Справа № 539/1108/22
Провадження № 2/539/679/2022
ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 вересня 2022 року м. Лубни
Лубенський міськрайонний суд Полтавської області у складі:
головуючого судді Алтухової О.С.,
за участю секретаря судового засідання Гусак А.О.,
учасники по справі у судове засідання не з`явилися,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Лубенського міськрайонного суду у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, ВСТАНОВИВ:
26.04.2022 позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із позовною заявою до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, в якій просила визнати відповідача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою АДРЕСА_1 .
В обґрунтування своїх вимог вказала, що вона ОСОБА_1 є власником будинку, що розташований за адресою
АДРЕСА_1 будинку розташованому за адресою АДРЕСА_1 зареєстрований ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 її колишній чоловік.
ОСОБА_2 отримав право проживання в даному будинку на підставі набуття права власності на будинок, згідно Договору дарування від 07.04.2006 року.
16.11.2021 року відповідач втратив право користування вищевказаним будинком, у зв`язку зі зміною його власника. Будинок було відчужено в рахунок погашення боргу по сплаті аліментів на дітей на користь ОСОБА_1 .
ОСОБА_2 в 2011 році залишив будинок та проживає в іншому місці.
На неодноразові її прохання знятися з реєстрації, відповідач ніяким чином не реагує.
Ухвалою від 01.08.2022 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження та призначено судове засідання на 07 вересня 2022 року.
В судове засідання позивач та її представник адвокат Антіхович В.В. не з`явились, адвокат звернувся із заявою про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України та за фактичним місцем проживання, причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не подавав.
Враховуючи вимоги ч. 1 ст. 280 ЦПК України, судом проведено заочний розгляд справи.
За відсутності учасників процесу розгляд цивільної справи здійснено в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши, відповідно до ст.ст. 89, 263 ЦПК України, докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з таких підстав.
Правова позиція Європейського суду з прав людини, відповідно до п. 1 ст. 8 Європейської конвенції про захист прав людини та основних свобод (далі - Конвенція), гарантує кожній особі окрім інших прав, право на повагу до її житла. Воно охоплює насамперед право займати житло, не бути виселеною чи позбавленою свого житла.
Це покладає на Україну в особі її державних органів зобов`язання «вживати розумних і адекватних заходів для захисту прав» (рішення у справі Powell and Rayner v. the U.K. від 21.02.1990 р.). Такий загальний захист поширюється як на власника квартири (рішення у справі Gillow v. the U.K. від 24.11.1986 р.), так і на наймача (рішення у справі Larkos v. Cyprus від 18.02.1999 р.).
Пункт 2 ст. 8 Конвенції чітко визначає підстави, за яких втручання держави у використання особою прав, зазначених в п. 1 цієї статті, є виправданим. Таке втручання має бути передбачене законом і необхідне в демократичному суспільстві, а також здійснюватися в інтересах національної і громадської безпеки або економічного добробуту країни, для охорони порядку і запобігання злочинності, охорони здоров`я чи моралі, захисту прав і свобод інших осіб. Цей перелік підстав для втручання є вичерпним і не підлягає розширеному тлумаченню.
Судом встановлено, що рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 22.04.2008 року з ОСОБА_2 стягнуто на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання доньок ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі 1/3 частини заробітної плати щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 18.03.2008 року і до повноліття дітей.
На підставі вищевказаного рішення Лубенським міськрайонним судом Полтавської області 22.04.2008 року видано виконавчий лист №2-646 від 22.04.2008 року.
Рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 31.08.2018 року по справі №539/2493/18 - розмір аліментів, визначений за рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 22.04.2008 року - збільшено. Визначено розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 23.07.2018 року і до досягнення дитиною повноліття.

На підставі вищевказаного рішення Лубенським міськрайонним судом Полтавської області 29.10.2018 року було видано виконавчий лист №539/2493/18 від 31.08.2018 року (дана обставина підтверджується Виконавчим листом Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 31.08.2018 року №539/2493/18).

Через ухилення ОСОБА_2 від сплати аліментів, у нього утворилася заборгованість, у зв`язку з чим 21.10.2021 року державним виконавцем Лубенського відділу державної виконавчої служби у Лубенському районі Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Братусь О.Ю. було складено акт про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу.

Відповідно до вищевказаного акту право власності на будинок, розташований за адресою АДРЕСА_1 , набула ОСОБА_1 .

16.11.2021 року приватним нотаріусом Лубенського районного нотаріального округу Полтавської області посвідчено свідоцтво (зареєстровано в реєстрі за №2085) про перехід права власності на спірний будинок за позивачем.

Відповідно до довідки виконавчого комітету Новооржицької селищної ради Духівського старостинського округу від 21.03.2022 року №27, ОСОБА_2 не проживає за адресою АДРЕСА_1 з 2011 року.

Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серія НОМЕР_1 від 03.09.2008 року, шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано.

Відповідно до Свідоцтва від 16.11.2021 року, посвідченим приватним нотаріусом Лубенського районного нотаріального округу Полтавської області Карпець О.М., зареєстрованим в реєстрі за №2085, Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №285029156 від 16.11.2021 року ,позивач ОСОБА_1 є власником будинку, що розташований за адресою АДРЕСА_1 .

З наведеного вбачається, що єдиним законним власником вищевказаного житла є ОСОБА_1 .

Відповідно до ст. 41, 47 Конституції України право приватної власності є непорушним, кожен має право на житло, ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду, а згідно ст. 55 права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Отже, враховуючи, що житло належить на праві приватної власності позивачу, відповідач відсутній в будинку з 2011 року, суд вважає вимоги позивача доведеними і обгрунтованими, такими, що грунтуються на положеннях чинного законодавства, а тому приходить до висновку про необхідність їх задоволення.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у вигляді сплаченого позивачем судового збору під час звернення з позовною заявою до суду, суд виходить з положень п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України та, у зв`язку з тим, що позов задоволено, покладає його сплату на відповідача.

Керуючись ст.ст. 12, 81,89, 141, 224, 263, 280-284 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) гривні 40 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили протягом тридцяти днів з дня його проголошення, якщо не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації/проживання: АДРЕСА_2 ;

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , фактично проживає: АДРЕСА_3 .

Рішення суду складено та підписано 07 вересня 2022 року.

Суддя Лубенського

міськрайонного суду О.С. Алтухова