Провадження № 2/752/3647/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 вересня 2022 року Голосіївський районний суд м. Києва в складі: головуючого- судді -Машкевич К.В., за участю секретаря- Гненик К.П., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Громадської організації «Всеукраїнське об`єднання «Автомайдан», ОСОБА_2 , Приватного підприємства «Українська правда» про визнання інформації недостовірною та такою, що принижує честь гідність та дфлов урепутацію, суд

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом і просить:

- визнати недостовірною та такою, що принижує його честь, гідність і ділову репутацію інформацію, поширену ІНФОРМАЦІЯ_1 у соціальній мережі Facebook на сторінці проекту « PROSUD», що належить Громадській організації « Всеукраїнське об`єднання «Автомайдан», за посиланням : ІНФОРМАЦІЯ_6, а саме: «... ОСОБА_1 також фігурує на плівках з кабінету голови ОАСК ОСОБА_3, де його ГО використовують для подачі позовів та заяв, у яких зацікавлений сам ОСОБА_3...»;

- зобов`язати Громадську організацію «Всеукраїнське об`єднання «Автомайдан» спростувати цю недостовірну інформацію не пізніше 1 місяця з дня набрання судовим рішенням законної сили шляхом публікації у соціальній мережі Facebook на сторінці проекту «PROSUD» інформації про те, що ця інформація є недостовірною з подальшим вилученням її з публікації за первісним посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_6.

- визнати недостовірною та такою, що принижує його честь, гідність та ділову репутацію інформацію, поширену ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 на сайті ІНФОРМАЦІЯ_3 » за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_4 , а саме: «Позов «на захист української мови» подала херсонська семикласниця, але не сама, а разом з організацією, яку очолює фігурант «плівок ОСОБА_3. Згідно з оприлюдненими НАБУ розмовами в кабінеті очільника ОАСК, ОСОБА_1 використовується як адвокат для подання позовів саме в інтересах ОСОБА_3 »;

- зобов`язати ОСОБА_2 та власника веб-сайту «ІНФОРМАЦІЯ_4 » - ПП «Українська правда» спростувати цю недостовірну інформацію не пізніше 1 місяця з дня набрання судовим рішенням у цій справі законної сили шляхом публікації на сайті «ІНФОРМАЦІЯ_4 у розділі «Новини» інформації про те, що ця інформація є недостовірною з подальшим її вилученням з публікації за первісним посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Посилається в позові на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в соціальній мережі Facebook на сторінці проекту «PROSUD», що належить ГО «Всеукраїнське об`єднання «Автомайдан» про нього було розміщено публікацію такого змісту: «Для чого нам Міністерство освіти, якщо є ОАСК? Лише минулого тижня Окружний адмінсуд м. Києва присудив переглянути у підручниках історії інформацію про Майдан , як сьогодні СКАСУВАВ постанову Кабміну, якою затверджувався новий український правопис.

Цікаво, що позивачами у цій справі виступили учениця 7 класу з Херсону та... ГО «Правова держава», очільником якої є адвокат ОСОБА_1.

ОСОБА_1 також фігурує на плівках з кабінету голови ОACK ОСОБА_3, де його ГО використовують для подачі позовів та заяв у яких зацікавлений сам ОСОБА_3...».

Ця публікація знаходиться за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_5 , і на момент звернення до суду не видалена та не видозмінена, тобто розміщена в публічному доступі в первісному її вигляді.

09 березня 2021 року ГО «Правова держава», яку він очолює, звернулася до Господарського суду міста Києва з позовом про захист ділової репутації.

26 липня 2021 року Господарський суд міста Києва ухвалив рішення, яким у позові відмовив.

Серед основних мотивів для відмови у задоволенні позову стало, зокрема, те, що частина наведених в публікації висловлювань не стосується ГО «Правова держава», а тому приведені в позові висловлювання не входять до предмету доказування справі.

З урахуванням висновків суду він вирішив звернутися до суду від свого імені.

Крім вище приведеної публікації, ІНФОРМАЦІЯ_2 на сайті інтернет-видання «Українська правда» відовідач ОСОБА_2 опублікував статтю під назвою: «Українське правосуддя проти сили тяжіння: одіозні рішення ОАСК», де вказано: «Позов «на захист української мови» подала херсонська семикласниця, але не сама, а разом з організацією, яку очолює фігурант "плівок ОСОБА_3" ОСОБА_1.

