ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/220/22
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
"18" серпня 2022 р. Дарницький районний суд міста Києва в складі:
головуючого - судді Коренюк А.М.
при секретарі Сердюковій Г.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Служба у справах дітей та сім`ї Дарницької районної в м.Києві державної адміністрації, про позбавлення батьківських прав, встановлення опіки й призначення опікуна, стягнення аліментів на утримання дитини, суд -
ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа - Служба у справах дітей та сім`ї Дарницької районної в м.Києві державної адміністрації, про позбавлення батьківських прав, встановлення опіки й призначення опікуна, стягнення аліментів на утримання дитини.
Позов мотивований тим, що вона ( ОСОБА_1 ) є бабусею неповнолітнього сина відповідача ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , по лінії матері дитини, яка являлася її дочкою ОСОБА_4 , й померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Після смерті її дочки, відповідач деякий час проживав у її сім`ї, але з березня 2020 року став проживати окремо, проте його син (її онук ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,) залишився проживати з нею, й з цього часу вона взяла на себе обов`язки по піклуванню дитини.
ОСОБА_2 був обізнаний про те, де проживає дитина, проте не вживав заходів по його утриманню та піклуванню.
Вважає, що відповідач свідомо з березня 2020 року ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню та утриманню дитини. Байдуже ставлення відповідача до своїх батьківських обов`язків та долі дитини змусило її звернутися до суду з даним позовом.
В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала з тих же підстав та просила їх задовольнити.Зазначила про те, що відповідач байдуже ставиться до долі дитини, а тому батьківські обов`язки його пригнічують, при цьому жодних перешкод їх спілкуванню вона не чинила та не чинить, навпаки вона бажала щоби батько дитини виконував батьківські обов`язки, проте цього не робить, наразі дитина повністю знаходиться на її забезпеченні. Також повідомила, що відповідач вживає алкогольні напої, ще за життя її дочки вони намагалися завадити такій ваді відповідача.
Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений згідно чинного законодавства належним чином - рекомендованою поштою з повідомленням про вручення, розмішеним повідомленням на офіційному сайті судової влади (суду).
Статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод передбачено, що ніщо не перешкоджає особі добровільно відмовитись від гарантій справедливого судового розгляду у однозначний або у мовчазний спосіб. Проте для того, щоб стати чинною з точки зору Конвенції, відмова від права брати участь у судовому засіданні повинна бути зроблена у однозначний спосіб і має супроводжуватись необхідним мінімальним рівнем гарантій, що відповідають серйозності такої відмови. До того ж, вона не повинна суперечити жодному важливому громадському інтересу рішення ЄСПЛ (Hermi проти Італії, § 73; Sejdovic проти Італії § 86).
Окрім того, відповідно до практики Європейського суду з прав людини- в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (Рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України»).
За таких підстав судом відповідно до положень статті 280 ЦПК України визнано за можливе ухвалити по даній справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів та погодженням позивача.
В судовому засіданні представник Служби у справах дітей Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації Піренко Т.І., діюча на підставі довіреності від 17 травня 2022 року, підтримала Висновок органу опіки та піклування № 101-2305/02 від 18 квітня 2022 року про доцільність позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно його сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а також Подання органу опіки й піклування Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації № 101-2573/02 від 04 травня 2022 року про доцільність встановлення опіки над малолітнім ОСОБА_3 , та призначення його опікуном ОСОБА_1 (його бабусю), зважаючи на їх родинні відносини, як онука та баби.
В судове засідання прокурор не з`явився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи; звернувся до суду із заявою про розгляд справи за його відсутністю згідно затвердженої процедури про організацію діяльності органів прокуратури щодо захисту прав і свобод дітей, затвердженої наказом Генеральної прокуратури України № 16гн від 06 грудня 2014 року.
Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, вид судочинства - загального провадження, вжиті судом заходи щодо направлення сторонам повідомлення про час та місце розгляду справи, копії позовної заяви з додатками до відповідача, третьої особи, із роз`ясненим правом надання відзиву на позов, суд визнав можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити рішення за відсутності відповідача.
