Справа № 489/3624/21
Провадження №2/489/254/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2022 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого - судді Рум`янцевої Н.О.,

із секретарем судового засідання Назаровою С.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін цивільну справу за позовом Міського комунального підприємства «Миколаївводоканал» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення боргу за надані послуги з водопостачання та водовідведення

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення в солідарному порядку з відповідачів боргу за надані послуги водопостачання та водовідведення в розмірі 7685,98 грн. та судовий збір у розмірі 2270,00 грн., посилаючись на те, що МКП «Миколаївводоканал» надає населенню м. Миколаєва послуги з водопостачання та водовідведення, в тому числі боржникам за адресою: АДРЕСА_1 . Договір про надання послуг водопостачання та водовідведення між позивачем та споживачами було укладено згідно п.п. б п. 12.1 Правил користування системами комунального водопостачання та водовідведення в містах і селищах України, шляхом оформлення особового рахунку та видачі абоненту розрахункового документа (розрахункової книжки). Свої зобов`язання щодо надання послуг з водопостачання та водовідведення позивач виконував в повному обсязі та належним чином. Боржниками оплата своєчасно та в повному обсязі не проводилась. В результаті систематичної неналежної оплати споживачами послуг з централізованого водопостачання та водовідведення станом на 01.05.2021 року, наявна заборгованість у сумі 7685,98 грн.

Від представника відповідачки ОСОБА_2 адвоката Матвієнко Н.В. надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі та застосувати строки позовної давності. Посилаючись на те, що позивач, зобов`язуючи ОСОБА_2 оплатити послуги, як зазначає «спожиті» з водопостачання та водовідведення у розмірі 7685,98 грн., що їй не надавалися та не були нею спожиті, порушує право ОСОБА_2 як споживача, передбачене п. 7 ч. 1 ст. 21 Закону України «Про захист прав споживачів». Крім того, власником квартири АДРЕСА_2 є ОСОБА_3 , на підставі договору купівлі продажу квартири від 24.05.2005, посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Яковлєвою Н.П. Слід зазначити, що ОСОБА_2 з серпня 2015 року за вказаною адресою не проживала, а тому відповідно не споживала послуги з водовідведення та водопостачання. ОСОБА_1 за вказаною адресою не проживає з 2012 року та не є споживачем послуг та не зобов`язана сплачувати за те, чим не користувалася. В матеріалах позовної заяви відсутні копії відповідних рішень виконавчої влади, що встановлюють тариф на послуги водопостачання та водовідведення на відповідний період. Позивачем борг нарахований за межами трирічного строку позовної давності. Якщо з травня 2017 року поставлялася безперебійно, це означає, що не проводилися передбачені правилами планові профілактичні роботи. Якщо такі роботи проводилися, то чому не проведений перерахунок розміру плати за воду. Воду, що надає позивач як питну, насправді, не можна використовувати для приготування їжі та пиття. Позивач не має права вимагати від громадян оплати послуг з водопостачання та водовідведення, до моменту виникнення між ними договірних відносин. Такого договору між ОСОБА_2 , та позивачем не існує.

Ухвалою суду від 18.06.2021, позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Ухвалою суду від 05.06.2022, залучено в якості співвідповідача ОСОБА_3 .

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, однак надав до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення.

Відповідачі у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, шляхом надіслання листа рекомендованою поштою, про причини неявки не повідомили, заяв про розгляд справи за їх відсутності не подавали.

Передбачених ч. 2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, враховуючі наявність відзиву на позовну заяву, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін, на підставі наявних документів.

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, у відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, є дата складання повного судового рішення.

Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З`ясувавши обставини та дослідивши надані докази, судом встановленні наступні факти та відповідно правовідносини.

Міське комунальне підприємство «Миколаївводоканал» надає населенню м. Миколаєва послуги з водопостачання та водовідведення, в тому числі боржникам за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно витягу з реєстру територіальної громади м. Миколаєва про зареєстрованих осіб в житловому приміщенні з Департаменту надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради, сформованої 14.06.2021, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 .

Договір про надання послуг водопостачання та водовідведення між позивачем та споживачами, було укладено шляхом оформлення окремого особового рахунку № НОМЕР_1 та видачі абоненту розрахункового документа (розрахункової книжки).

Внаслідок неналежного виконання відповідачами зобов`язань щодо сплати поточних спожитих послуг з централізованого водопостачання та водовідведення станом на 01.05.2021 року, утворилася заборгованість в розмірі 7685 грн. 98 коп.

Позивач зазначає, що боржників неодноразово повідомляли про наявну заборгованість та наслідки невиконання зобов`язань щодо оплати наданих послуг, що підтверджується повідомленнями про заборгованість.

