ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2022 року

м. Черкаси

справа № 694/1650/19 провадження № 22-ц/821/979/22 категорія 305010900

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Бородійчука В.Г.,

суддів: Карпенко О.В., Василенко Л.І.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1

відповідач: ОСОБА_2

представник ОСОБА_2 адвокат Ковтун Андрій Володимирович

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 адвоката Ковтуна Андрія Володимировича на додаткове рішення Лисянського районного суду Черкаської області від 24 травня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди.

в с т а н о в и в :

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

30 вересня 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 про відшкодування заподіяної шкоди.

11 травня 2022 року у справі було ухвалено рішення, яким позов ОСОБА_1 задоволено. Перед судовим дебатами представник позивача повідомив суд, що позивач скористається своїм правом на відшкодування судових витрат і подасть відповідну заяву після ухвалення рішення.

17 травня 2022 року позивач звернулася до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення щодо судових витрат. Просила ухвалити додаткове рішення у справі, яким стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати в розмірі 22 360 грн. 28 коп., які складаються з: оплата судового збору 860 грн. 28 коп., послуги ФОП ОСОБА_3 за виготовлення оціночного звіту в сумі 2 000 грн., послуги експерта за проведення судової експертизи 4 500 грн. та послуги адвоката 15 000 грн.

Короткий зміст додаткового рішення суду першої інстанції

Додатковим рішенням Лисянського районного суду Черкаської області від 24 травня 2022 року заяву ОСОБА_1 задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування судових витрат 22 360 грн. 28 коп.

Рішення суду мотивовано тим, що рішенням суду від 11 травня 2022 року позовні вимоги позивача задоволено.

Позивач під час розгляду справи понесла судові витрати у зв`язку з розглядом вищевказаної цивільної справи та підтвердила такі витрати належним чином завіреними документами, що подані до заяви про ухвалення додатковго рішення, відтак її заява підлягає до задоволення. Витрати на оплату послуг адвоката визнані судом співмірними із складністю справи, тому компенсація таких витрат є правом позивача, яке було задоволено судом.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_2 в особі свого представника адвоката Ковтуна А.В. оскаржив його в установленому порядку до суду апеляційної інстанції.

В апеляційній скарзі просить скасувати додаткове рішення Лисянського районного суду Черкаської області від 24 травня 2022 року як незаконне та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скрага мотивована тим, що під час ухвалення додаткового рішення у справі, суд першої інстанції не звернув увагу на те, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги входить до предмету доказування у справі.

Позивачем не даведено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката є спів мірним із наданими послугами та виконаними роботами. Обсяг виконаних робіт та збільшений розмір часу, який нібито витрачено на ці роботи не відповідають складності справи та є штучно завищеними.

На дані обставини суд належної уваги не звернув та помилково задовольнив заяву про ухвалення додаткового рішення. Таке рішення не може залишатися в силі та підлягає скасуванню.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив

Мотивувальна частина

Позиція Апеляційного суду

Згідно зі ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Мотиви, з яких виходить Апеляційний суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Зазначеним вимогам закону додаткове рішення суду першої інстанції відповідає.

Як вбачається з матеріалів справи № 694/1650/19, 11 травня 2022 року судом було постановлено рішення, яким позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП задоволено. Перед судовими дебатами, представником позивача було заявлено, що позивач скористається своїм правом на відшкодування судових витрат і подасть відповідне клопотання після ухвалення рішення у справі. Дана обставина підтверджується протоколом судового засідання (а.с. 190 Т.2).

Після ухвалення рішення суду, сторонлою позивача у встановлений законом строк відповідне клопотання було подано до суду. У заяві про ухвалення додаткового судового рішення позивач ОСОБА_1 просила суд ухвалити додаткове рішення у справі та стягнути із відповідача понесені нею судові витрати у сумі 22 360 грн.28 коп.

Зазначила, що нею понесені наступні судові витрати: оплата судового збору у сумі 860 грн. 28 коп., послуги ФОП ОСОБА_3 за виготовлення оціночного звіту у сумі 2 000 грн., послуги експерта за проведення судової експертизи у сумі 4 500 грн. та послуги адвоката -15 000 грн.