15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VIIІ від 03 жовтня 2017 року, яким зокрема Цивільний процесуальний кодекс викладений в новій редакції.
Відповідно до п. 9 розділу ХІІ Перехідних положень ЦПК України справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст. 15 ЦК України).
Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені (ст. 3 ЦПК України).
Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст. 4 ЦПК України).
Згідно принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст. 13 ЦПК України).
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України).
Вислухавшя пояснення позивача, третьої особи, їх доводи та заперечення, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, з урахуванням Висновку органу опіки й піклування про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав та Подання про доцільність встановлення опіки над малолітнім, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню із наступних підстав.
Судом встановлено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно свідоцтва про народження є сином ОСОБА_2 та ОСОБА_4 (а.с. 6).
На час розгляду справи ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , набув 14 річного віку, а відповідно є неповнолітнім.
Фізична особа у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років є неповнолітньою особою (ч.1 ст. 32 ЦК України).
Позивачка є бабусею неповнолітнього ОСОБА_3 по лінії матері дитини ( ОСОБА_4 ).
Матір хлопчика ОСОБА_4 являлася дочкою позивачки, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 у віці 38 років (а.с.9).
Після смерті дочки позивачки ( ОСОБА_4 ), відповідач деякий час проживав у сім`ї позивачки, але з березня 2020 року став проживати окремо.
З березня 2020 року непонолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає з позивачкою й з цього часу позивачка взяла на себе обов`язки по піклуванню над дитиною.
ОСОБА_2 був обізнаний про те, де проживає його неповнолітній син, проте не вживав заходів по утриманню та піклуванню про сина.
Дитина проживає за місцем проживання/реєстрації позивачки, дитина має позитивний стан здоров`я, його вихованням займається позивачка, як бабуся дитини, біологічний батько участі у вихованні та утриманні дитини не примає з березня 2020 року, дитина уцілому знаходится на забезпеченні позивачки.
За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
На даний час тягар утримання дитини покладений на позивачку, як бабусю дитини.
Відповідач є працездатною особами, проте матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, втратив із сином зв`язок, не підтримує відносин, станом здоров`я не цікавиться, не доглядає, не піклуються про фізичний та духовний розвиток, навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечує харчуванням, медичним доглядом, лікуванням, не виявляють інтересу до його внутрішнього світу, не створює умов для отримання освіти тощо.
Дитина повністю знаходяться на утриманні його баби (позивачки), відповідач байдуже ставиться до його долі внаслідок свідомого самоусунення.
Позивач жодних перешкод спілкуванню батька із сином не чинить.
Служба у справах дітей Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації надала Висновок органу опіки та піклування № 101-2305/02 від 18 квітня 2022 року про доцільність позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно його малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а також Подання органу опіки й піклування Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації № 101-2573/02 від 04 травня 2022 року про доцільність встановлення опіки над малолітнім ОСОБА_3 , та призначення його опікуном ОСОБА_1 (його бабусю), зважаючи на їх родинні відносини, як онука та баби (а.с. 21-22, 23).
Згідно статті 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї.
Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.
Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Та як встановлено в ході судового розгляду справи, відповідач добровільно відмовився від батьківських прав та обов`язків щодо своєї дитини, що є підставою для позбавлення його батьківських прав. Й приймаючи до уваги те, що він з березня 2020 року свідомо ухиляється з підстав його винної поведінки від виконання батьківських обов`язків, а саме: виховання та матеріального утримання, не піклуються про фізичний та духовний розвиток дитини, його навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечує харчуванням, медичним доглядом, лікуванням, не спілкується з ним, не виявляє інтересу до внутрішнього світу, не створює умов для отримання освіти тощо, суд вважає вимоги позивача про позбавлення батьківських прав доведеними та такими, що ґрунтуються на вимогах закону, а тому є законні підстави для їх задоволення.
Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.
Всупереч закону та моральним засадам суспільства відповідач жодного з покладеного законом на батьків обов`язків не виконує з березня 2020 року, хоча дитина за своїм віком потребує цього.
Оскільки вказані факти як кожен окремо, так і в сукупності, розцінюються судом як ухилення відповідачем та свідомим нехтуванням батьківськими обов`язками, суд приходить до висновку про необхідність його позбавлення батьківських прав відносно дитини.
Відповідно до п. 15 Постанови № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.
Проте суд, зважаючи на особу відповідача, який будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи по суті, не прибув, відзив на позов не подав, а тому розцінює його позицію, як байдуже ставлення до вирішення такого спору та долі дитини, рівень винності його поведінки щодо дитини з урахуванням його характеру та строку такої поведінки - понад 2 роки, приходить до висновку про відсутність наявних підстав для відмови у задоволенні позову з попередженням відповідачів про необхідність змінити ставлення до виховання дитини, й вважає достатніми підстави для задоволення позову з позбавленням відповідача батьківських прав щодо його неповнолітнього сина.
Суд вважає, що відповідач, як батько дитини, наділений правом на виховання дитини, проте своє право не реалізовують з підстав невиправдано винної поведінки, окрім того на нього покладений законом обов`язок утримувати дитину, який ним також не виконується, а тому останній ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, що є підставою для позбавлення батьківських прав.
Вирішуючи вимогу позивача про встановлення опіки і призначення опікуна, зважаючи на наслідки розгляду спору про позбавлення батьківських прав, суд на підстві ст.ст 55, 59, ч.2 ст. 60 ЦК України, з урахуванням Подання орган опіки й піклування Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації № 101-2573/02 від 04 травня 2022 року про доцільність встановлення опіки над малолітнім ОСОБА_3 та призначення його опікуном ОСОБА_1 (бабусю), зважаючи на їх родинні відносини, як онука та баби (а.с. 21-22, 23), вважає встановити піклування над неповнолітнім ОСОБА_3 , оскільки станом на час постановлення рішення суду ОСОБА_3 набув неповноліття (повних 14 років), піклувальником якого призначити позивачку.
Так, відповідно до ст. 55 ЦК України опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки.
Піклування встановлюється над неповнолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, цивільна дієздатність яких обмежена (ст. 59 ЦК України).
Суд встановлює піклування над неповнолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає піклувальника за поданням органу опіки та піклування (ч.4 ст. 60 ЦК України).
Фізична особа, яка не досягла чотирнадцяти років (малолітня особа) (ч.1 ст. 31 ЦК України).
Фізична особа у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років (неповнолітня особа) (ч.1 ст. 32 ЦК України).
Як вбачається із матеріалів справи неповнолітній ОСОБА_3 та позивачка перебувають у близьких родинних відносинах, є онуком та бабою, відповідно, між ними склались позитивні відносини, позивачка проявляє турботу та піклування до неповнолітньої дитини з його народження.
Суд вважає, що за наслідком позбавлення відповідача батьківських прав неповнолітній ОСОБА_3 буде позбавленим батьківського піклування, що згідно ч.4 ст. 60 ЦК України, є підставою для призначення судом піклувальника над такою неповнолітньою особою за поданням органу опіки та піклування.
Призначення позивачки піклувальником над неповнолітнім ОСОБА_3 повноцінно забезпечить його права, свободи та інтереси згідно чинного законодавства.
Одночасно з позбавленням батьківських прав, відповідно до ч.2 ст. 166 СК України, суд може на вимогу позивача або за власної ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину.
Вирішуючи питання про розмір аліментів, які будуть стягуватися з відповідача на утримання дитини, судом враховані наступні обставини: матеріальний стан позивачки, яка є пенсіонеркою, інвалідом ІІ-групи (а.с.13), на утриманні якої знаходиться неповнолітня дитина, його стан здоров`я, потреби та відповідача, який є працездатною особою, суд вважає, що він має достатні можливості сплачувати аліменти на утримання дитини.
Особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини.
Згідно статті 180 Сімейного Кодексу (далі - СК) України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Відповідно до частини першої статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними, проте такої домовленості сторони, як встановлено в ході розгляду справи, не досягли.
Суд вважає, що з урахуванням принципу співмірності, достатніх потреб дитини, підлягають стягненню на користь позивача аліменти на утримання дитини у розмірі ј частини від його заробітку (доходу) щомісячно й до його повноліття, оскільки судом встановлено, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання дитини у визначеному розмірі, що є достататніми, співмірним й можливими як для стягувача, так й отримувача аліментів.
Інших дітей (утриманців) відповідач не має.
В разі винесення судом рішення про стягнення аліментів, згідно частини 3 статті 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.
Якщо платник аліментів, відповідно до частин 1, 2 статті 184 СК України, має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.
Відповідно до частини 2 статті 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.
Відповідно до частини першої статті 191 СК України аліменти на дітей присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Водночас, відповідно до ч.3 ст. 199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.
У даній справі, зважаючи на особу позивача, яка за цим рішенням набуде статусу піклувальника з дня набуття чинності рішення, саме з цього часу мають бути присуджені аліменти на утримання дитини.
Зважаючи на наслідки розгляду справи, на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір за дві самостійні вимоги немайнового характеру (908 грн. 00 коп. х 2 = 1 816 грн. 00 коп.) та за одну вимогу майнового характеру 908 грн. 00 коп., всього 2 724 грн. 00 коп. (908 грн. 00 коп. х 3 = 2 724 грн. 00 коп.), від сплати яких позивач була звільнена при зверненні до суду з відповідно до Закону України «Про судовий збір».
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справі про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.
На підставі вищенаведеного, з урахуванням Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», керуючись ст.ст. 148, 150, 157, 159, 164, 165, 166, 171, 180, 181, 184, 191 СК України, ст. ст. 32, 55, 59, 60 ЦК України, п. 9 розділу ХІІ Перехідних положень ЦПК України, ст.ст. 3, 4, 5, 7, 8, 9, 10, 11, 12, 13, 17, 43, 49, 76, 77, 78, 79, 80, 81, 141, 258, 262, 264, 265, 268, 273, 280, 352 ЦПК України, суд -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Служба у справах дітей та сім`ї Дарницької районної в м.Києві державної адміністрації, про позбавлення батьківських прав, встановлення опіки й призначення опікуна, стягнення аліментів на утримання дитини, - задовольнити частково.
Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , батьківських прав відносно його неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Встановити піклування над неповнолітнім ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , піклувальником якого призначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця м. Києва, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , відомості про ідентифікаційний код платника податків відсутні, на користь ОСОБА_1 , ідентифікаційний код платника податків - НОМЕР_1 , аліменти на утримання неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі ј частини від його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня набуття рішення законної сили, й до повноліття ОСОБА_3 .
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 2 724 (дві тисячі сімсот двадцять читири) грн. (нуль) коп. - судового збору.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду протягом п`ятнадцять днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Відповідно до ст.355 ЦПК України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Однак відповідно до пп. 15.5 п. 15 розділу «Перехідні положення» ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Єдина судова інформаційно-телекомунікаційна система починає функціонувати через 90 днів з дня опублікування Державною судовою адміністрацією України у газеті «Голос України» та на веб-порталі судової влади оголошення про створення та забезпечення функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи.

Згідно ч.1 ст.354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Отже, строки оскарження судових рішень в апеляційному порядку складають 30 календарних днів - для рішень і 15 календарних днів - для ухвал, однак апеляційна скарга подається за старими правилами - через суд першої інстанції.

Після набуття чинності рішення надіслати його копію до державного органу реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації дитини для виконання.

СУДДЯ: