Справа № 134/777/21
Провадження № 22-ц/801/322/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції Лабай О. В.
Доповідач:Денишенко Т. О.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2022 рокуСправа № 134/777/21м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

судді-доповідача Денишенко Т. О.,

суддів Голоти Л. О., Оніщука В. В.,

розглянувши за правилами, встановленими для розгляду справи у порядку спрощеного по-зовного провадження, без повідомлення учасників справи, у приміщенні апеляційного суду цивільну справу за позовом

Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна»

до ОСОБА_1 про стягнення шкоди, завданої внас-

лідок дорожньо-транспортної пригоди,

за апеляційною скаргою представника Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» Гусєва Павла Володимировича на рішення Крижопільського районного суду Вінницької області від 18 листопада 2021 року, ухвалене у приміщенні суду у смт Крижопіль Вінницької області за головування судді Лабая О. В.,

В С Т А Н О В И В:

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ПЗУ Україна» ( далі - ПАТ «СК «ПЗУ Україна» ) звернулося у Крижопільський районний суд Вінницької області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди шкоди в сумі 7847,55 гривень. Позовна заява мотивована наступним. Внаслідок ДТП, що сталася 21 грудня 2019 року за участі транспортного засобу марки «Great Wall», реєстраційний номер НОМЕР_1 , цивільно - правова відповідальність якого була застрахована за полісом обов'-язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ/137810, укладеного з позивачем ПАТ «СК «ПЗУ Україна», та за участі транс-портного засобу марки АЗЛК-408, реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням відпо-відача ОСОБА_1 , цивільно-правова відповідальність якого була застрахована за полісом № ЕР/100266668, укладеного з ПрАТ «СК «ВУСО», власниці пошкодженого транспортного засобу марки «Great Wall», реєстраційний номер НОМЕР_1 була завдана майнова шкода. Постановою Крижопільського районного суду Вінницької області від 27 січня 2020 року у справі № 134/30/20 ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопо-рушення, передбаченого статтею 124 КУпАП. На підставі заяви потерпілої власниці автомо-біля ОСОБА_2 про виплату страхового відшкодування позивачем складений від 30 січ-ня 2020 року акт № UA013/L01/01 та здійснена виплата страхового відшкоду-вання у розмірі 24690,26 гривень. Оскільки цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 була застрахованою у ПрАТ «СК «ВУСО», то остання відшкодувала позивачу страхове від-шкодування у розмірі 16842,71 гривень. ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» вважає, що різницю між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові ( без ураху-вання коефіцієнта фізичного зносу ) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, зобов`язана сплатити особа, з вини якої настав страховий випадок, оскільки в такому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці, незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування ( страхової виплати ). Як наслідок у відповідача ОСОБА_1 виникло зобов`язання перед позивачем ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» відшкодувати завдані збитки у межах сплаченого позивачем страхового відшкодування страхувальнику у сумі 7847,55 гривень, про стягнення я ких заявлений цей позов. ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» просило суд стягнути на свою користь зазначені кошти з відповідача, а також понесені судові витрати у справі.

Рішенням Крижопільського районного суду Вінницької області від 18 листопада 2021 року у задоволенні позову ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» відмовлено у повному обсязі.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції від 18 листопада 2021 року, пред-ставник ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» Гусєв П. В. оскаржує його в апеляційному порядку, про-сить дане рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення про задоволення позову у повному обсязі. Скаржник вважає оскаржуване рішення суду незаконним, необґрунтованим, ухвале-ним за неправильного встановлення обставин, які мають значення для справи, з порушенням норм процесуального права, неправильним застосуванням норм матеріального права. Поси-лаючись та аналізуючи норми Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-пра-вової відповідальності власників наземних транспортних засобів», судову практику Верхов-ного Суду, особа, яка подала апеляційну скаргу, зазначає, що позивач скористався своїм правом на звернення до страхової компанії відповідача - ПрАТ «СК «ВУСО», яка виплатила усю суму, що підлягала відшкодуванню за договором обов`язкового страхування. При розра-хунку страхового відшкодування страховиком відповідача застосований коефіцієнт фізич-ного зносу, внаслідок чого було розраховане та виплачене страхове відшкодування. Відпо-відно з ОСОБА_1 підлягає стягненню різниця між фактичним розміром понесених пози-вачем витрат та отриманим страховим відшкодуванням.

Наданим законом та забезпеченим ухвалою апеляційного суду від 27 січня 2022 року правом подання відзиву на апеляційну скаргу відповідач не скористався.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 27 січня 2022 року позивачу поновлений строк на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції.

Згідно норми частини першої статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Колегія суддів апеляційного суду, розглянувши у відповідності до частини першої статті 369 ЦПК України дану цивільну справу за наявними у ній доказами, дослідивши мате-ріали справи, проаналізувавши в сукупності наявні в ній доводи сторін, перевіривши закон-ність, обґрунтованість оскаржуваного судового рішення в межах доводів та вимог апеляцій-ної скарги, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає безумовному задоволенню.

Згідно норм статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права, з дотриманням норм процесуального права. Обґрун-тованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції не відповідає зазначеним вимогам.

Відповідно до норм статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає спра-ву за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтова-ність рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеля-ційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посила-ються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Судом першої інстанції встановлено та не оспорюється учасниками справи, що 04 квіт-ня 2019 року ОСОБА_2 подала заяву до ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» про укладання дого-вору страхування транспортного засобу марки «Great Wall Haval M4», 2013 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , заводський номер НОМЕР_3 , синього кольору. Транспортний засіб був новим, раніше не експлуатувався. Відповідно до розділу 5 «Умови страхування» передбачена франшиза за ризиками АК ДТП та АК «ІВП», вид фран-шизи - безумовна, розмір франшизи - 0%, ризики повне КАСКО, виплата відшкодування - без урахування зносу. Між стахувальницею/вигодонабувачкою ОСОБА_2 та страхови-ком ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» укладений договір добровільного страхування наземних транспортних засобів від 04 квітня 2019 року, відповідно до якого здійснено страхування вищезазначеного транспортного засобу, страховий ризик АК ДТП - АВТОКАСКО дорожньо-транспортна подія, безумовна франшиза за ризиками АК ДТП та АК ІВП не зазначена, строк дії договору з 14 квітня 2019 року по 13 квітня 2020 року. Складений акт огляду автотранс-портного засобу від 04 квітня 2019 року. Укладена додаткова угода № 1 до договору добро-вільного страхування наземного транспортних засобів від 04 квітня 2019 року. Між стаху-вальницею/вигодонабувачкою ОСОБА_2 та страховиком ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» підписані загальні умови страхування.

21 грудня 2019 року о 12.40 годині у смт Крижопіль по вул. З. Дивізії ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки «АЗЛК-408», державний номерний знак НОМЕР_2 , не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з автомобілем марки «Great Wall», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 , який зупинився попереду. Вказані обставини підтверджуються постановою Крижо-пільського районного суду Вінницької області від 27 січня 2020 року, згідно з якою ОСОБА_1 визнаний винний у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, на нього накладене адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340,00 гривень.

23 грудня 2019 року ОСОБА_2 подана заяву про настання страхового випадку по договору страхування АВТОКАСКО. Того ж дня страховиком ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» складений акт огляду транспортного засобу ( дефектна відомість ), 13 січня 2020 року - до-датковий акт огляду транспортного засобу. Відповідно до ремонтної калькуляції від 14 січня 2020 року, підписаної ФОП ОСОБА_3 , вартість ремонту автомобіля марки «Great Wall М4», реєстраційний номер НОМЕР_1 , становить 27433,62 гривні. Відповідно 14 січня 2020 року виставлений рахунок № НФ - 0000009 , вартість ремонту за яким становить всього з ПДВ 24690,26 гривень, що включає ціну без ПДВ у розмірі 27433,62 гривні, суму без ПДВ 24690,26 гривень, суму без знижки 27433,62 гривні, сума знижки 2743,43 гривні.

30 січня 2020 року ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» був складений страховий акт № UA013/L01/01, відповідно до якого визначений розмір збитку в сумі 24690,26 гривень, франшиза ( безумовна ) 0,00 гривень, розмір страхового відшкодування 24690,26 гривень.

На підставі зазначених документів згідно платіжного доручення від 31 січня 2020 року № 39984 ПрАТ СК «ПЗУ Україна» перераховано ФОП ОСОБА_3 24690,26 гривень страхового відшкодування за ремонт автомобіля ОСОБА_2 20 лютого 2020 року Стра-ховику відповідача ПРАТ СК «ВУСО» позивачем ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» направлялася вимога № 68/2020 про проведення виплати страхового відшкодування у порядку суброгації за визначеними позивачем реквізитами.

24 листопада 2020 року позивачем направлялася ОСОБА_1 претензія про від-шкодування збитків в порядку регресу, відповідно до якої він зобов`язаний сплати позивачу 7847,55 гривень, що становлять різницю між фактичною сумою шкоди у розмірі 24690,26 гривень і страховим відшкодуванням, здійсненим позивачу страховиком ПрАТ «СК «ВУСО» у розмірі 16842,71 гривні.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, керуючись нормами статей 993, 1166, 1188, 1191, 1192 ЦК України, Законом України «Про страхування», виходив з то-го, що позивачем до позовної заяви не було додано доказів отримання вимоги ПрАТ «СК «ВУСО» в порядку суброгації № 68/2020 на суму 24690,26 гривень, доказів перерахування на користь позивача ПрАТ «СК «ВУСО» страхового відшкодування саме у розмірі 16842,71 гривень, належного доказу, що саме сума 7847,55 гривень є різницю між фактичною вартіс-тю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові ( без урахування коефіцієнта фі-зичного зносу ) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні. Суд першої інстанції вважав, що ПрАТ СК «ПЗУ Україна» не довело на-лежними та допустимими доказами наявність у ОСОБА_1 обов`язку з відшкодування збитків у порядку регресу в розмірі 7845,55 гривень.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони є наслідком неправильного застосування норм матеріального права, неналежного дослідження наявних у матеріалах справи доказів з огляду на наступне.

Відповідно до частин першої, другої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звіль-няється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини.

Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної не-безпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на від-повідній правовій підставі ( право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо ) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберіган-ня або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до частин шістнадцятої, сімнадцятої статті 9 Закону України «Про страху-вання» страхове відшкодування - це страхова виплата, яка здійснюється страховиком у ме-жах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник. Непрямі збитки вважаються застраховани-ми, якщо це передбачено договором страхування. У разі коли страхова сума становить певну частку вартості застрахованого предмета договору страхування, страхове відшкодування виплачується у такій же частці від визначених по страховій події збитків, якщо інше не пе-редбачено умовами страхування. Здійснення страхових виплат і виплата страхового відшко-дування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страху-вальника ( його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування ) і стра-хового акта ( аварійного сертифіката ), який складається страховиком або уповноваженою ним особою ( аварійним комісаром ) у формі, що визначається страховиком ( частина перша статті 25 Закону України «Про страхування» ).

Згідно з частиною другою статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений у випадках, встановлених законом.

Відповідно до статті 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшко-дування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Аналогічне положення міститься у статті 27 Закону України «Про страхування». У таких правовідносинах відбувається передача ( перехід ) права вимоги від страхувальника ( вигодонабувача ) до страховика ( суброгація ). При суб-рогації нового зобов`язання з відшкодування збитків не виникає, оскільки відбувається за-міна кредитора: потерпілий ( страхувальник ) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Отже страховик виступає замість потерпілого у деліктному зобов`язанні. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зо-бов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Новий кредитор набуває прав та обов`язків свого попе-редника. Таким чином, деліктне зобов`язання заміною кредитора не припиняється, оскільки відповідальна за спричинену шкоду особа свій обов`язок з відшкодування шкоди не вико-нала.

Згідно зі статтею 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню по-терпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент роз-гляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. За пра-вилом пункту першого частини другої статті 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які осо-ба зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

При застосуванні наведених норм матеріального права підлягає урахуванню правовий висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц ( провадження № 14-176цс18, пункти 68-70 ): стаття 1191 ЦК Украї-ни та стаття 38 Закону № 1961-IV, з одного боку, і статті 993 ЦК України, 27 Закону України «Про страхування» з іншого боку, що регулюють різні за змістом правовідносини. У випад-ках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивіль-но-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у де-ліктному зобов`язанні у межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потер-пілим, якому він у передбаченому Законом № 1961-IV порядку виплачує страхове відшко-дування замість завдавача шкоди. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За передбаче-них у статті 38 зазначеного Закону умов, цей страховик набуває право зворотної вимоги ( регресу ) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов'-язання не припиняється, у ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є субро-гацією.

Отже, відносини між ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» та ОСОБА_2 у цій справі регулю-ються правилами статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування». Позивач як страховик потерпілої особи виконав свої зобов`язання за договором добровіль-ного страхування відповідно до визначених у ньому умов, здійснивши відшкодування потер-пілій завданих збитків у повному обсязі. У зв`язку з виплатою позивачем страхового відшко-дування до нього перейшло право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілій страхового відшкодування у порядку суброгації, тобто відбулася заміна кредитора у деліктних відносинах, що виникли у зв`язку із завданням шкоди ОСОБА_1 .

Як встановлено судом та уже зазначалося вище, цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_1 була застрахована у ПрАТ «СК «ВУСО».

Згідно з пунктом 36.1 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик, керуючись нормами цього Закону, приймає умотивоване рішення про здійснення страхового відшкоду-вання ( регламентної виплати ) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування ( рег-ламентної виплати ). Рішення про здійснення страхового відшкодування ( регламентної вип-лати ) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування ( регламентної виплати ) розглядався у судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати ( регламентної виплати ) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Статтями 28, 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової від-повідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з по-шкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для вряту-вання потерпілих у результаті дорожньо-транспортної пригоди; з пошкодженням транспорт-ного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здо-ров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засо-бів з місця дорожньо-транспортної пригоди. При цьому у зв`язку з пошкодженням транс-портного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транс-портного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у встановленому законодавством по-рядку, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятун-ку потерпілих унаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транс-портний засіб з поважних причин необхідно помістити на стоянку, до розміру шкоди дода-ються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

20 лютого 2022 року ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» надсилало вимогу страховику відпо-відача ПрАТ «СК «ВУСО» про сплату відшкодування у порядку суброгації. За наявними у матеріалах справи даними страховиком ОСОБА_1 виплачене страхове відшкодування у розмірі 16842,71 гривень, що не заперечується і відповідачем.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 21 лютого 2022 року у ПрАТ «СК «ВУСО» витребовувалися завірені належним чином копії страхового акту, розрахунків страхового відшкодування та фізичного зносу автомобіля, платіжного доручення про сплату страхового відшкодування за страховим випадком. Однак витребовувані апеляційним судом документу до суду не надійшли з невідомих причин. При цьому апеляційний суд бере до уваги, що в країні з лютого 2022 року оголошений воєнний стан у зв`язку з воєнною агресією РФ, розв`язанням війни, введенням на територію України регулярних військ та здійсненням воєнних дій.

Натомість, необхідно зазначити, що відповідач, хоч і вказує на недостатність суми про-веденого його страховиком відшкодування, однак до ПрАТ «СК «ВУСО» не звертався, жод-них заперечень чи заяв з цього приводу останньому не направляв, докази про це у матеріалах справи відсутні, про такі докази ОСОБА_1 не згадує, не зазначає.

Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну

відповідальність, у разі недостатності страхової виплати ( страхового відшкодування ) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою ( страховим відшкодуванням ).

Пленум Верховного Суду України у пункті дев`ятому постанови від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» роз`яснив, що якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зно-шеність ( наприклад автомобіля ), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі части-ни іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості ( при відшкодуванні збитків ). У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 наведений правовий висновок про те, що правильним є стягнення з винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові ( без урахування коефіцієнта фізичного зносу ) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування ( страхової виплати ). З огляду на зазначене, якщо розмір завданої шкоди перевищує належним чином визначену страхову суму ( регламентну виплату ), відшкодування шкоди в обсязі такої різниці здійснюється в межах окремого де-ліктного зобов`язання за участі деліквента ( особи, яка винна у скоєнні дорожньо-транс-портної пригоди ) та потерпілого, або іншої особи, до якої у встановленому порядку перей-шло право потерпілого вимагати відшкодування завданої шкоди. У цій справі у спірних пра-вовідносинах такою особою є страховик ОСОБА_2 - ПрАТ «СК «ПЗУ Україна», яке за-безпечило майнові інтереси вказаної потерпілої у відносинах майнового страхування. Такого висновку колегія суддів апеляційного суду дійшла з урахуванням висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 18 вересня 2019 року у справі № 750/12904/16-ц.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обгрунтованість будь-якого ви-сунутого проти нього кримінального обвинувачення. У пункті 33 свого рішення від 19 лю-того 2009 року у справі «Христов проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване частиною першою статті 6 Кон-венції про захист прав людини і основоположних свобод, слід тлумачити в контексті преам-були Конституції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спіль-ної спадщини Договірних держав.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти Украї-ни» ( остаточне рішення від 17 червня 2011 року ) зазначено, що суд при оцінці доказів керу-ється критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів.

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин ( фактів ), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, письмових та речових доказів, висновків експертів.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргу-мент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може пред-ставити в суді, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначене тільки з огляду на конкретні обставини справи ( Проніна проти України, № 63566/00 параграф 23, Європейський суд з прав людини від 18 липня 2006 року ).

Згідно норм статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи викладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також до=-статність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, вива-женості та справедливості, колегія суддів дійшла висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача, тому вважає за необхідне їх задоволити у повному обсязі, стягнувши з ОСОБА_1 7845,55 гривень.

Нормами статті 141 ЦПК України встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи каса-ційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Керуючись нормами статей 141, 367, 368, 374, 376, 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» Гусєва Павла Володимировича задовільнити.

Рішення Крижопільського районного суду Вінницької області від 18 листопада 2021 року скасувати, ухвалити нове рішення.

Позов Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» задовільнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , іденти-фікаційний номер НОМЕР_5 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Приватного акціонерного то-вариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» ( , вул. Січових Стріль-ців, 40, м. Київ ) 7847,55 гривень ( сім тисяч вісімсот сорок сім гривень 55 коп. ) шкоди, завданої унаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також 2270,00 гривень ( дві тисячі дві-сті сімдесят гривень 00 коп. ) судового збору, сплаченого за подання позовної заяви, 3405,00 гривень ( три тисячі чотириста п`ять гривень 00 коп. ) судового збору, сплаченого за подання апеляційної скарги.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною, касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другої частини третьої статті 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач Т. О. Денишенко

Судді Л. О. Голота

В. В. Оніщук