Станом на травень 2021 року заборгованість відповідачів за надані послуги водопостачання та водовідведення становить 7685 грн. 98 коп., що підтверджується наданим позивачем розрахунком.

Представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Матвієнко Н.В. у відзиві зазначає, що що власником квартири АДРЕСА_2 є ОСОБА_3 , та не укладали договорів про надання житлово-комунальних послуг за вищевказаною адресою.

За змістом ст.ст. 16, 19, 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини у сфері житлово-комунальних послуг регулюються виключно на договірних засадах.

У частині 1 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Аналогічну правову позицію висловлено Верховним Судом України у постанові від 20 квітня 2016 року у справі №6-2951цс15 та підтверджено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 751/3840/15-ц.

Як встановлено судом, відповідачі є споживачами комунальної послуги, що надає позивач, оскільки між позивачем і відповідачами встановилися фактичні договірні відносини з приводу надання комунальних послуг постачання води і водовідведення, однак вони не сплачують вартість послуг, що порушує право позивача на отримання коштів за надані послуги у встановлений законодавством строк, та в повному обсязі. За такого, у відповідачів виникло зобов`язання сплатити заборгованість за спожиті послуги, а у позивача право вимагати від них виконання свого обов`язку щодо оплати наданих послуг.

Будь-яких доказів з приводу того, що відповідачі відмовлялись від надання вищевказаних послуг, або ці послуги не надавалися або надавалися не в повному обсязі, чи зверталися до позивача щодо проведення перерахунку у разі можливої відсутності тривалий час в квартирі та не споживання послуг або з претензіями щодо невиконання ним зобов`язань щодо постачання послуг, або надання неякісних послуг суду надано не було.

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.

Тому відсутність договірних відносин не звільняє споживачів від обов`язку оплачувати житлово-комунальні послуги.

Отже, дане твердження відповідачів щодо того, що вони не укладали договорів про надання житлово-комунальних послуг за вищевказаною адресою, а тому не повинні сплачувати комунальні послуги не відповідають дійсності.

Крім того, слід зазначити, що у разі тимчасового не проживання зареєстрованих на об`єкті споживача осіб споживач (або уповноважена ним особа) має своєчасно, але не пізніше ніж у місячний строк повідомити про це комунальну службу та надати документи, які підтверджують відсутність зареєстрованої особи. Якщо період відсутності зареєстрованої особи буде перевищувати шість місяців, споживач (або уповноважена ним особа) у місячний строк з моменту закінчення кожного шестимісячного періоду має надавати Комунальній службі оновлену письмову заяву з відповідними підтвердними документами.

З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, сформованої 13.08.2021, власником квартири АДРЕСА_2 є ОСОБА_3 на підставі договору купівлі продажу від 24.05.2005, посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Яковлєвою Н.П., зареєстрованого в реєстрі за № 2903.

08 серпня 2015 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 укладено Договір найму кімнати, відповідно до якого ОСОБА_2 винаймає житло за адресою: АДРЕСА_3 , строком на 2 роки 11 місяців з моменту підписання сторонами цього договору.

01 липня 2018 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 укладено Договір оренди кімнати в квартирі, відповідно до якого ОСОБА_2 прийняла у строкове платне користування житлове приміщення кімнату в квартирі АДРЕСА_4 , строком на 2 роки 11 місяців.

Згідно посвідки на тимчасове проживання іноземного громадянина серії 83№0024745 від 30.03.2021, ОСОБА_1 постійно проживає на території Російської Федерації з 2016 року та з 07 липня 2021 року зареєстрована за адресою: АДРЕСА_5 .

Відповідачами не долучено до матеріалів справи докази на підтвердження того, що вони зверталися до МКП "Миколаївводоканал" з заявами про тимчасове непроживання у квартирі АДРЕСА_2 за період з 2012 року по теперішній час та не надали відповідні документи, які підтверджують відсутність зареєстрованої особи.

Згідно з ч. 1 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», відносини між учасниками договірних відносин здійснюються виключно на договірних засадах.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 20 вказаного Закону, споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору.

З огляду на вказане, саме на відповідачів покладено обов`язок укладення договору із позивачем на надання відповідних послуг.

Таким чином, правовідносини між сторонами за своїм змістом є зобов`язальними, позивач повинен надавати послуги водопостачання та водовідведення, а відповідачі повинні за них сплачувати в силу приписів ст. 11 Цивільного кодексу України.

За змістом п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Приписами статті 22 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання» встановлено, що споживачі питної води зобов`язані своєчасно вносити плату за використану питну воду відповідно до встановлених тарифів на послуги централізованого водопостачання і водовідведення.

Статями 68, 162 Житлового кодексу України визначено, що наймач зобов`язаний своєчасно вносити плату за комунальні послуги.

У відповідності з ст. 526 та ст. 530 Цивільного кодексу України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору і в установлений строк.

Положеннями ст. 610 та ст. 611 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Станом на 01.05.2021 заборгованість відповідачів за надані послуги водопостачання та водовідведення становить 7685 грн. 98 коп., що підтверджується наданим позивачем розрахунком.

Щодо клопотання представниці відповідача ОСОБА_2 адвоката Матвієнко Н.В. про застосування строків позовної давності, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Статтею 257 ЦК України, визначено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

За ч. 2, 3 ст. 264 ЦК України позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Судом встановлено, що 24 листопада 2020 року представник заявника звернувся до суду із заявою про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в солідарному порядку боргу за спожиті послуги водопостачання та водовідведення за період з травня 2017 року по 13.05.2019 року в сумі 6135,09 грн. та судового збору.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 25.11.2020 у видачі судового наказу за заявою МКП «Миколаївводоканал» про видачу судового наказу за вимогою про стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 боргу за спожиті послуги водопостачання та водовідведення, відмовлено.

При цьому, підставою для відмови у видачі судового наказу стало перевищення строку позовної давності.

Враховуючі те, що з заявою про видачу судового наказу заявник звернувся 24.11.2020 року, трирічний строк має обраховуватись з 01 грудня 2017 року по 13.05.2019 (по заяві про видачу судового наказу та з 14.05.2019 по 30.04.2021 (по дійсній позовній заяві). Таким чином заборгованість за період з 01.12.2017 по 30.04.2021 складає

Згідно ч.3 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. (ч.4). Якщо суд визнає поважним_и причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту (ч. 5). Відповідачка, заперечуючи проти позову, просила застосувати позовну давність відносно заявлених позовних вимог.

Заборгованість за надання послуг з водовідведення та водопостачання складається з суми заборгованості за кожний місяць як черговий платіж. Позивач звернувся 09 червня 2021 року до суду з відповідним позовом про стягнення з відповідачів боргу за надання послуг з водопостачання та водовідведення за період з травня 2017 року по квітень 2021 року в сумі 7685,98 грн.

Отже, позовна давність, у межах якої позивач може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу щодо стягнення заборгованості за надані послуги з водопостачання та водовідведення, що складається з суми заборгованості за кожний місяць як черговий платіж, має відраховуватись з 01 травня 2017 року і до 30 квітня 2021 року (як просить позивач у позовній заяві).

З наданої позивачем історії фінансового стану послуг абонента за період з травня 2017 по квітень 2021 року, вбачається, що з грудня 2017 року по квітень 2021 року включно споживачу нараховано 4150,10 грн.

За таких обставин, з відповідачів на користь МКП «Миколаївводоканал» підлягає стягненню заборгованість за надані послуги з водопостачання та водовідведення у розмірі 4150,10 грн. за період з 01 грудня 2017 року по 30 квітня 2021 року.

При подані заяви про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 стягувачем було сплачено судовий збір у розмірі 210 грн. 20 коп., що підтверджується платіжним дорученням № 5813 від 20.10.2020. За подачу позовної заяви позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2059 грн. 80 коп., що підтверджується платіжним дорученням № 10232 від 26.04.2021.

Статтею 164 ЦПК України передбачено, що за подання заяви про видачу судового наказу справляється судовий збір у розмірі, встановлений законом. У разі відмови у видачі судового наказу або у разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

25 листопада 2020 року ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва відмовлено у видачі судового наказу у справі № 489/5901/20 (провадження № 2-н/489/1188/20), на підставі п. 5 ч. 1 ст. 165 ЦПК України.

У зв`язку з вищевикладеним, та згідно із ч. 1 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (53,99 %), а тому з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1225,70 грн.

Керуючись ст. ст. 4, 12, 89, 141, 259, 263-265 Цивільного процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Міського комунального підприємства «Миколаївводоканал» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення боргу за надані послуги з водопостачання та водовідведення задовольнити частково.

Стягнути в солідарному порядку з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь Міського комунального підприємства «Миколаївводоканал» заборгованість за надані послуги з водопостачання та водовідведення у сумі 4150 (чотири тисячі сто п`ятдесят сім) грн. 10 (десять) коп.

Стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь Міського комунального підприємства «Миколаївводоканал» судовий збір у розмірі 1225 грн. 70 коп., з кожного по 408 грн. 56 коп.

Апеляційна скарга на судове рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено скорочене судове рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Судове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

З дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua або за веб-адресою Судової влади України: https://court.gov.ua/fair/.

Позивач: Міське комунальне підприємство «Миколаївводоканал», місцезнаходження: м. Миколаїв, вул. Погранична, 161, .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя Н.О. Рум`янцева

Повний текст судового рішення складено «05» вересня 2022 року.