Згідно з оприлюдненими НАБУ розмовами в кабінеті очільника ОАСК, ОСОБА_1 використовується як адвокат для подання позовів саме в інтересах ОСОБА_3.

Звісно, ОАСК позов задовольнив, визнавши постанову уряду про впровадження нового правопису нечинною. Звісно, Кабінет Міністрів оскаржуватиме цю ухвалу»

Ця публікація розміщена за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Розповсюджена відповідачами інформація щодо нього є неправдивою, такою, що принижує його честь та гідність, а також заподіює шкоду діловій репутації, як адвоката, керівника адвокатського об`єднання та ряду громадських організацій, та як громадянина, який займає активну громадську позицію у суспільному житті країни.

Крім цього, така інформація негативно впливає на його близьких осіб, колег, що входять до очолюваних ним об`єднань та організацій.

Спірна інформація було поширена в мережі Інтернет, а саме соціальній мережі Facebook на сторінці проекту «PROSUD», що належить ГО «Всеукраїнське об`єднання «Автомайдан», яка відстежується понад 8 000 користувачів межі Facebook.

Даний допис було поширено користувачами мережі Facebook, 271 особа відреагувала на нього, тобто інформація поширена значній кількості осіб з метою формування його негативної репутації.

Крім того, на момент звернення до суду спірна публікація на сайті ПП`Українська правда» була була переглянута 4033 разів.

У статтях 3, 4, 6 Декларації про свободу політичних дебатів у засобах масової інформації, схваленої 12.02.2004 року на 872-му засіданні Комітету Міністрів Європи, а також рекомендації, що містяться у Резолюції 1165 (1998) Парламент Асамблеї Ради Європи зазначається, що публічними фігурами, окрім політичних ді та посадових осіб, які обіймають публічні посади або здійснюють публічну влад місцевому, регіональному, національному чи міжнародному рівнях, є також усі ті, відіграє певну роль у суспільному житті (зокрема, у галузі політики, еконо мистецтва, соціальній сфері, спорті чи в будь-якій іншій галузі).

Оскільки він на виконання своїх професійних завдань бере активну участь у публічному житті держави у сфері забезпечення принципу верховен права, така діяльність також відіграє важливу роль у суспільному житті країни.

Посилаючись на рішення Європейського суду у справах «Janowski, п. 33, and Nikula v. Finl (no. 31611/96, n. 48) та від 02.06.2016 року у справі «Інститут економічних реформ проти України» вважає, що поширена відовідачами інформація за своїм змістом є твердженням про факти, а не оціночним судженням.

Подана ГО`Всеукраїнське об`єднання «Автомайдан» інформація має характер ствердження про два факти:

- що нібито громадські організації ОСОБА_1 використовують для подачі позовів та заяв, у яких зацікавлений суддя ОАСК Павло ОСОБА_3;

- що він буцімто фігурує на плівках з кабінету голови ОАСК ОСОБА_3.

Ці твердження за своїм змістом не є оціночним судженням, тому що автор допису стверджує саме про факти, тобто про явища об`єктивної дійсності, конкретні життєві обставини, які склалися у певному місці та часі за певних умов.

Так, з моменту створення ГО «Правова держава», керівником якого він є, до Окружного адміністративного суду м. Києва було подано як мінімум 8 позовів виключно на виконання мети діяльності Громадської організації «Правова держава», яка визначена в Статуті.

Позови подавались саме до ОАСК, а не до будь-якого іншого суду, з дотриманням правил визначення територіальної та виключної підсудності.

Усі справи було розглянуто компетентним судом, сторони у справі мали можливість надати свої пояснення та заявити клопотання. При цьому у жодній із справ жоден з учасників справи, які безпосередньо приймали участь та, відповідно, були ознайомлені з матеріалами справи, не заявляли яких аргументів щодо порушення засади неупередженості через зв`язок цих справ з с ОАСК П. ОСОБА_3. Таких фактів встановлено не було, відводи з цього приводу не заявлялися і не застосовувались інші заходи процесуального характеру.

Суди жодних із інстанцій, які розглядали чи переглядали ці справи, також не встановили таких фактів, про які йде спірній публікації.

