Справа № 451/1316/17 Головуючий у 1 інстанції: Семенишин О.З.
Провадження № 22-ц/811/1376/22 Доповідач в 2-й інстанції: Ванівський О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2022 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Ванівського О.М.,

суддів Цяцяка Р.П., Шеремети Н.О.

секретаря: Колич Х.Б.

з участю: представника апелянта Боровця М.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Приватного підприємства «Західний Буг» на рішення Радехівського районного суду Львівської області від 02 травня 2022 року у справі за позовом Приватного підприємства «Західний Буг» до ОСОБА_1 , Фермерського господарства «Перлина Нова», третя особа без самостійних вимог Червоноградська районна державна адміністрація Львівської області про визнання укладеною Додаткову угоду від 13.12.2016 року до Договору оренди землі №912 від 01.02.2011 року, визнання недійсним договору оренди землі від 04.03.2017 року в частині земельної ділянки, площею 1,2121 га, кадастровий номер :08:000:0570, яка знаходиться за межами населених пунктів Стоянівської сільської ради Радехівського району Львівської області,-

в с т а н о в и в:

В вересні 2017 року Приватне підприємство «Західний Буг» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 , Фермерського господарства «Перлина Нова», третя особа без самостійних вимог Радехівська районна державна адміністрація Львівської області про визнання поновленим договору оренди землі від 01.02.2011 року, визнання недійсним договору оренди землі від 04.03.2017 року.

В позовній заяві зазначали, що 01 лютого 2011 року між ОСОБА_1 та Приватним підприємством «Західний Буг» було укладено Договір оренди землі від 01.02.2011 року, за яким передано ПП «Західний Буг» у строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення загальною площею 1,2121 га, кадастровий номер :08:000:0570, яка знаходиться за межами населених пунктів сільської ради: Стоянівська сільська рада Радехівський район Львівська область (надалі - «Договір оренди землі №1»).

Договір оренди землі №1 був зареєстрований у ДКЗ Радехівського району, про що у державному реєстрі земель вчинено запис та запис від 12.12.2011 року за №01733. Відповідно до п. 8 Договорів оренди землі № 1 та № 2, «договір укладено на 5 років» та п.43 договору оренди землі, «договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації». Оскільки, Договір оренди землі №1 пройшов державну реєстрацію 12.12.2011 року, то строк його дії розпочався з моменту державної реєстрації договору оренди землі. За умовами договору 5-ти річний строк дії Договору оренди землі №1 закінчився 12.12.2016 року. Згідно п.8 Договору оренди землі №1, після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію. ПП «Західний Буг» вчасно повідомив Відповідача №1 про бажання скористатися своїм переважним правом на поновлення Договору оренди землі на новий строк. Відповідач №1 протягом місяця після закінчення строку дії договору не висловив будь-яких заперечень проти поновлення договору оренди землі, тому ПП «Західний Буг» вважає, що договір є поновленим відповідно до ст. 33 ЗУ «Про оренду землі». Позивач продовжує користуватися даною земельною ділянкою. Відповідач №1 не лише не надав відповіді на пропозицію подовжити договір оренди землі, а уклав новий договір оренди землі з іншим орендарем, тим самим порушивши Позивача переважне право на поновлення Договору оренди землі №1 на новий строк.

Рішенням Радехівського районного суду Львівської області від 02 травня 2022 року у задоволенні позову Приватного підприємства «Західний Буг» до ОСОБА_1 , Фермерського господарства «Перлина Нова», третя особа без самостійних вимог Червоноградська районна державна адміністрація Львівської області про визнання укладеною Додаткову угоду від 13.12.2016 року до Договору оренди землі №912 від 01.02.2011 року, визнання недійсним договору оренди землі від 04.03.2017 року в частині земельної ділянки, площею 1,2121 га, кадастровий номер :08:000:0570, яка знаходиться за межами населених пунктів Стоянівської сільської ради Радехівського району Львівської області відмовлено.

Рішення суду оскаржило Приватного підприємства «Західний Буг».

В апеляційній скарзі зазначає, що оскаржуване рішення є незаконним і необґрунтованим та прийнятим з порушенням норм матеріального та процесуального права, та неповним з`ясуванням усіх обставин справи. Зокрема покликається на те, що враховуючи практику Верховного Суду можна дійти однозначного висновку, що надсилання Листа-повідомлення про продовження договору оренди землі з проєктом додаткової угоди рекомендованим листом з повідомленням про вручення є належним повідомленням Орендодавця у відповідності до ст. 33 Закону України «Про оренду землі». Стверджує, що орендодавцем не було дотримано прав орендаря на переважне укладення договору оренди землі перед третіми особами.

