ремонт (87 500,00 грн.), не перевищує відповідальності страховика (130 000,00 грн.), позивач не має права на стягнення з відповідача матеріальної шкоди в розмірі 45 339,31 грн.

З приводу вимоги про відшкодування моральної шкоди відповідач просив врахувати положення ст. 23 ЦК України, ч. 2 ст. 1167 ЦК України, роз`яснення Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» та відмовити позивачу в задоволенні даної вимоги (а.с. 93-94).

У відповіді на відзив (а.с. 96-97) позивач заперечував проти тверджень відповідача та просив врахувати, що винуватець відповідає за завдану шкоду, якщо вона перевищує розмір страхової суми або відноситься до сум, які страховик не повинен відшкодовувати.

При відшкодуванні шкоди страхова компанія повинна відшкодувати збиток, який повинен бути розрахований у відповідності до положень Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Якщо ці розрахунки повністю не покривають відновлювальний ремонт, то різницю повинен відшкодувати винуватець. Вказаний висновок походить з постанови Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц, де судді вказали про те, що покладення обов`язку з відшкодування шкоди на винуватця, який застрахував свою цивільно-правову відповідальність буде суперечити інституту страхування відповідальності, а тому треба розбиратися за яку суму відповідає страхова компанія, а за яку винуватець ДТП (страхова компанія не платить знос, франшизу).

До такого правового висновку прийшов Верховний Суд у постановах: № 369/11812/18 від 11.11.2020 року; № 753/10416/17 від 05.11.2020 року; № 299/3583/15-ц від 04.11.2020 року; № 755/7666/19 від 15.10.2020 року; № 131/709/18 від 30.09.2020 року; № 583/3159/18 від 23.07.2020 року; № 525/1592/18 від 14.07.2020 року; № 200/12295/17 від 30.06.2020 року; № 361/10096/14-ц від 17.06.2020 року; № 201/12712/16-ц від 20.05.2020 року; № 756/2632/17 від 22.04.2020 року; № 447/819/16-ц від 08.04.2020 року; № 643/2224/17 від 18.03.2020 року; № 761/2941/17 від 10.03.2020 року; № 450/446/16-ц від 04.03.2020 року; № 755/5374/18 від 21.02.2020 року; № 648/4308/16-ц від 17.02.2020 року; № 916/2554/17 від 17.01.2020 року.

Страхова компанія відповідає за завдану шкоду у межах визначених Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Висновок, який зазначений у постановах, вказує, що треба віднімати при визначені меж відповідальності страхової компанії та вказує, що спеціальні норми Закону обмежують розмір шкоди (збитків) (як оціненої, так і фактичної), яка підлягає відшкодуванню страховиком особи, яка завдала цю шкоду, і яка застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, зокрема: межами ліміту відповідальності (пункт 22.1 статті 22); вартістю відновлювального ремонту транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством (стаття 29); відповідно до пунктів 32.4, 32.7 статті 32 страховик не відшкодовує шкоду, заподіяну майну, яке знаходилося у забезпеченому транспортному засобі, який спричинив ДТП; шкоду, пов`язану із втратою товарного вигляду транспортного засобу; згідно з пунктом 12.1 статті 12 страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

До такого правового висновку прийшов Верховний Суд у постанові № 911/286/20 від 21.12.2020 року.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться в абз. 2 та 4 пункту 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» при визначенні розміру відшкодування шкоди, заподіяної майну, незалежно від форм власності, судам належить виходити з положень ст. 453 ЦК, статей 48, 51, 52, 54, 56, 57 Закону України "Про власність". Зокрема, слід враховувати, що відшкодування шкоди шляхом покладення на відповідальну за неї особу обов`язку надати річ того ж роду і якості, виправити пошкоджену річ, іншим шляхом відновити попереднє становище в натурі, застосовується, якщо за обставинами справи цей спосіб відшкодування шкоди можливий. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості на час розгляду справи втраченого майна, робіт, які необхідно провести, щоб виправити пошкоджену річ, усунути інші негативні наслідки неправомірних дій заподіювача шкоди. Як при відшкодуванні в натурі, так і при відшкодуванні заподіяних збитків грішми потерпілому на його вимогу відшкодовуються неодержані доходи у зв`язку з заподіянням шкоди майну.

Особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації.

Верховний Суд у постанові від 04 грудня 2019 року в справі № 359/2309/17 вказав, що майнова шкода повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду та застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, лише у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком.

У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 судом зроблено висновок про те, що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).

Третя особа не скористалася правом брати участь у судових засіданнях.

Як встановлено судом на підставі доказів, наданих у порядку ст.ст. 76-80 ЦПК України, 19.09.2020 р. сталася дорожньо-транспортна пригода близько 12-15 год. в м. Дніпро на вул. Калинова, 53: водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «ЗАЗ VIDA» р/н НОМЕР_1 , не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції, в результаті чого скоїв зіткнення із автомобілем «Хонда Цивік» р/н НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_3 , який зупинився попереду.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди водій ОСОБА_2 порушив п. 12.1 та п. 13.1 ПДР України та завдав значних матеріальних збитків власнику автомобіля «Хонда Цивік» р/н НОМЕР_2 . ДТП сталася із вини водія автомобіля «ЗАЗ VIDA» р/н НОМЕР_1 ОСОБА_2 , що встановлено постановою судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 05.10.2020 р., згідно із якою водія ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (а.с. 23).

Позивач є власником а/м «Хонда Цивік» р/н НОМЕР_2 , що підтверджується відповідним свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу (а.с. 22).

Відповідач є власником а/м «ЗАЗ VIDA» р/н НОМЕР_1 (а.с. 5).

На момент ДТП цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «ЗАЗ VIDA» р/н НОМЕР_1 ОСОБА_2 була застрахована за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (ОСЦПВВНТЗ) №107728745 у ПрАТ «Страхова компанія «ВАН КЛІК» (а.с. 75).

Розмір франшизи становить 2 500,00 грн. (а.с. 75).

Відповідно до звіту №29-09-20Р про оцінку транспортного засобу легкового автомобіля «Хонда Цивік» р/н НОМЕР_2 , вартість матеріального збитку, завданого власнику легкового автомобіля «Хонда Цивік» р/н НОМЕР_2 в результаті його пошкодження при ДТП складає 44 660,69 грн. (а. с. 77-81 звор.).

Згідно із страховим актом №0028727.09.20/1 (а.с. 85) прийнято рішення про виплату 40 080,96 грн.

ПрАТ «Страхова компанія «ВАН КЛІК» здійснила виплату страхового відшкодування за пошкоджений автомобіль «Хонда Цивік» р/н НОМЕР_2 в загальному розмірі 42 160 грн. 69 коп.: 27.01.2021 року було виплачено 40 080 грн. 96 коп. та 24.11.2021 року - 2 079 грн. 73 коп. (а.с. 24-25).

Реальні збитки (витрати) позивача по ремонту автомобіля «Хонда Цивік» р/н НОМЕР_2 склали 87 500,00 грн., що підтверджується документами із СТО: актом здачі-прийняття робіт (надання послуг) № ОУ-00022, квитанцією до прибуткового касового ордеру № 365 від 27.05.2021 року про оплату 61 600,00 грн. та товарним чеком на купівлю запасних частин на суму 25 900,00 грн. (а.с. 29-30).

За замовленням позивача експертом Крутінь В.І. виконано експертне дослідження, відповідно до якого (а.с. 6-9 звор.) вартість матеріального збитку, нанесеного власнику а/м «Хонда Цивік» р/н НОМЕР_2 , пошкодженого в результаті ДТП, становить 46 982,92 грн. (а.с. 6-9 звор.).

