КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа №758/4934/2015 Головуючий у І інстанції - Неганова Н.В.
апеляційне провадження №22-ц/824/1321/2022 Доповідач у ІІ інстанції - Приходько К.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2022 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Приходька К.П.,

суддів Писаної Т.О., Журби С.О.,

за участю секретаря Немудрої Ю.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Подільського районного суду м. Києва від 01 грудня 2015 року

у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «АктаБанк», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

встановив:

В квітні 2015 року ПАТ «АктаБанк» звернулося до Подільського районного суду м. Києва із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи свої вимоги тим, що 06 грудня 2013 року між ПАТ «АктаБанк» та ОСОБА_1 було укладено договір про відкриття та обслуговування овердрафту по картковому рахунку № НОМЕР_1 , згідно з умовами якого банк надав відповідачці кредитний ліміт шляхом відкриття відновлювальної відкличної кредитної лінії на загальну суму 200000 гривень на строк до одного року з кінцевим терміном погашення до 05 грудня 2015 року.

Банк виконав свої зобов`язання, надавши відповідачці кредит, а відповідачка не виконує належним чином свої зобов`язання за кредитним договором, в результаті чого виникла прострочена заборгованість.

Станом на 20 серпня 2015 року заборгованість відповідачки по вищевказаному договору складає 257527 гривень 86 копійок, з яких: заборгованість по тілу кредиту - 200000 гривень, заборгованість по простроченим відсоткам - 57483 гривні 09 копійок, відсотки за виникнення несанкціонованої заборгованості - 44 гривні 77 копійок.

Просило стягнути з відповідачки на свою користь вищезазначену суму заборгованості.

Заочним рішенням Подільського районного суду м. Києва від 01 грудня 2015 року, вищезазначений позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «АктаБанк» заборгованість в загальному розмірі 257527 гривень 86 копійок.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, посилаючись на те, що воно винесене з порушенням норм процесуального та матеріального права, з неповним та всебічним дослідженням всіх обставин справи та невідповідності висновків суду обставинам справи.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги, посилалась на те, що надані позивачем розрахунки заборгованості, а також виписки з карткового рахунку від 18 квітня 2015 року та від 20 серпня 2015 року не відповідають вимогам до первинних документів визначених ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та Положенням про організацію бухгалтерського обліку та звітності в банках України, затвердженим Постановою Правління Національного банку України від 30 грудня 1998 року №566.

Виписки з карткового рахунку, долучені позивачем до позовної зави не є належними та допустимими доказами отримання позичальником кредитних коштів та їх повернення у розумінні ст.ст.57-59 ЦПК України.

Щодо наданих позивачем розрахунків заборгованості, то такі на думку апелянта не можуть підтверджувати існування кредитної заборгованості, оскільки не є касовим документом та документом первинного бухгалтерського обліку відповідно до ст.9 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність.

Також, ОСОБА_1 заперечує отримання нею від банку коштів в сумі 200000 грн.

Викладені в позові твердження стосовно факту видачі кредиту не знайшли документального підтвердження.

Таким чином, за наявними в матеріалах справи документами встановити та перевірити зазначену позивачем суму заборгованості неможливо, як і неможливо перевірити сам факт надання кредитних коштів позичальникові у відповідному розмірі.

Просила скасувати заочне рішення Подільського районного суду м. Києва від 01 грудня 2015 року та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.

На апеляційну скаргу, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», яке є правонаступником ПАТ «АктаБанк» подало відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , посилаючись на те, що кредит надано у формі встановлення на платіжну картку ОСОБА_1 овердрафту.

Основною відмінністю овердрафту від звичайного кредиту є можливість клієнта знімати з карткового рахунку різні суми в різні періоди часу та при повному погашенні при наявності доступного ліміту знову скористатися кредитними коштами.

06 грудня 2013 року між ПАТ «АктаБанк» та відповідачем було укладено Договір про відкриття та обслуговування овердрафту по картковому рахунку № НОМЕР_1 , згідно з умовами п.2.1 якого, позивач надав відповідачу кредитні кошти шляхом відкриття відкличної відновлювальної кредитної лінії рахунку у сумі 200000 грн.

Згідно п.2.1 кредитний ліміт надавався відповідачу на строк до одного року, з кінцевим терміном погашення заборгованості за кредитним лімітом до 05 грудня 2015 року.

07 травня 2013 року між сторонами було укладено Договір про комплексне обслуговування карткового рахунку та банківської платіжної картки, відповідно до умов якого ОСОБА_1 було відкрито картковий рахунок № НОМЕР_1 .

ОСОБА_1 в порушення умов Договору не виконувала вчасно зобов`язання з погашення заборгованості за овердрафтом і в неї утворилася прострочена заборгованість.

Ніяких застережень або зауважень з боку відповідача, щодо неповного розуміння чи незгоди з умовами договору під час його підписання, не надано.

Відповідач уклала зазначений кредитний договір добровільно, без будь якого впливу з боку банку, договір містить всі істотні умови та повністю відповідає вимогам діючого законодавства.

Відповідачка при укладанні договору погодилася з усіма його умовами, про що свідчить її підпис, та в подальшому вона не оспорювала його умови.

Відповідачка була ознайомлена з умовами обслуговування карткових рахунків, відомостями щодо процентної ставки, щомісячної суми ануїтетного платежу, про що свідчить її підпис на кожному аркуші договору.

