Справа № 127/1346/22
Провадження № 22-ц/801/675/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції Сичук М. М.
Доповідач:Денишенко Т. О.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2022 рокуСправа № 127/1346/22м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у ци-вільних справах:

судді-доповідача Денишенко Т. О.,

суддів Матківської М. В., Міхасішина І. В.,

розглянувши за правилами, встановленими для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи, у приміщенні апеляційного суду цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до Обслуговуючого кооперативу «Житлово-

будівельний кооператив «Кварталбуд-14» про захист прав споживача, стяг-

нення пені за прострочене виконання робіт, зобов`язання вчинити дії,

за апеляційною скаргою представника позивачки ОСОБА_1 адвоката Сопруна Володимира Володимировича на ухвалу Вінницького місько-го суду Вінницької області від 15 лютого 2022 про визнання неподаною та по-вернення позовної заяви, постановлену у приміщенні суду у м. Вінниці суддею Сичуком М. М.,

В С Т А Н О В И В:

18 січня 2022 року ОСОБА_1 звернулася у Вінницький міський суд Вінницької області з позовом до Обслуговуючого кооперативу «Житлово-буді-вельний кооператив «Кварталбуд-14» про захист прав споживача, стягнення пені за прострочене виконання робіт, зобов`язання вчинити дії.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 15 лютого 2022 року позовна заява ОСОБА_1 визнана неподаною та повернута по-зивачці на підставі частини третьої статті 185 ЦПК України.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції від 15 лютого 2022 року, представник ОСОБА_1 адвокат Сопрун В. В. оскаржує її в апеля-ційному порядку, просить дану ухвалу суду скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції. Особа, яка подала апеляційну скаргу, вважає оскаржувану ухвалу суду помилковою, постановленою внаслі-док неправильного застосування норм матеріального права, неврахування пра-вових висновків Верховного Суду та зазначає, що між сторонами у справі 05 серпня 2020 року укладений договір № 29 про пайову участь у будівництві ба-гатоквартирного житлового будинку на земельній ділянці АДРЕСА_1 . На думку скаржни-ка, з аналізу умов указаного договору убачається, що він є угодою про послуги з будівництва житла. Відповідно до вказаних правовідносин підлягають засто-суванню норми Закону України «Про захист прав споживачів», тому позивачка звільняється від сплати судового збору на підставі статті 22 вказаного Закону.

Наданим законом та забезпеченим ухвалою апеляційного суду від 28 лю-того 2022 року правом подання відзиву на апеляційну скаргу відповідач не скористався.

Частиною другою статті 369 ЦПК України передбачено, що апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37 - 40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи. Беручи до уваги, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції визначена пунктом шостим статті 353 ЦПК України, апеляційний суд переглядає її на предмет законності й обгрунтованості у ви-значеному вище цивільним процесуальним законом порядку.

Колегія суддів апеляційного суду, розглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши доводи апеляційної скарги у межах оскарження ухвали суду першої інстанції, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задово-ленню.

Згідно норм статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рі-шення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права, з дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підста-ву своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржувана ухвала суду першої інстанції зазначеним вимогам не відпо-відає.

З матеріалів справи убачаються наступні її фактичні обставини. ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «Кварталбуд-14» та просила суд стягнути з відповідача на її користь неустойку ( пеню ) за період з 01 січня 2021 року до 14 січня 2022 року у розмірі 5639520,00 гривень, зобов`язати відповідача у місячний термін з дня набрання законної сили рішенням суду добудувати об`єкт будівництва ( багатоквартирний житловий будинок з вбудованими приміщеннями громадсь-кого призначення за будівельною адресою: АДРЕСА_1 з кадастровим номером :09:001:0126, с. Якушинці Вінницького ра-йону Вінницької області ), здати його в експлуатацію, передати позивачці доку-менти для реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_2 загальною площею 49,6 кв. м. на 5 поверсі об`єкта будівництва.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 24 січня 2022 року позовна заява залишалася без руху з наданням позивачці десятиденного строку з дня отримання копії цієї ухвали для усунення недоліку позовної заяви, а саме сплати у дохід держави судового збору у вказаному судом розмірі. При постановленні цієї ухвали суд першої інстанції зазначив, що підставою заяв-лених позовних вимог є невиконання відповідачем договірних умов, відповідно позивачка не є споживачем у розумінні Закону України «Про захист прав спо-живачів» та не може бути звільнена від сплати судового збору відповідно до цього Закону. На виконання вимог вказаної ухвали суду ОСОБА_1 подала заяву, де, посилаючись на висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 04 лютого 2021 року у справі № 607/1579/19, від 20 травня 2021 року у спра-ві № 607/1569/19, зазначила, що до спірних правовідносин підлягають застосу-ванню положення Закону України «Про захист прав споживачів», завдяки чому вона як споживачка певних послуг звільнена від сплати судового збору.

