Постанова

Іменем України

06 вересня 2022 року

м. Київ

справа № 296/4252/20

провадження № 61-5210св22

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Коротенка Є. В. (судді-доповідача), Зайцева А. Ю., Тітова М. Ю.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: Управління у справах сім`ї, молоді та спорту Житомирської міської ради, начальник Управління у справах сім`ї, молоді та спорту Житомирської міської ради Ковальчук Ірина Анатоліївна,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу Управління у справах сім`ї, молоді та спорту Житомирської міської ради на рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 01 листопада 2021 року у складі судді Маслак В. П. та постанову Житомирського апеляційного суду від 21 квітня 2022 року у складі колегії суддів: Трояновської Г. С., Павицької Т. М., Миніч Т. І.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У травні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління у справах сім`ї, молоді та спорту Житомирської міської ради, начальника Управління у справах сім`ї, молоді та спорту Житомирської міської ради Ковальчук І. А. про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу.

На обґрунтування позову ОСОБА_1 вказав, що наказом № 550 від 28 грудня 2018 року його було призначено на посаду директора спеціалізованої дитячо-юнацької спортивної школи олімпійського резерву з футболу «Полісся» Житомирської міської ради.

На підставі наказу начальника Управління сім`ї, молоді та спорту Ковальчук І. А. № 115 від 13 квітня 2020 року його було звільнено з посади директора спеціалізованої дитячо-юнацької спортивної школи олімпійського резерву з футболу «Полісся» Житомирської міської ради на підставі пункту 3 частини 40 КЗпП України за систематичне невиконання працівником без поважних причин посадових обов`язків.

Позивач вважає вказаний наказ незаконним та таким, що винесений безпідставно.

З урахуванням викладеного просив суд скасувати наказ № 115 від 13 квітня 2020 року про звільнення його з посади директора спеціалізованої дитячо-юнацької спортивної школи олімпійського резерву (СДЮШОР) з футболу «Полісся»; поновити на посаді директора СДЮСШОР з футболу «Полісся»; стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 01 листопада 2021 року позов задоволено частково.

Скасовано наказ № 115 від 13 квітня 2020 року про звільнення директора СДЮСШОР з футболу «Полісся» Житомирської міської ради ОСОБА_1 та поновлено його на посаді директора СДЮСШОР з футболу «Полісся» Житомирської міської ради з 14 квітня 2020 року.

В решті вимог позовної заяви відмовлено.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції, зокрема, виходив з того, що оскаржуваний наказ про звільнення позивача не містить посилання на докази того, що систематичне невиконання працівником без поважних причин трудових обов`язків мали місце після застосування до цього працівника заходів дисциплінарного стягнення.

Відмовляючи у задоволенні вимог позивача про стягнення з відповідача середнього заробітку за час вимушеного прогулу, суд першої інстанції вказав, що вказану позовну вимогу пред`явлено до неналежного відповідача.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 , Управління у справах сім`ї, молоді та спорту Житомирської міської ради подали апеляційні скарги.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Житомирського апеляційного суду від 21 квітня 2022 року апеляційні скарги ОСОБА_1 , Управління у справах сім`ї, молоді та спорту Житомирської міської ради залишено без задоволення, рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 01 листопада 2021 року залишено без змін.

Апеляційний суд погодився з висновками суду першої інстанції, оскільки вони відповідають встановленим обставинам справи та нормам матеріального і процесуального права.

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

08 червня 2022 року засобами поштового зв`язку Управління у справах сім`ї, молоді та спорту Житомирської міської ради звернулось до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 01 листопада 2021 року та постанову Житомирського апеляційного суду від 21 квітня 2022 року, в якій просило суд скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в повному обсязі.

Касаційна скарга мотивована тим, що судами попередніх інстанцій оскаржувані судові рішення ухвалені з порушенням норм матеріального та процесуального права, без повного дослідження усіх доказів та обставин, що мають значення для справи.

Доводи інших учасників справи

У відзиві на касаційну скаргу від 07 липня 2022 року ОСОБА_1 просить суд касаційну скаргу Управління у справах сім`ї, молоді та спорту Житомирської міської ради відхилити, оскаржувані судові рішення судів попередніх інстанцій залишити без змін.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Статтею 388 ЦПК України передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Ухвалою Верховного Суду від 17 червня 2022 року відкрито касаційне провадження за поданою касаційною скаргою та витребувано матеріали цивільної справи.