За складання вказаного висновку позивач сплатила 3 000,00 грн. (а.с. 27).

Процесуальні дії у справі:

-ухвалою суду від 21.06.2022 р. за клопотанням представника відповідача витребувані докази: витребувано у ПрАТ «Страхова компанія «ВАН КЛІК» (36039, м. Полтава, вул. Пушкіна, 47) поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №107728745 від 25.10.2019 р. відносно ОСОБА_2 , рішення щодо виплати страхового відшкодування за пошкодження автомобіля «Хонда Цивік» р/н НОМЕР_2 ; документи по визначенню розміру збитків власника автомобіля «Хонда Цивік» р/н НОМЕР_2 ; листування щодо відшкодування шкоди за фактом дорожньо-транспортної пригоди від 19.09.2020 р.;

-ухвалою суду від 27.07.2022 р. за клопотанням представника відповідача залучено Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Ван Клік», як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача.

Правовідносини між учасниками справи виникли з відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, оскільки розмір шкоди відноситься до сум, які страховик не повинен відшкодовувати, та регулюються ст.ст. 12, 22, 29, ст. 36.6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст. 22, 23, 1166, 1194, ч. 2 ст. 1187, 1192 ЦК України.

Дослідив докази в межах заявлених суду позовних вимог, суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позову частково, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи».

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих.

Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту».

Відповідно до ст. 36.6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування.

ПрАТ «Страхова компанія «ВАН КЛІК» здійснила виплату страхового відшкодування за пошкоджений автомобіль «Хонда Цивік» р/н НОМЕР_2 у загальному розмірі 42 160 грн. 69 коп., а саме: 27.01.2021 року було виплачено 40 080 грн. 96 коп. та 24.11.2021 року 2 079 грн. 73 коп.

Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі».

Відповідно до ст. 1192 ЦК України, якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі».

Згідно з ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29.03.2017 року у справі № 185/12399/2015-ц, якщо позивачу недостатньо сплаченого страховиком відшкодування, він має право вимоги до винної у ДТП особи на різницю між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням. Зазначені висновки відповідають правовій позиції Верховного Суду України, викладеній в постановах від 23.12.2015 р. № 6-2587цс15, від 20.01.2016 р. № 6-2808цс15.

Власник пошкодженого внаслідок ДТП транспортного засобу має право на відшкодування в повному обсязі завданої йому майнової шкоди. При цьому, якщо цивільна відповідальність заподіювача шкоди була застрахована, але розміру страхового відшкодування не вистачає для повного відшкодування завданої майнової шкоди, у тому числі й у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком, то в такому разі майнова шкода повинна бути відшкодована винною особою в загальному порядку.

Згідно із правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, яка викладена в постанові від 04 липня 2018 року за результатами розгляду справи № 755/18006/15-ц, відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться в абз. 2 та 4 пункту 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», при визначенні розміру відшкодування шкоди, заподіяної майну, незалежно від форм власності, судам належить виходити з положень ст. 453 ЦК, статей 48, 51, 52, 54, 56, 57 Закону України "Про власність". Зокрема, слід враховувати, що відшкодування шкоди шляхом покладення на відповідальну за неї особу обов`язку надати річ того ж роду і якості, виправити пошкоджену річ, іншим шляхом відновити попереднє становище в натурі, застосовується, якщо за обставинами справи цей спосіб відшкодування шкоди можливий. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості на час розгляду справи втраченого майна, робіт, які необхідно провести, щоб виправити пошкоджену річ, усунути інші негативні наслідки неправомірних дій заподіювача шкоди.

Як при відшкодуванні в натурі, так і при відшкодуванні заподіяних збитків грішми потерпілому на його вимогу відшкодовуються неодержані доходи у зв`язку з заподіянням шкоди майну.

Особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації.

