КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2022 року

м. Київ

єдиний унікальний номер судової справи 357/8847/21

номер провадження 22-ц/824/4197/2022

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - суддіЛапчевської О.Ф.,
суддівБерезовенко Р.В., Мостової Г.І.,
за участю секретаря судового засідання Потапьонок К.В.,
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 27 жовтня 2021 року /суддя Кошель Б.І./

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання частини правочину дійсним та стягнення коштів, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому просила визнати частину правочину - нотаріально посвідченого договору від 15.05.2019 року купівлі-продажу земельної ділянки, зареєстрованого у реєстрі за №592, в частині визначення ціни договору, а саме те, що продаж за домовленістю сторін вчинено за суму, яка еквівалентна 10 000 дол. США, дійсним; стягнути з відповідача залишкову частину ціни купівлі-продажу земельної ділянки, оформленої згідно нотаріально посвідченого договору від 15.05.2019 року купівлі-продажу земельної ділянки, зареєстрованого у реєстрі за №592, у сумі, еквівалентній 3 000 дол. США.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 27 жовтня 2021 року у задоволенні позову відмовлено. /а.с.28-31/

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ОСОБА_1 звернулась з апеляційною скаргою, в якій просила рішення скасувати, задовольнивши позовні вимоги.

На підтвердження вимог, викладених в апеляційній скарзі, апелянт посилалась на необґрунтованість висновків суду першої інстанції. Вважає, що судом першої інстанції не повно з`ясовані обставини справи, зокрема те, що відповідач визнав продаж земельної ділянки за 7000 доларів США, що встановлено у довідках поліції та може підтвердитись показами свідків. На момент подачі позову, відповідач не сплатив залишкові 3000 доларів США. Водночас, оскільки справа розглядалась в порядку письмового провадження, а її адвокат перебувала на стаціонарному лікуванні, вона не мала змоги звернутись з клопотанням про виклик свідків до суду а тому вони не були допитані, про їх допит заявляла в апеляційній скарзі.

Сторони в судове засідання не з`явились, про час та дату судового розгляду повідомлені належним чином, тому колегія суддів вважає за можливе розглядати справу за їх відсутності у відповідності до положень ч. 2 ст. 372 ЦПК України.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, які з`явились у судове засідання, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а судове рішення залишенню без змін на підставі наступного.

Судом встановлено, що 15 травня 2019 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір купівлі продажу земельної ділянки, за умовами якого продавець передає (продає) у власність покупця, а покупець приймає у власність (купує) земельну ділянку площею 0,0516 га з кадастровим номером :06:047:0063 з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку і споруд, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та зобов`язується сплатити його вартість за ціною та на умовах, встановлених у цьому договорі.

Згідно до п. 2.1. Договору цей продаж за домовленістю сторін вчинено за 62 000,00 грн., які продавець отримав у повному обсязі від покупця при підписанні цього договору. Своїми підписами сторони підтверджують відсутність фінансових або будь-яких інших претензій одна до одної з приводу проведеного розрахунку.

Відповідно п. 2.2. Договору ринкова вартість земельної ділянки, згідно висновку про ринкову вартість земельної ділянки, виданого 14 травня 2019 року ПП «М.С.Консалтинг» (сертифікат суб`єкта оціночної діяльності №693/18, виданий 05 вересня 2018 року Фондом державного майна України, становить 61 920,00 гривень.

Пунктом 5.3. Договору визначено, що право власності на земельну ділянку виникає у покупця з моменту державної реєстрації цього права відповідно до ст. 125 Земельного кодексу України. Згідно ст. 126 Земельного кодексу України, право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Позивачка, звертаючись до суду з даним позовом посилається на те, що дійсна вартість земельної ділянки, обумовлена сторонами під час укладення договору купівлі-продажу земельної ділянки, складала 10 000 дол. США та під час продажу земельної ділянки відповідач частково провів розрахунок, сплативши позивачці 7 000 дол. США, а залишок зобов`язався сплатити до лютого 2020 року, однак, не виконав свої зобов`язання за договором та уникає його виконання.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції вірно керувався вимогами ст. 655 ЦК України про те, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що укладаючи договір купівлі-продажу, сторони правочину погодили, що у тексті цього договору зафіксовано всі його істотні умови, що стосується купівлі-продажу земельної ділянки. Будь-які попередні домовленості, які мали місце до укладення цього договору і не відображені у його тексті, після підписання договору не мають правового значення.

В якості доказу на підтвердження обставин укладення і виконання спірного договору позивачка надає довідки про результати розгляду звернення ОСОБА_1 від 04.06.2020 року та від 02.09.2020 року складених Білоцерківським ВП ГУ НП в Київській області, в яких містяться пояснення відповідача ОСОБА_2 та директора агентства нерухомості ОСОБА_3 .

Однак зазначені довідки не містять підтверджень того, що після укладення спірного правочину за відповідачем зберігалося зобов`язання сплатити позивачці частину вартості проданої земельної ділянки, в тому числі, умов та строків такого зобов`язання.

Враховуючи, що позивачка не довела та не підтвердила жодними належними та допустимими доказами позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку що в задоволенні позову слід відмовити.

Доводи апеляційної скарги, щодо допиту свідків, які б вказували на дійсну ціну правочину, апеляційний суд відхиляє, оскільки на підставі показань свідків не можуть встановлюватися обставини (факти), які відповідно до законодавства або звичаїв ділового обороту відображаються (обліковуються) у відповідних документах.

Суд зобов`язаний надати оцінку кожному належному, допустимому та достовірному доказу, який міститься в матеріалах справи, а також визначити певну сукупність доказів, з урахуванням їх належності, допустимості, достовірності, вірогідності та взаємного зв`язку, що дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (постанова Верховного Суду від 01.07.2021 у справі N 917/549/20).

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Верховний Суд неодноразово звертався до категорії стандарту доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує (в тому числі і як свідок). Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 02.10.2018 у справі N 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі N 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі N 902/761/18, від 04.12.2019 у справі N 917/2101/17).

Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі N 129/1033/13-ц (провадження N 14-400цс19).

Таким чином, учасники справи, інші особи, зацікавлені у певному результаті розгляду справи, можуть надавати показання свідка і можуть бути допитані судом в якості свідків, який оцінює ці докази у сукупності з іншими відповідно до свого внутрішнього переконання.

Звертаючись з позовом, в обґрунтування позовних вимог, позивачем не заявлено клопотання про допит свідків, які повинні подаватись разом з позовом.

Звертаючись з апеляційною скаргою, позивач не вказує жодних об`єктивних обставин, які б унеможливили подачу такого клопотання в суді першої інстанції.

Таким чином, апеляційний суд приймає в якості належного доказу ціни договір укладений між сторонами, інших більш вірогідних доказів того, що правочин вчинено за іншу ціну апелянтом не надано, тому, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та містяться на формальних міркуваннях.

Відповідно до ч.1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 375, 381, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 27 жовтня 2021 року - залишити без задоволення.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 27 жовтня 2021 року - залишити без змін.

Постанову суду апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Головуючий: Судді: