Справа № 212/3650/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 вересня 2022 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі: Головуючого судді: Власенко М.Д., за участі секретаря судового засідання: Машошиної Ю.О., розглянувши за відсутності сторін в порядку спрощеного позовного провадження без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства Центральний гірничо-збагачувальний комбінат про відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`ю на виробництві,-

встановив:

У липні 2022 року позивач звернувся до суду із вищевказаним позовом. В обґрунтуванні позовних вимог зазначено, що з березня 1992 року по жовтень 1998 року позивач працював підземним підривником шахти ім. Артем-2, правонаступником якого є Приватне акціонерне товариство Центральний гірничо-збагачувальний комбінат (надалі ПрАТ «ЦГЗК»). Українським науково-дослідним інститутом промислової медицини у 2006 році позивачу встановлені професійні захворювання: радикулопатія попереково-крижова на фоні спондилоартрозу з вираженими статико-динамічними та стійким больовим синдромом; вегетативно-сенсорна полінейропатія рук, помірно виражена, з дистрофією у вигляді: деформуючого артрозу, в сполученні з періартрозом, ліктьових суглобів, ПФС першого-другого ст. та помірних вазомоторно-трофічних змін на кистях; хронічне обструктивне захворювання легень першої ст. (пиловий бронхіт першої ст., емфізема легень першої ст. У 2006 року висновком МСЕК позивачу первинно встановлено 60 % втрати професійної працездатності та ІІІ групу інвалідності, при повторних переоглядах позивачу встановлено 60 % втрати професійної працездатності та ІІІ групу інвалідності безстроково. Позивач вважає, що підприємство відповідача не створило для нього безпечних, нешкідливих умов праці, він отримав професійне захворювання і відчуває фізичні страждання, зокрема, біль у попереково-крижовому відділі хребта, біль у шийному відділі, сухий кашель, задишку при невизначному навантаженні, а також загальну слабкість. Позивач змушений перебувати на стаціонарному та амбулаторному лікуванні, при цьому стан його здоров`я не покращується, що призводить до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків, що вимагає додаткових зусиль для організації його життя. У зв`язку із отриманими професійними захворюваннями йому заподіяна моральна шкода, розмір якої позивач оцінює в 250 000 грн., яку просив стягнути з відповідача.

Ухвалою суду від 01 серпня 2022 року судом відкрито провадження у справі та призначене розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Від представника відповідача ОСОБА_2 надійшли письмові пояснення на позовну заяву в яких вказано, що у період з березня 1992 року по жовтень 1998 року позивач не перебував у трудових відносинах з підприємством відповідача, а ПрАТ ЦГЗК є неналежним відповідачем по вказаній справі і не повинно нести відповідальність за завдану позивачу моральну шкоду. Позивачем належним чином не обґрунтовано належність шахти Артема-2, де працював позивач, до ПрАТ ЦГЗК, не доведено факт вчинення з боку відповідача будь-яких неправомірних дій, що могли б призвести до виникнення у позивача професійних захворювань. Крім того, жодним офіційним документом не підтверджена вина підприємства відповідача у настанні професійних захворювань позивача. Вважають, що позовні вимоги належним чином не необґрунтовані, а тому не підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України, суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, вважає, що заявлений позов не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Згідно записів у трудовій книжці, позивач 28 березня 1992 року був переведений з шахти Кірова на шахту № 2 імені Артема Рудоуправління імені Кірова підземним підривником 4 розряду. Звільнений 16 жовтня 1998 року за власним бажанням (а.с.12).

Згідно Акту розслідування хронічного професійного захворювання за формою П-4 від 31 жовтня 2006 року, проведеного на ВАТ Криворізький залізорудний комбінат, встановлено обставини виникнення хронічного професійного захворювання позивача: працюючи на шахті "Родіна" ВАТ 'Криворіжзалізрудком" підземним гірником очисного забою з 19.10.1998 року по цей час позивач згідно з професійними обов`язками, виконував роботи у підземних умовах шахти, які характеризувалися важкою фізичною працею. Умови провітрювання гірничих робіт та несистематичного використання комплексу пилеподавлення, характеризувалися запиленiстю повітря робочої зони, що перевищувала ГДК. Згідно з санітарно-гігіеничними характеристиками умов праці, підготовленими Саксаганською райСЭС за № 2/2-1825 від 16.08.2004 року та № 2/2-1250 від 19.08.2006 року, працюючи на шахті № 2 імені Aртема Рудоуправління імені Кірова ВО Кривбасруда з 28.03.1992 року по 16.10.1998 року підземний вибуховиком та на шахті імені Кірова цього ж рудоуправління підземний бурильником з 31.07.1981 року по 28.03.1992 року: підземним гірником, фактично учнем підземного бурильника, підземним бурильником, підземним прохідником та підземним гірником очисного забою позивач виконував роботи, які також характеризувались важкістю праці, що перевищувала гранично-допустимі норми, загальною вібрацією (крім роботи за професією підземний вибуховик) запиленiстю повітря робочої зони, яка перевищувала ГДК (а.с.15-16).

Згідно виписки з Акту огляду МСЕК від 15 листопада 2006 року, позивачу первинно встановлено ІІІ групу інвалідності з 13 листопада 2006 року по професійним захворюванням: радикулопатія п/крижова на фоні спондилоартрозу з вираженими статико-динамічними порушеннями, хронічне обструктивне захворювання легень першої ст., пиловий бронхіт першої ст., емфізема легень першої ст. Дата чергового переогляду 01 листопада 2007 року (а.с.17).

Згідно виписки з Акту огляду МСЕК від 05 листопада 2007 року, позивачу встановлено ІІІ групу інвалідності з 01 грудня 2007 року по професійним захворюванням: радикулопатія п/крижова на фоні спондилоартрозу з вираженими статико-динамічними порушеннями, хронічне обструктивне захворювання легень Дата чергового переогляду 01 листопада 2009 року (а.с.18).

Згідно довідки МСЕК від 19 листопада 2009 року, позивачу встановлено ІІІ групу інвалідності та 60 % втрати працездатності за захворюванням: 30 % - ВСП, 20 % - радикулопатія, 10 % - ХОЗЛ з 01 грудня 2009 року безстроково (а.с.19).

У зв`язку з отриманими професійними захворюваннями та трудовим каліцтвом позивач неодноразово звертався до закладу медичного лікування, що підтверджується наявними в матеріалах справи виписками із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого (а.с.20-28).

Відповідно до статті 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Статтею 173 КЗпП України закріплено за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків.

Згідно частин 1,3 ст.13 Закону України Про охорону праці, роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог.

Згідно абз.2 п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України ''Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди "№ 4 від 31.03.1995 року з подальшими змінами, яким передбачено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача

та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин(фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч.6 ст.81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Звертаючись до суду із вказаним позовом, позивач посилався на те, що шахта Артем-2, де він працював підземним підривником з березня 1992 року по жовтень 1998 року є структурним підрозділом ПрАТ ЦГЗК і на час звернення до суду перебуває у власності відповідача.

При цьому, всупереч вимог ч.1 ст.81 ЦПК України, позивачем не надано до суду жодних належних та допустимих доказів на підтвердження викладених у позові обставин, зокрема щодо правонаступництва всіх прав та обов`язків шахти Артем-2 відповідачем ПрАТ «ЦГЗК». Посилання позивача у тексті позовної заяви на правову позицію Верховного Суду у вказаному питанні, не конкретизовані, не містять посилань на жодну постанову Верховного Суду із зазначенням її дати та номеру, що позбавляє суд можливості застосувати положення ч.4 ст.82 ЦПК України щодо звільнення позивача від доказування обставин правонаступництва відповідача.

У зв`язку з вищевикладеним, на підставі повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження наявних у справі доказів, з`ясування фактичних обставин, оцінивши наявні у справі докази, з`ясувавши їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди, заподіяної на виробництві не підлягають задоволенню, через їх безпідставність та недоведеність.

Питання щодо судових витрат, суд вирішує відповідно до положень ст.141 ЦПК України, а тому враховуючи, що позивач при зверненні до суду звільнений від сплати судового збору, судові витрати, пов`язані з розглядом справи віднести за рахунок держави.

Керуючись, ст.ст. 4, 5, 12, 13, 19, 76-81, 89,141, 258-259, 263-265, 279, 354 ЦПК України суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства Центральний гірничо-збагачувальний комбінат про відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`ю на виробництві.

Судові витрати віднести на рахунок держави.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Приватне акціонерне товариство "Центральний гірничозбагачувальний комбінат", , місцезнаходження юридичної особи: Дніпропетровська обл., м. Кривий Ріг, Покровський район.

Відповідно до ч.6 ст.259 ЦПК України, залежно від складності справи складання повного рішення (постанови) суду може бути відкладено на строк не більш як десять днів.

Відповідно до ч.5 ст.268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 21 вересня 2021 року.

Суддя : М. Д. Власенко