Просить рішення суду скасувати та постановити нове судове рішення, яким позов задоволити.

У судове засідання 29 серпня 2022 року належним чином повідомлені апеляційним судом про дату, час і місце розгляду цієї справи ОСОБА_1 , ФГ «Перлина Нова», Червоноградська районна державна адміністрація Львівської області не з`явилися, про причини своєї неявки апеляційний суд не сповістили, клопотань про відкладення судового засідання не подавали.

За змістом ст. 372 ч. 2 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи апеляційним судом.

При вищевикладених обставинах,апеляційний суд визнав неповажною причину неявки у дане судове засідання ОСОБА_1 , ФГ «Перлина Нова», Червоноградської районної державної адміністрації Львівської області і на підставі ст. ст. 371- 372 ЦПК України ухвалив розглядати дану справу апеляційним судом у даному судовому засіданні за відсутністю останніх.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення представника апелянта ОСОБА_2 на підтримання апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.

В силу положень ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Згідно п. п. 1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає зазначеним вимогам.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог про визнання укладеною Додаткову угоду до Договору оренди землі, визнання недійсним договору оренди землі, суд першої інстанції виходив з того, що сам факт відправлення відповідного повідомлення рекомендованим листом не є достатнім для того, щоб вважати поновленим договір оренди землі, оскільки існує необхідність інших умов, з якими закон поєднує поновлення договору оренди землі. Відповідач ОСОБА_1 розпорядилася належною їй на праві власності земельною ділянкою на власний розсуд, після закінчення дії договору оренди землі, а позивач не довів належного повідомлення її про намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду зважаючи на наступне.

Матеріалами справи та судом встановлено, що 1 лютого 2011 року між ОСОБА_1 та Приватним підприємством «Західний Буг» було укладено Договір оренди землі від 1.02.2011 року, за яким передано ПП «Західний Буг» у строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення загальною площею 1,2121 га, яка знаходиться за межами населених пунктів сільської ради: Стоянівська сільська рада Радехівський район Львівська область, строк дії договору закінчився 12.12.2016 року.

Відповідно до даних довідки про нараховану та виплачену орендну плату, згідно Договору оренди землі №912 від 1 лютого 2011 року між ОСОБА_1 (Орендодавець) та ПП «Західний Буг» (Орендар), орендар свої вимоги щодо оплати договору здійснював належним чином.

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, 19.04.2017 року було зареєстровано речове право під номером №20100850 про договір оренди землі, серія та номер: б/н, виданий 04.03.2017 року, договір укладено між ФГ «Перлина Нова» та ОСОБА_1 , земельні ділянка, кадастровий номер: 462398800:08:000:0570, площею 1,2121 га.

Обгрунтовуючи позовні вимоги, ПП «Західний Буг» покликається на порушення його переважного права на укладення договору оренди на новий строк, оскільки отримавши лист про бажання позивача продовжити договір оренди та проект додаткової угоди до договору, відповідач не висловила заперечень з цього приводу, вважає, що договір є поновленим, при цьому укладаючи новий договір оренди, орендодавець не повідомила попереднього орендаря ПП «Західний Буг», що свідчить про порушення його прав.

Правові підстави поновлення договору оренди землі визначаються статтею 33 Закону України «Про оренду землі», яка фактично об`єднує два випадки пролонгації договору оренди землі.

Так, відповідно до частин першої-п`ятої статті 33 цього Закону (у редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин) по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов`язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі). Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, установлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди. При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється. Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.

Частинами восьмою та дев`ятою статті 33 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов`язковому порядку. Відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди можуть бути оскаржені в суді.

Ці положення узгоджуються із загальною нормою частини першої статті 777 ЦК України.

Переважне право орендаря, яке підлягає захисту відповідно до статті 3 ЦПК України буде порушене у разі укладення договору оренди з новим орендарем при дотриманні процедури повідомлення попереднього орендаря про намір реалізувати переважне право, продовження користування земельною ділянкою після закінчення строку дії договору оренди і відсутності протягом місяця після закінчення строку дії договору оренди заперечень орендодавця щодо поновлення договору. Така правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2018 року у справі №594/376/17-ц (провадження №14-65цс18).

Тобто, реалізація переважного права на поновлення договору оренди, яка передбачена частиною першою статті 33 Закону України «Про оренду землі», можлива лише за умови дотримання встановленої цією нормою процедури і строків.

Отже, для застосування частини першої статті 33 Закону України «Про оренду землі» та визнання за орендарем переважного права на поновлення договору оренди згідно частинами 2-5 статті 33 цього Закону необхідно встановити такі юридичні факти: орендар належно виконує свої обов`язки за договором; орендар до закінчення строку дії договору повідомив орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди; орендодавець протягом місяця не повідомив орендаря про наявність заперечень та своє рішення.

В свою чергу, частиною шостою статті 33 Закону України «Про оренду землі» передбачено іншу підставу поновлення договору оренди землі: у разі, якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі, такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати чи інших істотних умов договору, встановлених статтею 15 Закону України «Про оренду землі», переважене право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється.

Частиною 5 статті 33 цього Закону передбачено, що орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.

Для застосування положень частин 1- 5 статті 33 Закону України "Про оренду землі" та визнання за орендарем переважного права на поновлення договору оренди необхідно встановити такі юридичні факти: орендар належним чином виконує свої обов`язки за договором; орендар до спливу строку договору повідомив орендодавця у встановлені строки про свій намір скористатися переважним правом укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди; орендодавець протягом місяця не повідомив орендаря про наявність заперечень і своє рішення.

Тобто реалізація переважного права на поновлення договору оренди, передбачена у наведеній нормі, можлива лише за умови дотримання встановлених такою нормою процедури і строків.

Отже, для продовження договірних відносин на підставі положень частин 1- 5 статті 33 Закону України "Про оренду землі" необхідно волевиявлення на це сторін договору, досягнення ними згоди щодо продовження договору із застосуванням переважного права орендаря на продовження договору оренди, у тому числі на змінених умовах.

Тобто умови договору оренди землі можуть бути змінені лише за згодою сторін, а у разі недосягнення такої домовленості щодо істотних умов переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється; недосягнення сторонами домовленостей щодо істотних умов договору при їх зміні виключає поновлення договору оренди землі з підстав переважного права (частина 4 статті 33 Закону України "Про оренду землі").

Аналогічну правову позицію викладено Верховним Судом у складі палати для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду у справі № 908/2314/18 (постанова від 16.09.2019) та Верховним Судом у справі № 923/925/18 (постанова від 27.06.2019).

При вирішенні спору між сторонами договору оренди землі, який стосується реалізації орендарем переважного права на поновлення договору, з`ясуванню судом підлягає, зокрема, обставина, чи досягнуто між сторонами згоди в процесі погодження нових істотних умов.

Аналогічну правову позицію викладено Верховним Судом у справі № 925/803/18 (постанова від 19.06.2019).

Як вбачається з матеріалів справи, листом-повідомленням від 17.10.2016 року, ПП «Західний Буг» повідомило ОСОБА_1 , про те, що має намір скористатись переважним правом на укладення договору оренди землі, строк дії якого закінчується 12.12.2016 року, на новий строк.

Орендар до листа повідомлення додав проект Додаткової угоди до договору оренди землі від 1 лютого 2011 року, про поновлення терміну дії договору, умови якого відрізняються від умов первинного договору оренди земельної ділянки, зокрема внесено зміни в п. 9 (а.с.10), зокрема, передбачено новий розмір орендної плати 5% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, тоді як в первісному договорі п.9 (а.с.6) встановлений розмір 3% від вартості земельних ділянок та не зазначено строку дії Договору (а.с.10-11).

Відповідно до пункту 8 Договору оренди землі (а.с.6), після закінчення строку дії договору Орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі Орендар повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово Орендодавця про намір продовжити його дію.

За змістом Додаткової угоди, ПП «Західний Буг» пропонував орендодавцю ОСОБА_1 поновити договір оренди на невизначений строк, а також змінити інші істотні умови Договору.

У матеріалах справи наявна поштова квитанція та повідомлення про вручення листа ОСОБА_1 у якому як стверджував позивач знаходився лист повідомлення та проект додаткової угоди (а.с.9,13), однак у матеріалах справи відсутні відомості про вміст даного листа, так як ОСОБА_1 заперечує ту обставину, що в даному листі знаходилося повідомлення та проект додаткової угоди. Інших доказів, які б підтверджували вміст листа позивачем надано не було.

Позивач повторно із намірами поновлення Договору оренди від 01.02.2011 року до відповідача ОСОБА_1 не звертався.

Колегія суддів погоджується з тим, що позивач не надав суду жодних доказів, щодо вмісту поштового відправлення (листа-повідомлення, проекту додаткової угоди), в контексті того, що відповідач заперечує отримання відповідних документів. Таких доказів позивачем не надано і суду апеляційної інстанції.

Враховуючи зазначені обставини, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що підстави для задоволення позовної вимоги про визнання договору оренди поновленим, відсутні, оскільки позивач порушив вимоги закону в частині попередження орендодавця про свої наміри укласти новий договір оренди, тому висновки суду з цього приводу є обґрунтованими.

Крім позовної вимоги про визнання поновленим договору оренди землі від 01.02.2011 року, позивач пред`явив позовну вимогу про визнання недійним договору оренди землі, укладеного між ОСОБА_1 та Фермерським господарством «Перлина Нова» 04.03.2017 року.

Відмовляючи в задоволенні цієї позовної вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 є власником земельної ділянки і скористалася своїм правом розпоряджатися нею на власний розсуд, в тому числі укладати договір оренди з іншими орендарем, оскільки строк дії попереднього договору оренди закінчився, відтак відсутні підстави для визнання договору недійним, оскільки він укладений відповідно до норм чинного цивільного законодавства.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Згідно з ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.(ч. 2 ст. 319 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

З долученого до матеріалів справи договору оренди земельної ділянки сільськогосподарського призначення загальною площею 1,2121 га, кадастровий № :08:000:0570, що розташована за межами населених пунктів сільської ради: Стоянівської сільська рада Радехівського району Львівської області, укладеного між ОСОБА_1 та ФГ «Перлина Нова» вбачається, що такий укладено 04.03.2017 року (т. 1 а.с. 192), тобто після закінчення дії договору оренди землі, укладеного з ПП «Західний Буг».

Договір оренди земельної ділянки від 04.03.2017 року, укладений між ОСОБА_1 та ФГ «Перлина Нова» зареєстровано 19.04.2017 року державним реєстратором радехівської районної державної адміністрації Львівської області Лотоцькою О.Я., що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 85634360 від 24.04.2017 року (т. 1 а.с. 197).

Враховуючи те, що Договір оренди земельної ділянки від 04.03.2017 року, укладений між ОСОБА_1 та ФГ «Перлина Нова» після закінчення строку дії попереднього договору оренди земельної ділянки від 01.02.2011 року, укладеного між ОСОБА_1 та ПП «Західний Буг», погоджений сторонами та зареєстрований у встановленому законом порядку, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для визнання його недійним.

Отже, суд ухвалив правильне по суті і справедливе рішення, дійшовши його на основі повно з`ясованих обставин, підтверджених дослідженими в судовому засіданні доказами.

Належних та допустимих доказів для спростування рішення суду першої інстанції, передбачених ст. ст. 76, 77, 78 ЦПК України, які б мали доказове значення та заслуговували на увагу, чи порушень норм процесуального права, які можуть бути підставою для скасування рішення, відповідно до ст. 376 ЦПК України, апелянтом не представлено і в суді апеляційної інстанції.

За приписами п. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції дотримавшись норм матеріального та процесуального права, повно і всебічно з`ясувавши всі дійсні обставини спору сторін, вирішив дану справу згідно із законом і підстав для скасування ухваленого у справі рішення Радехівського районного суду Львівської області від 02 травня 2022 року та задоволення поданої апеляційної скарги, виходячи з меж її доводів, апеляційний суд не вбачає.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду першої інстанції.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Колегія суддів вважає, що оскаржуване судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому його відповідно до ст.. 375 ЦПК України необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Відповідно до ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Керуючись ст.ст. 374 ч. 1 п.1, 375, 381 - 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в:

апеляційну скаргу Приватного підприємства «Західний Буг» залишити без задоволення.

Рішення Радехівського районного суду Львівської області від 02 травня 2022 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 08.09.2022 року.

Головуючий: Ванівський О.М.

Судді: Цяцяк Р.П.

Шеремета Н.О.