Задовольняючи заяву про стягнення судових витрат, суд першої інстанції мотивував свій висновок тим, що позивач довела суду належними доказами, що такі витрати нею були понесені під час розгляду справи.

Звертаючись до суду з апеляційною скаргою, представник ОСОБА_2 адвокат Ковтун А.В. вказав, що обсяг виконаних робіт адвокатом позивача є штучно завищеним та не відповідає складності справи, а відтак в задоволенні заяви про стягнення судових витрат необхідно відмовити.

Перевіряючи обгрунтованість висновків додаткового рішення суду та мотиви апеляційної скраги, суд апеляційної інстанції дійшов до наступних висновків.

Відповідно до вимог ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Як вбачається з матеріалів справи 11 травня 2022 року Лисянським районним судом Черкаської області було постановлено рішення, яким позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування заподіяної шкоди задоволено.

З квитанції № 44630018 від 23 вересня 2019 року, вбачається що позивачем сплачено судовий збір за подання позову до суду у сумі 860 грн.28 коп.

Відповідно до ч. 6 ст. 139 ЦПК України, розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплати робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів.

Під час розгляду справи, ухвалою суду від 22 грудня 2020 року було призначено, судову автотоварознавчу експертизу, проведення яукої було доручено експерту Каіушку В.А. витрати по проведенню експертизи покладено на позивача.

Згідно квитанції № ПН5356977 від 24 листопада 2021 року, ОСОБА_1 сплатила послуги експерта у розмірі 4 500 грн.

Крім того, в матеріалах справи наявний звіт № А10-52 від 27 жовтня 2020 року про оцінку автомобіля, що виданий суб`єктом оціночної діяльності ОСОБА_3 , який був використаний під час проведення автотоварознавчої експертизи. Згідно квитанції до прибуткового касового ордера № 104 від 27 жовтня 2020 року, позивач сплатила ФОП ОСОБА_3 за оцінку автомобіля 2 000 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, повязану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частиною 3 ст. 137 ЦПК України передбачено, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19).

Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandisрішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited»проти України» від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)).

Вирішуючи питання про стягнення судових витрат, суд першої інстанції врахував, що ОСОБА_1 уклала угоду з адвокатом Бабенком Р.А. про надання правничої допомоги.

Згідно розрахунку адвоката Бабенка Р.В. часу по правничій допомозі у цивільній справі № 694/1650/19 від 12 травня 2022 року, акту виконаних робіт від 12 тарвня 2022 року, квитанції до прибуткового касового ордера від 12 травня 2022 року вбачається, що ОСОБА_1 здійснила оплату послуг адвоката в розмірі 15000 грн.

За таких обставин, враховуючи вартість та співрозмірність заявлених до компенсації витрат на правову допомогу, суд правильно оцінив витрати позивача з урахуванням всіх аспектів і складності цієї справи, а також час, який міг би витратити адвокат на вивчення справи та підготовку позовної заяви і інших процесуальних документів, сукупний час, витрачений на опрацювання спірних правовідносин, дійшов висновку про те, що справедливою та співрозмірною є компенсація витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 15 000 грн.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).

Таким чином, доводи, наведені на обґрунтування апеляційної скарги не можуть бути підставами для скасування судового рішення, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи, ґрунтуються на неправильному тлумаченні позивачем норм матеріального та процесуального права й зводиться до переоцінки судом доказів. Наведені у апеляційній скарзі доводи були предметом дослідження у суді першої інстанції із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах законодавства і з якою погоджується суд апеляційної інстанції.

Згідно з пунктом першим частини першої статті 374 та статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги залишає судове рішення без змін, а скаргу без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 адвоката Ковтуна Андрія Володимировича залишити без задоволення.

Додаткове рішення Лисянського районного суду Черкаської області від 24 травня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту судового рішення, в порядку та за умов визначених ЦПК України.

Повний текст постанови виготовлено 07 вересня 2022 року.

Головуючий В.Г. Бородійчук

Судді О.В. Карпенко

Л.І. Василенко