01 липня 2022 року матеріали цивільної справи надійшли до Верховного Суду.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Суди встановили, що наказом Управління сім`ї, молоді та спорту Житомирської міської ради № 550 від 28 грудня 2018 року ОСОБА_1 призначено на посаду директора спеціалізованої дитячо-юнацької спортивної школи олімпійського резерву в футболу «Полісся» ЖМР з 02 січня 2019 року.

Наказом Управління у справах сім`ї, молоді та спорту Житомирської міської ради № 102 від 24 березня 2020 року директору спеціалізованої дитячо-юнацької спортивної школи олімпійського резерву з футболу «Полісся» Житомирської міської ради ОСОБА_1 оголошено догану за порушення трудової дисципліни вчинене 23 березня 2020 року, а саме - за відсутність на робочому місці без поважних причин з 09:00 до 12:27 год. на підставі акта № 4 від 23 березня 2020 року «Про відсутність на робочому місці директора СДЮСШОР з футболу «Полісся» ОСОБА_1 та пояснення ОСОБА_1 від 24 березня 2020 за вх. № 97.

Крім того, ОСОБА_1 притягувався до дисциплінарної відповідальності згідно наказів: від 26 березня 2020 року № 103 - за неналежне виконання посадових обов`язків та перевищення повноважень, що спричинили неефективне використання та зберігання комунального майна; від 26 березня 2020 року № 104 - за неналежне виконання службових обов`язків, що призвели до зняття з учнів неправомірної плати за заняття в спортивній школі, а також збір благодійних коштів без належного їх оформлення; від 26 березня 2020 року № 105 - за неналежне виконання службових обов`язків, що призвело до надання переваг окремим юридичним особам при здійсненні ними господарської діяльності.

Наказом Управління сім`ї, молоді та спорту Житомирської міської ради № 115 від 13 квітня 2020 року за систематичне невиконання без поважних причин посадових обов`язків, визначених статутом СДЮСШОР з футболу «Полісся» Житомирської міської ради та посадовою інструкцією директора спеціалізованої дитячо-юнацької спортивної школи олімпійського резерву з футболу «Полісся», що призвело до значних порушень та втрат бюджету, які були встановлені в ході проведення перевірки контрольно-аналітичним відділом Житомирської міської та знайшли своє відображення в акті від 03 березня 2020 року № 17/410094687 «Про результати перевірки фінансово-господарської діяльності та ефективності використання бюджетних та благодійних коштів Спеціалізованої дитячо-юнацької спортивної школи олімпійського резерву з футболу «Полісся» Житомирської міської ради за період з 01 січня 2019 року до 31 грудня 2019 року ОСОБА_1 звільнено з 13 квітня 2020 року з займаної посади директора спеціалізованої дитячо-юнацької спортивної школи олімпійського резерву в футболу «Полісся» Житомирської міської ради.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу. Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Із змісту касаційної скарги убачається, що вона містить доводи лише в частині задоволених позовних вимог ОСОБА_1 , а тому в частині позовних вимог ОСОБА_1 , у задоволенні яких відмовлено, рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 01 листопада 2021 року та постанова Житомирського апеляційного суду від 21 квітня 2022 року не є предметом касаційного перегляду.

Відповідно до частини другої статті 2 ЦПК України суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону судові рішення судів попередніх інстанцій в оскаржуваній частині відповідають.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Статтею 21 КЗпП України передбачено, що трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

За правилами статті 139 КЗпП України працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий договір до закінчення строку його чинності, можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадку систематичного невиконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного стягнення.

З передбачених пунктом 3 частини першої статті 40 КЗпП України підстав працівник може бути звільнений лише за проступок на роботі, вчинений після застосування до нього дисциплінарного стягнення за невиконання без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку. У таких випадках враховуються ті заходи дисциплінарного стягнення, які встановлені чинним законодавством і не втратили юридичної сили за давністю або не зняті достроково (стаття 151 КЗпП України).

Статтею 147 КЗпП України передбачено, що за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана, звільнення. Законодавством, статутами і положеннями про дисципліну можуть бути передбачені для окремих категорій працівників й інші дисциплінарні стягнення.

У справах, в яких оспорюється незаконне притягнення до дисциплінарної відповідальності та звільнення, саме роботодавець повинен довести, що застосування таких заходів стягнення відбулося без порушення законодавства про працю.

У справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за систематичне невиконання без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором, судам необхідно з`ясувати, у чому конкретно проявилося порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за пунктом 3 статті 40 КЗпП України, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-1, 148, 149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи не застосовувалось вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника.

Систематичним невиконанням обов`язків вважається таке, що вчинене працівником, який раніше допускав порушення покладених на нього обов`язків і притягувався за це до дисциплінарної відповідальності, проте застосовані заходи дисциплінарного чи громадського стягнення не дали позитивних наслідків і працівник знову вчинив дисциплінарний проступок.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що наказами від 24 березня 2020 року № 102, від 26 березня 2020 року № 103, від 26 березня 2020 року № 104, від 26 березня 2020 року № 105 ОСОБА_1 притягувався до дисциплінарної відповідальності.

Разом із тим, наказом Управління сім`ї, молоді та спорту Житомирської міської ради № 115 від 13 квітня 2020 року за систематичне невиконання без поважних причин посадових обов`язків, визначених статутом СДЮСШОР з футболу «Полісся» Житомирської міської ради та посадовою інструкцією директора спеціалізованої дитячо-юнацької спортивної школи олімпійського резерву з футболу «Полісся», що призвело до значних порушень та втрат бюджету, які були встановлені в ході проведення перевірки контрольно-аналітичним відділом Житомирської міської та знайшли своє відображення в акті від 03 березня 2020 року № 17/410094687 «Про результати перевірки фінансово-господарської діяльності та ефективності використання бюджетних та благодійних коштів Спеціалізованої дитячо-юнацької спортивної школи олімпійського резерву з футболу «Полісся» Житомирської міської ради за період з 01 січня 2019 року до 31 грудня 2019 року ОСОБА_1 звільнено з 13 квітня 2020 року з займаної посади директора спеціалізованої дитячо-юнацької спортивної школи олімпійського резерву в футболу «Полісся» Житомирської міської ради.

Таким чином, порушення посадових обов`язків, яке зазначено у наказі Управління сім`ї, молоді та спорту Житомирської міської ради № 115 від 13 квітня 2020 року як підстава для звільнення ОСОБА_1 у відповідності до пункту 3 статті 40 КЗпП України за систематичне неналежне виконання службових обов`язків, як відображено в акті перевірки від 03 березня 2020 року № 17/410094687, мало місце у період з 01 січня 2019 року до 31 грудня 2019 року, а тому вказаний дисциплінарний проступок був скоєний ще до застосування до зазначеного працівника заходів дисциплінарного стягнення на підставі наказів від 24 березня 2020 року № 102, від 26 березня 2020 року № 103, від 26 березня 2020 року № 104, від 26 березня 2020 року № 105.

Вказане, на думку колегії суддів Верховного Суду, у цьому конкретному випадку виключає систематичність невиконання ОСОБА_1 трудових обов`язків при здійсненні дисциплінарного правопорушення, зазначеного у наказі Управління сім`ї, молоді та спорту Житомирської міської ради № 115 від 13 квітня 2020 року.

Установивши відсутність доказів, які б свідчили про систематичність невиконання ОСОБА_1 своїх функціональних обов`язків, суд першої інстанції, з висновками якого погодився і суд апеляційної інстанції, дійшов правильного висновку, що звільнення позивача за пунктом 3 статті 40 КЗпП України відбулося з порушенням вимог трудового законодавства, та обґрунтовано задовольнив позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання незаконним і скасування наказу про звільнення та поновлення його на роботі.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що судові рішення судів попередніх інстанцій в оскаржуваній частині ухвалені без додержання норм матеріального і процесуального права. Фактично доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів та встановлення фактичних обставин справи, що відповідно до правил частини першої статті 400 ЦПК України виходить за межі повноважень суду касаційної інстанції.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України», заява № 4909/04, від 10 лютого 2010 року).

Верховний Суд встановив, що судові рішення судів попередніх інстанцій в оскаржуваній частині ухвалені з додержанням норм матеріального права та процесуального права, а доводи касаційної скарги їх висновків не спростовують, на законність ухвалених судових рішень не впливають.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення судів попередніх інстанцій в оскаржуваній частині- без змін, оскільки підстави для їх скасування відсутні.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Управління у справах сім`ї, молоді та спорту Житомирської міської радизалишити без задоволення.

Рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 01 листопада 2021 року та постанову Житомирського апеляційного суду від 21 квітня 2022 року в оскаржуваній частині залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Коротенко

А. Ю. Зайцев

М. Ю. Тітов