Відповідно до п. 14 Постанови № 4 від 01.03.2013 р. Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» «При визначенні розміру та способу відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, судам слід враховувати положення статті 1192 ЦК. Наприклад, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ такого ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Як при відшкодуванні шкоди в натурі, так і при відшкодуванні реальних збитків потерпілий має право вимагати відшкодування упущеної вигоди.

Особа, відповідальна за шкоду, не має права вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації.

Верховний Суд у постанові від 04 грудня 2019 року в справі № 359/2309/17 вказав, що майнова шкода повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду та застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, лише у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком.

У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 судом зроблено висновок про те, що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).

Відповідно до постанови Верховного Суду від 15.10.2020 р. у справі № 755/7666/19 суд зробив висновок про те, що під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою.

Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням.

Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.

Оскільки вартість майнового збитку, завданого пошкодженням автомобіля внаслідок ДТП, яка сталася з вини відповідача, перевищує виплачений позивачу розмір страхового відшкодування, то винної особи, на користь позивача підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди (вартістю відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу) та отриманим страховим відшкодуванням.

Аналогічні по суті висновки викладені Верховним Судом у постановах від 14 лютого 2018 року у справі № 754/1114/15-ц (провадження № 61-1156св 18), від 13 червня 2019 року у справі № 587/1080/16-ц (провадження № 61-20762св18), від 17 жовтня 2019 року у справі № 370/2787/18 (провадження № 61-11244св19), від 30 жовтня 2019 року у справі № 753/4696/16-ц (провадження № 61-30908св18), від 21 лютого 2020 року у справі № 755/5374/18 (провадження № 61-14827св19) та від 22 квітня 2020 року у справі № 756/2632/17 (провадження № 61-12032св19), підстав відступати від яких колегія суддів не вбачає.

Суд погоджується із слушністю доводів позивача щодо того, що у зв`язку із тим, що реальні збитки (витрати) позивача по проведенню ремонту автомобіля «Хонда Цивік» р/н НОМЕР_2 склали 87 500,00 грн., що підтверджується документами із СТО, то різниця між даною сумою та розміром страхової виплати повинна бути стягнута із відповідача ОСОБА_2 , як винуватця ДТП та особи, відповідальної за завданий збиток, в розмірі 45 339 грн. 31 коп. (87 500 грн. 00 коп. (вартість ремонту) 42 160 грн. 69 коп. (страхова виплата)).

Щодо вимоги позову про відшкодування моральної шкоди, то, розв`язуючи дану вимогу, суд керується наступним.

Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав (ч. 1 ст. 23 ЦК України).

Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Суд погоджується із доводами позивача щодо того, що в результаті пошкодження належного йому майна відповідачем, позивач зазнала душевних страждань.

Згідно ч. 3 ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до ч. 4 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Визначаючи розмір відшкодування позивачу моральної шкоди з урахуванням вказаних позивачем та встановлених судом обставин та характеру порушення (позивач зазнала душевних страждань у зв`язку із пошкодженням її майна), та, виходячи із засад справедливості, добросовісності та розумності, для суду наявні підстави для стягнення на користь позивача з відповідача на відшкодування моральної шкоди, завданої пошкодженням майна, 10 000,00 грн.

Керуючись ст. 13, ч. 1 та п. 2 ч. 2 ст. 19, ст. 76-80, 89, п. 2 ч. 1 ст. 258, ст.ст. 259, 263, 264, 265, 268, 272, 273, п. 1 ч. 1 ст. 274 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , де третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Ван Клік», про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_4 , АДРЕСА_2 ) на відшкодування збитків, завданих в результаті дорожньо-транспортної пригоди, 45 339 (сорок п`ять тисяч триста тридцять дев`ять) грн. 31 коп. та на відшкодування моральної шкоди 10 000 (десять тисяч) грн. 00 коп., усього 55 339 (п`ятдесят п`ять тисяч триста тридцять дев`ять) грн. 31 коп.

Дата складення повного судового рішення 07.09.2022 р.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.В.Спаї