Звертає увагу на те, що Договір №223351 від 07 травня 2013 року укладений між ПАТ «АктаБанк» та ОСОБА_1 у встановленому порядку недійсним не визнаний, тобто в силу ст. 204 ЦК України діє презумпція правомірності правочину.

В порушення умов договору та взятих на себе зобов`язань, відповідач грошові кошти не повертав вчасно та н проводив оплату за користування ним, в зв`язку з чим станом на 20 серпня 2015 року має заборгованість по тілу кредиту - 200000 грн., прострочену заборгованість по відсоткам 50783,09 грн та по відсоткам за виникнення несанкціонованої заборгованості - 44,77 грн.

Просило, залишити без задоволення апеляційну скаргу ОСОБА_1 , а заочне рішення Подільського районного суду м. Києва від 01 грудня 2015 року залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Зазначеним вимогам закону, рішення суду першої інстанції відповідає.

Так, по справі встановлено, що 06 грудня 2013 року між ПАТ «АктаБанк» та ОСОБА_1 було укладено договір про відкриття та обслуговування овердрафту по картковому рахунку № НОМЕР_1 , згідно з умовами якого банк відкрив клієнту поточний рахунок з використанням платіжної картки й надав кредит шляхом відкриття відновлювальної відкличної кредитної лінії з лімітом у сумі 200000 гривень.

Овердрафт встановлюється на строк з 06 грудня 2013 року по 05 грудня 2014 року (п.2.1 договору).

Процентна ставка за овердрафтом складає 29,5% річних, а за простроченим овердрафтом - 42% річних (п.2.2 договору).

Пунктом 32 додатку №1 до договору передбачено сплату штрафу в разі виникнення несанкціонованої заборгованості в розмірі 45%.

ОСОБА_1 зобов`язалася погашати овердрафт, сплачувати проценти за користування коштами та інші передбачені договором платежі.

Позивач виконав свої зобов`язання, надавши відповідачці кредитні кошти, що підтверджується випискою по картковому рахунку.

Відповідачка порушила умови кредитного договору, не сплачувала грошові кошти, допустила заборгованість.

Станом на 20 серпня 2015 року заборгованість відповідачки за договором становить 257527 гривень 86 копійок, з яких: заборгованість по тілу кредиту - 200000 гривень, заборгованість по простроченим відсоткам за період з 01 липня 2014 року по 20 квітня 2015 року - 57483 гривні 09 копійок, відсотки за виникнення несанкціонованої заборгованості - 44 гривні 77 копійок.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачкою порушені умови договору, добровільно заборгованість не погашена, що знайшло свого підтвердження під час розгляду справи.

З висновками суду першої інстанції погоджується і колегія суддів, оскільки вони ґрунтуються на матеріалах справи, а також узгоджуються з вимогами чинного законодавства з огляду на наступне.

Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст.ст.526,610 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У відповідності до положень ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

За змістом ст.629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом та припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених законом або договором, а згідно статті 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно зі ст.ст.610,611 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

У відповідності до положень ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як передбачено вимогами ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дав належну оцінку зібраним доказам, вірно послався на закон, що регулює спірні правовідносини, дійшов до обґрунтованого висновку про задоволення позову.

Викладені в апеляційній скарзі доводи є непереконливими, такими що не спростовують висновків суду першої інстанції, оскільки підписавши Кредитний договір, відповідач фактично погодилась на запропоновані позивачем умови кредитного договору, отримала кредитні кошти і користувалася ними.

Відповідно до положень ч.1,2 ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до ст.627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з ч.1 ст.638 та ч.1 ст.640 ЦК України договір є укладеним з моменту досягнення в належній формі згоди з усіх істотних умов договору.

Відтак, колегія суддів вважає, що між сторонами виникли зобов`язання за кредитним договором, які підлягають до виконання відповідно до умов цього договору.

Факт користування коштами банку підтверджується і висновком експертів за результатами проведення комісійної судової економічної експертизи №25275/21-71/32171/21-71 від 31 березня 2022 року, проведеної КНДІСЕ на підставі ухвали Київського апеляційного суду від 21 липня 2021 року.

Згідно даного висновку, документально підтверджується встановлення кредитного ліміту (овердрафту) на картковий рахунок № НОМЕР_1 за Договором про відкриття та обслуговування овердрафту по картковому рахунку № НОМЕР_1 від 06 грудня 2013 року в сумі 200000 грн та здійснення платіжних операцій щодо придбання товарів всього в сумі 117896,77 грн. та зняття готівки всього в сумі 91855,40 грн.

Відповідач не спростувала належними та допустимими доказами факт надання їй кредитних коштів, а також відсутності у неї перед позивачем заборгованості у заявленому ним розмірі.

Відтак, з урахуванням вище встановлених обставин справи, а також з урахуванням зазначених норм матеріального законодавства, заочне рішення Подільського районного суду м. Києва від 01 грудня 2015 року підлягає залишенню без змін.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки дія оскаржуваного рішення була зупинена ухвалою Київського апеляційного суду від 09 квітня 2021 року, та у зв`язку із залишенням цього рішення без змін, необхідно відновити його дію.

Керуючись ст.ст.367,374,375,381-384, ЦПК України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Заочне рішення Подільського районного суду м. Києва від 01 грудня 2015 року залишити без змін.

Відновити дію заочного рішення Подільського районного суду м. Києва від 01 грудня 2015 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складений 12 вересня 2022 року.

Суддя-доповідач К.П. Приходько

Судді С.О. Журба

Т.О. Писана