В свою чергу, жодних доказів протилежного відповідачем не наведено.

Крім того, посилання на подачу позовів « у яких зацікавлений суддя ОАСК Павло ОСОБА_3» взагалі є голослівним.

Крім того, твердження про те, що він,буцімто, фігурує у якихось плівках ніби-то з кабінету голови ОАСК ОСОБА_3, також не відовідають дійсності.

Зазначає також, що відповідач 1 є Громадською організацією, а не правоохоронним органом або експертною установою, уповноваженою на дослідження плівок із записами розмов для того, щоб у подальшому вона могла констатувати у своїх публікаціях про факт фігурування будь-якої особи на цих плівках.

Калькуючи слово «аудіозаписи» з російської мови, стверджує, що він фігурує саме на «плівках».

Будь-які неперевірені коментарі третіх осіб, які супроводжують ці «плівки», дописи на слайдах відеофільмів, текстах з коментарями, які демонструються під час відтворення аудіозапису не входять до предмету доказування в справі, оскільки предметом дослідження є достовірність факту фігурування його саме на плівках тобто на аудіозаписах ОАСК, про що стверджує Відповідач.

Виходячи з цього,просить задовольнити позов.

Ухвалою суду від 27 вересня 2021 року в справі було відкрито провадження за правилами загального позовного провадження.

Відповідно до Розпорядження керівника апарату суду від 10 травня 2022 року був проведений повторний автоматизований розподіл справи, розгляд справи був продовжений за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Сторонам були направлені копії ухвали про відкриття провадження в справі, відповідачам копії позову з додатками.

Відповідно до ст. 178 ЦПК України, відповідачам був наданий строк для надання суду відзиву на позовну заяву.

25 січня 2022 року до суду надійшов відзив відповідача - ПП`Українська правда», яким останній проти позову заперечує.

Посилається на те, що рішенням Господарського суду м. Києва від 26 липня 2021 року встановлено, що перша частина висловлювання містить достовірну інформацію про те, що рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 28.01.2021 року було визнано протиправною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 22.05.2019 № 437 «Питання українського правопису» та що позивачами у цих справах були учениця та Громадська організація «Правова держава", яку очолює позивач.

Інформація про те, що Кабінет Міністрів оскаржуватиме цю ухвалу також відповідає дійсності, як наслідок апеляційний суд скасував рішення Окружного адміністративного суду м. Києва.

Крім того, про причетність позивача до так званої справи «плівки ОСОБА_3» писало багато ЗМІ, отримуючи вказану інформацію від представників ГПУ та НАБУ.

Як вбачається з публікацій ЗМІ позивачу вручали підозру у справі званих «плівок ОСОБА_3», про що він сам писав у соціальних мережах та підтверджував у коментарі виданню «Закон і бізнес».

Крім того, позивач у публікації зазначає, що «Вмешательство и захват власти, по мнению следователей, детективов, прокуроров произошел путем подачи иска в интересах клиента».

Таким чином, висловлювання «фігурант "плівок ОСОБА_3" ОСОБА_1» «ОСОБА_1 використовується як адвокат для подання позовів саме в інтересах ОСОБА_3» є судженням автора, яке має під собою необхідне фактичне підгрунтя, а отже пе підлягає спростуванню відповідно до вимог статті 10 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та статті 30 Закону України «Про інформацію».

Автор публікації висловлює свою власну позицію, враховуючи всю наявну інформацію, він не стверджує від свого імені у публікаціх, що на плівках голос саме позивача, як про зазначено позивачем у позові.

Зазначає, що при вирішенні спорів даної категорії суд повинен враховувати чи спірна інформація є: вірогідною, об`єктивною та достовірною.

Характерним прикладом оцінки достовірності, вірогідності та об`єктивності інформації журналіста є рішення Європейського Суду з прав людини в справі «Торгейрсон проти Ісландії», де Суд, зокрема, відзначив: «Можна використовувати те, що говорять люди. Або, навіть, чутки. Були б ці чуть настільки схожі та численні, щоб їх не можна було би вважати брехнею».

Таким чином вважає, що опубліковані спірні висловлювання не суперечать позиції, висловленій у рішенні ЄСПЧ, адже спірна інформація щодо позивача поширюється різними особами, тривалий час, а тому не можна вважати цю інформацію недостовірною, більш того, її опосередковано підтвердив навіть сам позивач.

