КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

22 серпня 2022 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах: Сліпченка О.І. (суддя-доповідач), Сушко Л.П., Суханової Є.М.

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Подільського районного суду м.Києва від 09 листопада 2021 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулось з вищевказаним позовом, який обґрунтовано тим, що 02 грудня 2020 року між ПАТ «Ідея Банк» (правонаступником якого є позивач) та відповідачем укладено кредитний договір. Відповідно до умов договору відповідачу надано кредит зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами. Відповідачем умови договору не виконувались, внаслідок чого утворилась заборгованість у спірному розмірі, яку позивач просить стягнути з відповідача. Відтак, у відповідності до ст. ст. 549, 1048, 1050, 1054 ЦК України та умов договору, просить позов задовольнити повністю. Разом із тим, просить вирішити питання про розподіл судових витрат, згідно з ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України.

Відповідачем подано відзив на позов, який містить заперечення на нього. Наводить аргументи про те, що умови кредитного договору про стягнення комісії (плати за обслуговування кредиту банку) є несправедливою умовою, яка суперечить Закону України «Про споживче кредитування» та Закону України «Про захист прав споживачів», а тому у такій слід відмовити. Заборгованість за тілом кредиту не підтверджена первинними бухгалтерськими документами, а тому підлягає відмові. Щодо заборгованості за відсотками, то його розмір не підтверджено доказами, що є підставою для відмови у їх стягненні.

Позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором від 10 квітня 2018 року у розмірі 157 258,22 грн. та вирішити питання судових витрат.

Рішенням Подільського районного суду м.Києва від 09 листопада 2021 рокупозов задоволено.

Не погоджуючись із вказаними судовими рішенням ОСОБА_1 звернулась з апеляційною скаргою, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права.

Вказує, що матеріли справи не містять належних документів на підтвердження її заборгованості перед Банком.

Крім того, зазначає, що кредитний договір містить умови, які є нікчемними, а саме з приводу комісії за обслуговування кредиту.

У відзиві на апеляційну скаргу, представник позивача зазначає, що матеріали прави містять виписку по рахунку, яка підтверджує отримання коштів відповідачем, крім того останній був ознайомлений із умовами кредитування та вчинив власноручний підпис в договорі та паспорті споживчого кредиту.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 369 ЦПК України з урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції може розглянути апеляційні скарги, зазначені в частинах першій та другій цієї статті, у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищевикладене, оскільки ціна позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, із матеріалів справи не вбачається обставин, які б унеможливлювали розгляд справи без повідомлення учасників справи, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з огляду на наступне.

Згідно вимог ст. 263 ЦПК України, - судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин(фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами;

1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів

3) показань свідків.

Згідно зі ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення відповідає не в повній мірі.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що кредитодавець взяті на себе зобов`язання за кредитним договором виконав та надав грошові кошти відповідачу, наявність заборгованості відповідача за спірним кредитним договором підтверджена належними доказами, а тому підлягає стягненню.

Колегія суддів не може повністю погодитись із такими висновками з огляду на наступне.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що 10 квітня 2018 року між Публічним акціонерним товариством «Ідея Банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № Z62.00606.003840578. Відповідно до умов договору відповідачу надано кредит на поточні потреби у розмірі 82751,00 грн. Кредит надано строк на 36 місяців та зі сплатою змінювальної процентної ставки у розмірі 15 %. Позичальник (відповідач у справі) сплачує банку плату за обслуговування кредиту щомісячно у терміни та в розмірах, визначених згідно з Графіку щомісячних платежів за кредитним договором, який містить в умовах договору.

До укладення кредитного договору відповідачу надано інформацію про споживчий кредит, що підтверджено паспортом споживчого кредиту від 10 квітня 2018 року, який підписаний відповідачем.

Позивач є правонаступником Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк», що підтверджено договором факторингу від 02 грудня 2020 року № 12/89, зокрема за спірним кредитним договором.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.

Згідно із частинами першою, другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно з ч. 1 ст. 1048 цього Кодексу позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до розрахунку, який наданий позивачем, заборгованість відповідача становить у розмірі 157258,22 грн, з яких: 71086,74 грн - заборгованість за основною сумою боргу, 26982,59 грн - заборгованість за відсотками, 59188,89 грн заборгованість за комісіями.

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_1 ухиляється від сплати заборгованості, яка виникла перед відповідачем.

Місцевий суд вірно зазначив, що матеріли справи містять достатню кількість доказів на підтвердження укладення кредитного договору, отримання коштів відповідачем та наявність заборгованості, зокрема це кредитний договір, паспорт споживчого кредиту, ордер-розпорядження про видачу кредиту, виписка по рахунку та довідка-розрахунок заборгованості.

Доводи відповідача з приводу неналежності цих доказів були вірно спростовані судом першої інстанції.

При цьому, слушними є посилання відповідача на те, що кредитний договір містить умови, які за своєю суттю являються нікчемними.

Відповідно до п. 1.10 кредитного договору від 10 квітня 2018 року позичальнику було встановлено плату за обслуговування кредиту, що включає в себе плату за: надання інформації по рахункам позичальника з використанням телефонних каналів зв`язку, а саме зі стаціонарних телефонів по Україні, в контакт-центрі, шляхом направлення СМС-повідомлень щодо суми платежу за цим договором, щодо зарахування платежу в погашення заборгованості за кредитом тощо; надання інформації по рахунку позичальника із використанням засобів електронного зв`язку шляхом направлення інформації про стан рахунку на адресу електронної пошти позичальника; опрацювання запитів позичальника, що направлені банку позичальником із використанням різних каналів зв`язку тощо.

Вказана щомісячна плата за обслуговування міститься й у пункті 6 кредитного договору, а саме у графіку щомісячних платежів.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19 висловилася щодо наслідків включення до договору споживчого кредиту умови, якою встановлено плату за надання інформації, що за законом повинна надаватися безоплатно. У такому разі має застосовуватися той нормативно-правовий акт, який набув чинності на момент виникнення спірних правовідносин та в цій частині скасовує дію попереднього нормативно-правового акта.

Тобто у спірних правовідносинах (кредитний договір укладено 10 квітня 2018 року) застосуванню підлягає Закон України «Про споживче кредитування», яким безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.

Велика Палата Верховного Суду констатувала, що Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації. Комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше ніж один раз на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин 1, 2 ст. 11, ч. 5 ст. 12 цього Закону. Аналогічних висновків дійшов КЦС ВС у постанові від 21 жовтня 2020 року у справі № 194/1387/19 (провадження № 61-7416св20).

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що відповідачці встановлено щомісячну плату за послуги банку, які за законом повинні надаватися безоплатно, а надання інших послуг за обслуговування кредиту, не пов`язаних з інформуванням про стан кредитної заборгованості, за вказану плату умовами договору не передбачено, тому положення пунктів 1.10 та 6 кредитного договору, укладеного між Банком та відповідачем, щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредиту щомісячно в терміни та у розмірах, визначених графіком щомісячних платежів за кредитним договором, є нікчемними.

Місцевий суд на вищевказане звернув увагу, однак прийшов до необґрунтованого висновку про те, що вказані умови договору повинні бути визнані недійсними, а із відповідними вимогами відповідачка не зверталась.

Апеляційний суд зазначає, що з огляду на вищевикладене, частина заборгованості, яка являється предметом спору, нарахована за умовами договору, які є нікчемними, а тому вказана заборгованість не підлягає стягненню, а саме заборгованість в сумі 59 188,89 грн., що відповідає заборгованості за нарахованими та несплаченими комісіями, які відповідно до паспорту споживчого кредиту включають в себе виключно плату за обслуговування кредиту.

Доводи відповідача з приводу можливості врахування раніше сплачених коштів Банку за умовами пунктів 1.10 та 6 кредитного договору при розрахунку заборгованості, яка наразі є предметом спору, колегія суддів відхиляє, оскільки вказане питання виходить за межі предмету спору, який виник між позивачем, як правонаступником Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» за договором факторингу, та відповідачем.

Таким чином, із ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» підлягає стягненню заборгованість в розмірі 98 069,33 грн., яка включає в себе 71 086,74 грн. - заборгованість за основною сумою боргу, 26 982,59 грн. - заборгованість за відсотками.

Відповідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Враховуючи те, що місцевим судом було невірно з`ясовано обставини справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, а рішення суду першої інстанції скасуванню та ухваленню нового судового рішення про часткове задоволення позову.

Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, судовий збір покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позов задоволено частково, а саме в сумі 98 069,33 грн.(62,36%).

Позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 2358,87 грн., а відповідачем в розмірі 3570,16 грн., що в сумі - 5929,03 грн., позовні вимоги задоволено частково, тому судовий збір за розгляд справи в судах першої та апеляційної інстанції, який повинен бути покладений на відповідача становить суму 3697,34 грн.(62,36%), тобто 127,18 грн.( 3697,34 - 3570,16) має бути стягнено із відповідача на користь позивачу.

Керуючись ст. 367, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, Київський апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Подільського районного суду м.Києва від 09 листопада 2021 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (місто Київ, вулиця Симона Петлюри, будинок № 30, ) заборгованість за кредитним договором від 10 квітня 2018 року № Z62.00606.003840578 у розмірі 98 069 (дев`яносто вісім тисяч шістдесят дев`ять) грн. 33 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання - АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (місто Київ, вулиця Симона Петлюри, будинок № 30, ) судовий збір у сумі 127 (сто двадцять сім) грн. 18 коп.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених ч.3 ст.389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено «22» серпня 2022 року.

О.І. Сліпченко

Є.М. Суханова

Л.П. Сушко