ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 643/3828/21 Номер провадження 22-ц/814/2418/22Головуючий у 1-й інстанції Горбунова Я.М. Доповідач ап. інст. Триголов В. М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2022 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Полтавського апеляційного суду в складі:

Головуючого судді: Триголова В.М.,

Суддів: Дорош А.І., Лобова О.А.,

Розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою представника Акціонерного товариства "Альфа-Банк" - адвоката Кравцової Світлани Миколаївни на рішення Московського районного суду м. Харкова від 16 листопада 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства "Альфа-Банк", третя особа - Державний реєстратор Комунального підприємства "Регістр Сервіс" Первомайської міської ради Харківської області Андрусович Олександр Олександрович, ОСОБА_2 , про скасування запису про державну реєстрацію права власності та поновлення права власності,-

встановив:

Позивач звернувся до суду із позовом, в якому просить скасувати запис державного реєстратора Андрусовича Олександра Олександровича Комунального підприємства «Регістр Сервіс» Первомайської міської ради Харківської області про державну реєстрацію права власності за Акціонерним Товариством "Альфа-Банк" на квартиру АДРЕСА_1 , номер запису про право власності 28661502 та поновити право власності ОСОБА_1 шляхом поновлення запису про державну реєстрацію права власності за ОСОБА_1 на квартиру АДРЕСА_1 , на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого 27.07.2007 р. приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Хомич О.М.

В обґрунтування позову позивач зазначила, що 03 жовтня 2007 року між ОСОБА_2 та Основ`янським відділенням Харківської обласної філії АКБ «Укрсоцбанк» був укладений Договір кредиту № 845/1-27/17/1 7-042. В забезпечення зазначеного договору 03 жовтня 2007 року між ОСОБА_1 та Основ`янським відділенням Харківської обласної філії АКБ «Укрсоцбанк» укладено Іпотечний договір № 845/16-27/17/1/7-053, у відповідності до якого ОСОБА_1 (Іпотекодавець), як майновий поручитель передає в іпотеку Іпотекодержателю у якості забезпечення виконання позичальником всіх зобов`язань за основним зобов`язанням, нерухоме майно, а саме: трикімнатну квартиру АДРЕСА_1 .

Відповідно до п.1.1 та п.1.2. кредитного договору Банк зобов`язався надати Позичальникові кредитні кошти з 02 січня 2008 року, терміном погашення по 01 жовтня 2022 року включно, у сумі 63000,00 доларів США. Відповідно до п. 1.1 Позичальник зобов`язується сплатити відсотки за користування кредитом у розмірі 13.5% відсотків річних, що нараховується на фактичний залишок

Відповідно до п. 4.1 Іпотечного договору № 845/16-27/17/1/7-053 у разі невиконання або неналежно виконання позичальником основного зобов`язання, іпотекодержатель має право задовольнити свої забезпечені іпотекою вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Власником іпотеки є ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого 27.07.2007 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу та зареєстрованого в реєстрі за номером №2341, яка належить на праві власності ОСОБА_1

30.07.2019 року державним реєстратором Андрусовичем О.О. Комунального підприємства «Регістр Сервіс» Первомайської міської ради Харківської області було зареєстровано право власності за АТ «Альфа-Банк» на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 48054857 від 01.08.2019 року.

Підставою виникнення права власності є повідомлення про вручення відправлення 5504 від 03.08.2018 р., повідомлення про вручення відправлення 882, 645 від 19.10.2018 року, повідомлення про звернення стягнення USB/233 від 10.05.2018 року; іпотечний договір 845/16-27/17/1/7- 053 від 03.10.2007 року.

Але дослідивши дані поштові відправлення через інтернет - мережу «Відстеження поштового відправлення Укрпошти» вбачається, що такі повідомлення про вручення не знайдені. Таким чином, така реєстрація є незаконною.

Велика Палата Верхового Суду у постанові від 20 листопада 2019 року у справі 802/1340/18-а (провадження № 11-474апп19) виклала правовий висновок про те, що договір про задоволення вимог іпотекодержателя (відповідне застереження в іпотечному договорі) визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до Закону України «Про іпотеку», отже, зазначений договір є одним із способів звернення стягнення на предмет іпотеки незалежно від наявності згоди іпотекодавця. Звернення стягнення на предмет іпотеки згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя (відповідного застереження в іпотечному договорі) є примусовою дією іпотекодержателя, направленою до іпотекодавця з метою задоволення своїх вимог, а тому такий спосіб стягнення підпадає під дію Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Зважаючи на наведене, колегія суддів Верховного Суду у справі 201/13421/18 зазначла, що відповідно до положень Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», тимчасова заборона примусового стягнення на майно, яке виступає як забезпечення виконання зобов`язань за кредитом в іноземній валюті, діє з урахуванням приписів Закону України «Про іпотеку» та забороняє звернення стягнення на предмет іпотеки, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті у будь-який спосіб.

Мораторій є відстроченням виконання зобов`язання, а не звільненням від його виконання. Відтак, мораторій на стягнення майна, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті, установлений Законом, не передбачає втрати кредитором права на звернення стягнення на предмет іпотеки (застави) у випадку невиконання боржником зобов`язань за договором, а лише тимчасово забороняє примусово стягувати відчужувати без згоди власника) цей предмет іпотеки (застави).

Отже, Верховний Суд зазначив, що кредит є споживчим, наданий в іноземній валюті, тому на дані правовідносини поширюється дія Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно загальна площа спірної квартири, яка була предметом іпотеки становить 65,0 кв. м., іншого нерухомого майна позивач у власності немає, згоди на відчуження предмету іпотеки особа не надавала.

Позивач у 2018 році зверталась до Червонозаводського районного суду міста Харкова із позовом до ПАТ «Укрсоцбанк», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський Володимир Анатолійович, приватний виконавець Бабенко Дмитро Анатолійович виконавчого округу Харківської області про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою Черонозавдського районного суду м. Харкова від 21.09.2018 року задоволено заяву про забезпечення позову, зупинено стягнення на підставі виконавчого напису нотаріуса № 1984 від 13.02.2018 р. вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським Володимиром Анатолійовичем, про звернення стягнення на квартиру АДРЕСА_2 ., накладено заборону на здійснення будь - яких дій відносно виконання виконавчого напису нотаріуса № 1984 від 13.02.2018 р. вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським Володимиром Анатолійовичем, про звернення стягнення на квартиру АДРЕСА_2 .

Рішенням Червонозаводського районного суду міста Харкова від 11.09.2019 року визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 1984 від 13.02.2018 року вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським Володимиром Анатолійовичем, яким звернуто стягнення на квартиру АДРЕСА_2 .

Зазначені рішення суду оскаржені не були.

Позивач вважає, що дана реєстрація права власності на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_2 була проведена без дотримання вимог чинного законодавства.

Представником відповідача подано відзив, в якому зазначено, що відсутні підстави для задоволення позовної заяви оскільки рішення Державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на квартиру, що є предметом іпотеки, є правомірним, та прийнято з наданням відповідачем всіх документів, передбачених Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень та у відповідності до ЗУ «Про іпотеку».

Рішенням Московського районного суду м.Харкова від 16 листопада 2021 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Скасовано запис державного реєстратора Андрусовича Олександра Олександровича Комунального підприємства «Регістр Сервіс» Первомайської міської ради Харківської області про державну реєстрацію права власності за Акціонерним Товариством "Альфа-Банк" на квартиру АДРЕСА_3 , номер запису про право власності 28661502.

Поновлено право власності ОСОБА_1 шляхом поновлення запису про державну реєстрацію права власності за ОСОБА_1 на квартиру АДРЕСА_4 , на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого 27.07.2007 р. приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального окуруг Хомич О.М.

Стягнуто з Акціонерного товариства «Альфа-Банк» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень.

Не погодившись з вказаним рішенням представник Акціонерного товариства "Альфа-Банк" - адвокат Кравцова Світлана Миколаївна подала апеляційну скаргу.

Апелянт зазначає, що оскаржуване рішення ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

В апеляційній скарзі апелянт просить скасувати рішення Московського районного суду м.Харкова від 16 листопада 2021 року та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Відповідно до частини 1 статті 367 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 03 жовтня 2007 року між АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2 укладено Договір відновлюваної кредитної лінії № 845/1-27/17/1/7-042.

В забезпечення виконання зобов`язань 03 жовтня 2007 року між АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_3 укладено іпотечний договір № 845/16-27/17/1/7-053, відповідно до якого ОСОБА_1 (іпотекодавець), яка є майновим поручителем за зобов`язаннями ОСОБА_2 , передала в іпотеку іпотекодержателю у якості забезпечення виконання позичальником всіх зобов`язань за основним зобов`язанням, нерухоме майно, а саме: трикімнатну квартиру АДРЕСА_2 та належить іпотекодавцю на праві приватної власності на підставі Договору купівлі-продажу квартири, посвідченого 27.07.2007 р. приватним нотаріусом ХМНО Васіковою Ю.В.

Згідно наявної в матеріалах справи інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна вбачається, що власником квартири, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_2 , у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно значиться Акціонерне товариство «Укрсоцбанк» (номер запису про право власності 32648379). Підстава виникнення права власності: повідомлення про вручення відправлення серія та номер 504, виданий 03.08.2018 р., видавник: Укрпошта; повідомлення про вручення відправлення серія та номер 882, 645, виданий 19.10.2018 р., видавник: Укрпошта; повідомлення про звернення стягнення, серія та номер: USB/233, виданий 10.05.2018 р., видавник АТ «Укрсоцбанк» Надточій О.В.; Іпотечний договір 845/16-27/17/1/7-053, виданий 03.10.2007 р., видавник: сторони договору. Підстава внесення запису: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 48054857 від 01.08.2019 12:17:55, Андрусович Олександр Олександрович, Комунальне підприємство «РегістрСервіс» Первомайської міської ради Харківської області. Згідно інформації з відзиву відповідача на позов правонаступником АКБ «Укрсоцбанк» є АТ «Альфа Банк».

Відповідно до частини другої статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

За змістом пункту 1 частини першої статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до частини четвертої статті 9 зазначеного Закону державний реєстратор самостійно приймає рішення про державну реєстрацію прав або відмову в такій реєстрації. Втручання будь-яких органів, посадових і службових осіб, громадян та їх об`єднань у діяльність державного реєстратора, пов`язану з проведенням державної реєстрації прав, забороняється і тягне за собою відповідальність згідно із законом.

У частині другій статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (у редакції, чинній до 16 січня 2020 року) унормовано порядок внесення записів до Державного реєстру прав, змін до них та їх скасування. Так, за змістом зазначеної норми, у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. У разі скасування судом документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав до 01 січня 2013 року, або скасування записів про державну реєстрацію прав, інформація про які відсутня в Державному реєстрі прав, запис про державну реєстрацію прав вноситься до Державного реєстру прав та скасовується.

Згідно із Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству», який набрав чинності з 16 січня 2020 року, статтю 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» викладено у новій редакції.

Так, відповідно до пунктів 1, 2, 3 частини третьої статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (у редакції, чинній із 16 січня 2020 року) відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню.У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).

Водночас у пункті 3 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству» унормовано, що судові рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що на момент набрання чинності цим Законом набрали законної сили та не виконані, виконуються в порядку, передбаченому Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» до набрання чинності цим Законом.

Отже, за змістом вказаної норми наразі виконанню підлягають судові рішення: 1) про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень; 2) про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень; 3) про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Аналогічні правові висновки наведені у постановах Верховного Суду від 03 вересня 2020 року у справі № 914/1201/19, від 23 червня 2020 року у справах № 906/516/19, № 905/633/19, № 922/2589/19, від 30 червня 2020 року у справі № 922/3130/19, від 14 липня 2020 року у справі № 910/8387/19, від 20 серпня 2020 року у справі № 916/2464/19, від 03 лютого 2021 року у справі № 278/3367/19-ц, від 06 жовтня 2021 року у справі № 754/8547/19.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала про те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.

Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17, від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16, від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України).

Судом встановлено, що рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 48054857 від 01 серпня 2019 року, щодо реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_1 ,за Акціонерним товарством «Альфа-Банк» прийнято на підставі іпотечного договору №845/16-27/1/7-053 від 03 жовтня 2007 року, що був укладений в забезпечення кредитного договору №845/1-27/17/1/ 7-042 , суд приходить до висновку про неправомірність такого рішення. Адже, ОСОБА_3 не узгоджувала з іпотекодержателем умови про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття ним права власності на майно позивача. Іпотекодавець не надавала своєї згоди на передачу предмета іпотеки у власність іпотекодержателю , окремого договору про задоволення вимог іпотекодержателя з ОСОБА_1 не укладалось.

Крім того, державний реєстратор вчинив реєстрацію права власності на нерухоме майно без отримання доказів підтверджуючих факт отримання позивачем письмової вимоги про усунення порушення основного зобов`язання та звернення стягнення на предмет іпотеки, чим порушив вимоги пунктів 60 та 61 Порядку державної реєстрації речових порав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою КМУ №1127 від 25.12.2015 року.

Правильно, також встановлено місцевим судом, що державний реєстратор не звернув уваги на ту обставину, що предмет іпотеки був переданий банку в забезпечення кредиту в іноземній валюті, а саме в доларах США, що спірна квартира має площу 67,7 кв.м та використовується іпотекодавцем, як її місце постійного проживання, а отже мав виконати вимоги Закону України « Про мараторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» та зареєстрував право власності на предмет іпотеки за АТ « Альфа- Банк» в порушення вимог вказаного закону.

Також, варто зазначити , що судом першої інстанції був встановлений той факт, що іпотекодержателем не було здійснено та надано державному реєстратору оцінку вартості предмета іпотеки. Що прямо суперечить чинному законодавству, адже іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю , визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб`єктом оціночної діяльності. В матеріалах справи відсутня оцінка предмету іпотеки.

Разом з тим, враховуючи, що суд першої інстанції зробив висновок, що дії державного реєстратора в частині реєстрації права власності на предмет іпотеки за АТ « Альфа-банк» були вчинені всупереч вимог наведеного законодавства, позивач заявляючи вимогу про скасування запису про державну реєстрацію речового права за іпотекодержателем мав на увазі саме скасування рішення державного реєстратора про реєстрацію речового права, тому колегія суддів вважає необхідним змінити рішення місцевого суду в цій частині, ухваливши його саме в такій редакції.

Враховуючи положення чинної редакції статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та необхідність забезпечення виконуваності судового рішення (скасування державної реєстрації права), колегія суддів вважає, що рішення місцевого суду слід змінити в частині вирішення позовних вимог про скасування запису державної реєстрації речового права.

Викладене узгоджується із правовими висновками, висловленими у постановах Верховного Суду від 01 грудня 2021 року у справах №№ 656/239/18 (провадження № 61-1429св21), 656/240/19 (провадження № 61-2022св21).

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст..367, п.2,ч.1 ст.374,382ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства "Альфа-Банк" - адвоката Кравцової Світлани Миколаївни задовольнити частково.

Рішення Московського районного суду м. Харкова від 16 листопада 2021 року змінити в частині вирішення позовних вимог про скасування запису про державну реєстрацію речового права виклавши другий абзац резолютивної частини в такій редакції : Скасувати рішення державного реєстратора Андрусовича Олександра Олександровича Комунального підприємства «РегістрСервіс» Первомайської міської ради Харківської області про державну реєстрацію права власності за Акціонерним товариством «Альфа-Банк» на квартиру АДРЕСА_1 , індексний номер 48054857 від 01 серпня 2019 року .

В іншій частині рішення Московського районного суду м.Харкова від 16 листопада 2021 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня набрання законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текс постанови складено 05 вересня 2022 року.

Головуючий В.М.Триголов

Судді А.І.Дорош

О.А.Лобов