Виходячи з цього,просить відмовити в позові.

09 лютого 2022 року надійшла відповідь позивача на відзив, в якій проаналізовано відзив відповідача, практику Європейського Суду з прав людинии, Верховного Суду і просить відхилити доводи представника відповідача та задовольнити позов щодо нього.

Інші відповідачі своїм правом не скористалися, відзив на позов не подали.

Дослідивши матеріали справи, суд не знаходить підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.275 ЦК України фізична особа має право на захист свого особистого немайнового права від протиправних посягань інших осіб.

Захист особистого немайнового права здійснюється способами, встановленими гл.3 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст.277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

Статтею 201 ЦК України передбачено, що честь, гідність і ділова репутація є особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством.

Згідно із статтями 297, 299 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі, на недоторканність своєї ділової репутації.

Юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи, є сукупність таких обставин: поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної істоти.

З честю пов`язується позитивна соціальна оцінка особи в очах суспільства, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло.

Позови про захист гідності, честі чи ділової репутації має право пред`явити, зокрема, фізична особа в разі поширення про неї недостовірної інформації, що порушує її особисті немайнові права.

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Судом встановлено, що позивач є адвокатом та керівником ГО «Правова держава».

ІНФОРМАЦІЯ_1 у соціальній мережі Facebook на сторінці проекту « PROSUD», що належить Громадській організації «Всеукраїнське об`єднання «Автомайдан», за посиланням : ІНФОРМАЦІЯ_6, була розміщна публікація настпного змісту: «Для чого нам Міністерство освіти, якщо є ОАСК? Лише минулого тижня Окружний адмінсуд м. Києва присудив переглянути у підручниках історії інформацію про Майдан , як сьогодні СКАСУВАВ постанову Кабміну, якою затверджувався новий український правопис.

Цікаво, що позивачами у цій справі виступили учениця 7 класу з Херсону та... ГО «Правова держава», очільником якої є адвокат ОСОБА_1.

ОСОБА_1 також фігурує на плівках з кабінету голови ОACK ОСОБА_3, де його ГО використовують для подачі позовів та заяв у яких зацікавлений сам ОСОБА_3...».

Крім того, ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 на сайті інтернет-видання ІНФОРМАЦІЯ_3 » за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_4 , була опублікована стаття під назвою: «Українське правосуддя проти сили тяжіння: одіозні рішення ОАСК», де вказано: «Позов «на захист української мови» подала херсонська семикласниця, але не сама, а разом з організацією, яку очолює фігурант "плівок ОСОБА_3" ОСОБА_1.

Згідно з оприлюдненими НАБУ розмовами в кабінеті очільника ОАСК, ОСОБА_1 використовується як адвокат для подання позовів саме в інтересах ОСОБА_3.

Звісно, ОАСК позов задовольнив, визнавши постанову уряду про впровадження нового правопису нечинною.

Звісно, Кабінет Міністрів оскаржуватиме цю ухвалу».

Інформація доведена до відома невизначеного кола осіб, оскільки розміщена в мережі Інтернет інформація має загальнодоступний характер.

Відповідачі існування вказаних публікацій не спростовують.

Встановлено також, що аналогічний спір, однак за позовом ГО`Правова держава» був предметом спору Господарського суду м.Києва.

Рішенням суду від 26 липня 2021 року було встановлено факт звернення ГО`Правова держава», яку очолює позивач, та фізичної особи до Окружного адміністративного суду м.Києва з позовами до Кабінету Мінінстрів України про визнання незаконною та скасування постанови Кабінету Міністрів України від 22.05.2019 № 437 «Питання українського правопису», об`єднання даних справ в одне провадження та задоволення позовів рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до ст. 34 Конституції України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.

Статтею 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів.

За змістом ст.32 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації.

Представник відповідача - ПП`Українська правда» зазначила, що інформація про причетність позивач до так званої справи « плівки ОСОБА_3» подавалася в чисельних ЗМІ, в тому числі за повідомленням НАБУ та ГПУ.

Крім того, зазначає, що позивач у коментарі виданню «Закону і бізнес» підтверджував вручення йому підозри в так званій справі «плівок ОСОБА_3».

Даних обставин позивач не спростовував.

Відповідно до ч.ч.1,3 ст.82 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування.

З публікацій як на сторінці ГО`Всеукраїнське об`єднання`Автомайдан», так і в статті відповідача ОСОБА_2 на сайті інтернет-видання «Українська правда» вбачається, що обидва автори відтворюють інформацію щодо позивача, яка поширювалася в ЗМІ, і яка неодноразово подавалася НАБУ та ГПУ.

Крім того, відовідач ОСОБА_2 при цьому посилається на те, що приведена ним інформація отримана з оприлюднених НАБУ розмов у кабінеті очільника ОАСК.

Виходячи з аналізу оспорюваних позивачем публікацій відовідачів, суд вважає, що інформація, приведена ними, не містить відомостей, виражених у формі тверджень щодо позивача, що принижують його честь, гідність та ділову репутацію з точки зору закону, моралі та звичаїв, які можуть бути об`єктом моральної оцінки суспільства.

Суд вважає, що висловлювання відповідачів є оціночними судженнями, а не розповсюдженням щодо позивача недостовірних та дискредитуючих відомостей у формі твердження про участь відповідача у незаконній діяльності.

Відповідно до п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» при розгляді справ про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі; передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних межах, а також в іншій формі хоча б одній особі.

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні абьо перекручені).

Пунктом 18 постанови визначено, що згідно з положеннями ст. 277 ЦК України та ст. 10 ЦПК України позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права.

В пункті 4 постанови зазначено, що чинне законодавство не містить визначення понять гідності, честі чи ділової репутації, оскільки вони є морально-етичними категоріями й одночасно особистими немайновими правами, яким закон надає значення самостійних об`єктів судового захисту.

Зокрема, під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності, з честю пов`язується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло, а під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов`язків.

Відповідно до ч. 4 ст. 14 Закону України «Про інформацію» поширення інформації - це розповсюдження, обнародування, реалізація у встановленому законом порядку документованої або публічно оголошуваної інформації.

Інформація може існувати як у формі фактичних тверджень, так і в формі оціночних суджень.

За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 30 Закону України «Про інформацію» ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири).

Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

З урахуванням виладеного вище суд вважає, що повторювання відповідачами інформації про позивача з інших джерел також не є підставою для висновку про характер їх висловлювань як тверджень.

Суд також вважає, що висловлювання відповідача ОСОБА_2 , як автора публікації, не носять характеру тверджень, є повторюванням доступної інформації в ЗМІ, а тому його вислювювання також не можуть сприйматися як твердження, є судженням автора, яке має під собою необхідне фактичне підґрунтя.

Відповідно до рішення Європейського Суду з прав людини в справі «Торгейрсон проти Ісландії» можна використовувати те, що говорять люди. Або навіть чутки. Були б ці чутки настільки схожі та численні, щоб їх не можна було би вважати брехнею.

Враховуючи викладене,поширення інформації щодо позивача різними ЗМІ та особами, їх тривалість, підтвердення їх самим позивачем, суд не може погодитися з твердженнями позивача про її недостовірність та такою, що принижує його честь, гідність та ділову репутацію і яка підляже спростуванню.

Щодо посилання позивача в обґрунтування підстав позову на наявність у нього статусу публічної особи, суд виходить з наступного.

Пунктом 21 постанови Пленуму Верховного Суду України №1 від 27 лютого 2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» регулюються особливості вирішення справ про поширення недостовірної інформації стосовно приватного життя публічних осіб.

Суди повинні враховувати положення Декларації про свободу політичних дебатів у засобах масової інформації, схваленої 12 лютого 2004 року на 872-му засіданні Комітету Міністрів Ради Європи, а також рекомендації, що містяться у Резолюції 1165 (1998) Парламентської Асамблеї Ради Європи про право на недоторканість приватного життя.

Зокрема, у названій Резолюції зазначається, що публічними фігурами є особи, які обіймають державні посади і (або) користуються державними ресурсами, а також усі ті, хто відіграє певну роль у суспільному житті (у галузі політики, економіки, мистецтва, соціальній сфері, спорті чи в будь-якій іншій галузі).