Визнаючи неподаною, повертаючи ОСОБА_1 позовну заяву, суд першої інстанції, посилаючись на норми статей 1, 22 Закону України «Про за-хист прав споживачів», дійшов висновку, що у даному випадку підставою заяв-леного позову є невиконання відповідачем договірних умов. Виходячи з юри-дичного визначення поняття споживача, позивачка не відповідає його крите-ріям, відповідно не є споживачкою у розумінні зазначеного закону, тому суд дійшов висновку про неможливість застосування до спірних правовідносин статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» стосовно звільнення позивачки від сплати у дохід держави судового збору. Відтак суд вважав, що позивачка не усунула недоліки позовної заяви та не виконала вимогу судової ухвали щодо сплати судового збору.

Проте колегія судів апеляційного суду не вважає такий висновок суду обґрунтованим, він є хибним.

Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у ме-жах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

З аналізу позовних вимог ОСОБА_1 убачається, що даний спір виник унаслідок невиконання відповідачем своїх зобов`язань за договором про пайову участь у будівництві багатоквартирного житлового будинку із завершення будівництвом житлового будинку, передачі його в експлуатацію та надання по-зивачці документів для реєстрації права власності на квартиру. За характером ці правовідносини подібні до положень, визначених у статті 875 ЦК України ( до-говір будівельного підряду ), а отже, наразі, правовідносини між сторонами у справі слід кваліфікувати як угоду про послугу з будівництва житла. Такого висновку колегія суддів дійшла з урахуванням висновків Верховного суду, ви-кладених у постановах від 04 лютого 2021 року у справі № 607/1579/19 та від 20 травня 2021 року у справі № 607/1569/19. У постанові від 04 вересня 2019 року по справі № 361/5893/16-ц Верховний Суд зазначив, що предметом договору про пайову участь у кооперативі є придбання асоційованим членом коопера-тиву квартири для особистих потреб за рахунок пайового внеску, тому позивач є споживачем у розумінні статті 1 Закону України «Про захист прав спожи-вачів». Такого висновку дійшов Верховний Суд і у справі № 504/2353/15-ц, виклавши його у постанові від 14 липня 2021 року.

У статті 5 Закону України «Про судовий збір» визначений перелік пільг щодо сплати судового збору, проте системний, комплексний аналіз зазначеного Закону, статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» дає правові підстави зробити висновок про те, що сама по собі відсутність такої категорії осіб у переліку осіб, які мають пільги щодо сплати судового збору ( стаття 5 Закону України «Про судовий збір» ), не може безумовно означати те, що споживачі такої пільги не мають, оскільки така пільга встановлена спеціальним законом, який гарантує реалізацію та захист їхніх прав. За основу приймається те, що стаття 5 Закону України «Про судовий збір» не містить вичерпного переліку осіб, яким надано пільги щодо сплати судового збору, як і не містить позиції про те, що пільги надаються лише за пред`явлення позову. Спеціальний закон, звільнивши споживачів від сплати судового збору за подання позову зазначив, що вони звільняються з метою захисту своїх порушених прав ( стаття 22 Закону України «Про захист прав споживачів» ). Частиною третьою статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, пов`язаними з порушен-ням їх прав.

Відповідно до Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судовий збір» у частині третій статті 22 Закону України «Про захист прав спо-живачів» слова «державного мита» замінені словами «судового збору». Отже, при прийнятті Закону України «Про судовий збір» законодавець передбачив можливість при визначенні пільг певних категорій осіб щодо сплати судового збору застосування Закону України «Про захист прав споживачів». Зважаючи на вищевикладене, ОСОБА_1 як споживачка послуги з будівництва житла звільнена від сплати судового збору за зверненням до суду з позовними вимогами, пов`язаними з порушенням таких її прав, відповідно заявлені у суд вимоги не є об`єктом справляння судового збору.

Відповідно до пункту шостого частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно зі статтею 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення спра-ви для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесу-ального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які при-звели до постановлення помилкової ухвали.

Враховуючи викладене, колегія суддів апеляційного суду визнає повер-нення судом першої інстанції позовної заяви позивачці безпідставним, оскаржу-вана судова ухвала на задоволення апеляційної скарги підлягає скасуванню з направленням справи у суд першої інстанції для продовження її розгляду.

Керуючись нормами статей 367, 374, 379, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника позивачки ОСОБА_1 адвоката Сопруна Володимира Володимировича задовольнити.

Ухвалу судді Вінницького міського суду Вінницької області від 15 лютого 2022 року про визнання неподаною та повернення позовної заяви у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Обслуговуючого коопе-ративу «Житлово-будівельний кооператив «Кварталбуд-14» про захист прав споживача, стягнення пені за прострочене виконання робіт, зобов`язання вчинити дії - скасувати, справу направити в суд першої інстанції для про-довження розгляду.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак вона може бути оскаржена касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач Т. О. Денишенко

Судді М. В. Матківська

І. В. Міхасішин