У статтях 3, 4, 6 Декларації вказується, що оскільки політичні діячі та посадові особи, які обіймають публічні посади або здійснюють публічну владу на місцевому, регіональному, національному чи міжнародному рівнях, вирішили апелювати до довіри громадськості та погодилися "виставити" себе на публічне політичне обговорювання, то вони підлягають ретельному громадському контролю і потенційно можуть зазнати гострої та сильної громадської критики у засобах масової інформації з приводу того, як вони виконували або виконують свої функції.

При цьому зазначені діячі та особи не повинні мати більшого захисту своєї репутації та інших прав порівняно з іншими особами.

У зв`язку з цим, межа допустимої критики щодо політичного діяча чи іншої публічної особи є значно ширшою, ніж окремої пересічної особи.

Публічні особи неминуче відкриваються для прискіпливого висвітлення їх слів та вчинків і повинні це усвідомлювати.

Статтею 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право кожного на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів.

Втрутитись у процес реалізації цієї норми національна влада може лише у випадках, передбачених частиною другою статті 10 Конвенції, зокрема, якщо це передбачено законом, направлено на захист репутації або інших прав осіб і є необхідним в демократичному суспільстві.

Аналіз зазначеного національного законодавства та статті 10 Конвенції і практики її застосування свідчить про те, що межі свободи вираження думок залежать від їх змісту та від того, чим займається особа, стосовно якої ці думки висловлені.

В рішенні Європейського суду з прав людини «Лінгенс проти Австрії» суд розрізняє факти та оціночні судження.

Існування фактів можна довести, а правдивість критичного висловлювання, поглядів, припущень не підлягає доведенню.

Особа, яка висловлює не факти, а свої погляди, критичні висловлювання, припущення не може бути зобов`язана доводити їх правдивість, оскільки це є порушенням свободи на власну точку зору, що є фундаментальною частиною права, захищеного статтею 10 Конвенції.

Одночасно в рішеннях Європейського суду з прав людини у справах «Лінгенс проти Австрії» та «Українська прес-група» проти України» наголошується , що громадськість має право отримувати інформацію з політичних питань, а також з питань, що становлять громадський інтерес.

У своїх рішеннях Європейським судом з прав людини наголошено про необхідність врахування критерію пропорційності, а також обґрунтованості обмеження.

При вирішенні даної категорії спору необхідно враховувати розуміння відомостей фактичного характеру, які не відповідають дійсності та порочать особу, розмежовувати такі відомості від думок, поглядів, критичних висловлювань, ідей, оцінок, висловлених відповідачами в порядку реалізації конституційного права на свободу думки і слова.

З урахуванням викладеного вище, суд вважає, щоо висловлювання відповідачів щодо позивача, зміст цих висловлювань та мовні обороти не мають стверджувального характеру, а є висловлюванням їх думок, які не наділені будь-якими фактичними даними.

Виходячи з цього, суд вважає, що оспорювана позивачем інформація, висловлена відповідачами в порядку реалізації конституційного права на свободу думки і слова, не містить необхідності втручання суду в процес реалізації особою цього права.

Крім того, позивач, як публічна особа, має усвідомлювати можливість висловлювання громадськістю, зокрема висвітлення у засобах масової інформації, гострої та сильної критики з приводу виконуваних ним функцій.

Враховуючи викладене, конституційно закріплене право на свободу думки і слова, недоведеність порушення відповідачами прав позивача та будь-яке його посилання, що могло б розцінюватись як неправдиве та недостовірне висловлювання, що негативно впливає на честь, гідність чи ділову репутацію позивача, суд не вбачає підстав для задоволення вимог позивача.

Виходячи з цього та викладеного вище, підстави для задоволення позову відсутні.

Керуючись ст. 32, 34 Конституції України, ст.ст. 15, 16, 201, 270, 275,277, 297, 299, 302 ЦК України, Законом України « Про інформацію», Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, ст.ст. 4, 5, 10, 12, 13, 76-82, 141, 259, 263-265, 268, 273-279 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

В позові ОСОБА_1 до Громадської організації «Всеукраїнське об`єднання «Автомайдан», ОСОБА_2 , Приватного підприємства «Українська правда» про визнання інформації недостовірною та такою, що принижує честь гідність та ділову репутацію відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: К.В.Машкевич