ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3023/22 Справа № 175/1767/21 Суддя у 1-й інстанції - Румянцев О. П. Доповідач - Макаров М. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді Макарова М.О.

суддів - Демченко Е.Л., Куценко Т.Р.

розглянувши в порядку спрощеного письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 29 листопада 2021 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки та збитків за грошовим зобов`язанням, -

В С Т А Н О В И Л А :

У травні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення неустойки та збитків за грошовим зобов`язанням.

Позовні вимоги ОСОБА_1 мотивовані тим, що 27 червня 2017 року за участю водія ОСОБА_3 , який керував Трамваєм Т-3 б/н НОМЕР_1 , та відповідача, який керував автомобілем «Шевроле», державний номер НОМЕР_2 , сталась дорожньо-транспортна пригода внаслідок чого транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень. 15 серпня 2017 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 було укладено договір про відступлення права вимоги. Відповідно до п.1 вказаного договору позивач набув право вимоги о осіб, відповідальних за спричинення кредитору матеріального збитку, заподіяного йому внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 27 червня 2017 року. За умовами п.4 Договору, новий кредитор після підписання теперішнього договору, та отримання від кредитора нотаріально посвідченої довіреності згідно умов п.6 цього договору, зобов`язується відремонтувати власними силами та за власний кошт належний кредитору транспортний засіб автомобіль «Шевроле», д.н. НОМЕР_2 , що був пошкоджений внаслідок вищезазначеної дорожньо-транспортної пригоди. Виконуючи свої зобов`язання за Договором, позивач за власний кошт відремонтував пошкоджений у ДТП транспортний засіб відповідача «Шевроле», та оплатив ФОП « ОСОБА_5 » проведені ремонтно-відновлювальні роботи в розмірі 84830,00 грн.. Відповідно до п.15 договору його сторони погодили, що якщо за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення з приводу скоєння дорожньо-транспортної пригоди, зазначеної у п.1 цього договору, судом винним визнано кредитора та/або іншого учасника ДТП визнано не винним у вчиненні адміністративного правопорушення по факту вищезазначеного ДТП, то кредитор зобов`язаний відшкодувати новому кредитору всі фактичні понесені ним витрати у зв`язку із виконанням цього договору.

Відповідно до постанови Апеляційного суду Дніпропетровської області від 18 грудня 2018 року водія ОСОБА_3 , який керував транспортним засобом трамваєм Т-3 б/н НОМЕР_1 визнано не винним у скоєному ДТП, провадження по справі закрито за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Відповідно до п.15 договору відповідач зобов`язаний відшкодувати новому кредитору всі фактичні понесені ним витрати у зв`язку із виконанням цього договору. Фактичні витрати позивача, які понесені ним при виконанні договору відступлення права вимоги складаються із оплаченої ним вартості ремонтно-відновлювальних робіт СТО «ФОП « ОСОБА_5 » №70 від 30 грудня 2017 року та квитанцією ПАТ КБ «Приватбанк» до нього від 27 лютого 2019 року. Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 13 червня 2019 року позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа ФОП ОСОБА_5 про стягнення суми за договором уступки права вимоги задоволена в повному обсязі, та з відповідача стягнуто заборгованість в розмірі 84830 грн.. Постановою Дніпровського апеляційного суду від 08 жовтня 2020 року рішення суду першої інстанції скасовано у повному обсязі, в задоволенні позовних вимог відмовлено. Постановою Верховного Суду від 10 березня 2021 року постанова Дніпровського апеляційного суду від 08 жовтня 2020 року скасована, рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 13 червня 2019 року залишено в силі. Рішення на сьогодні відповідачем не виконано. Оскільки відповідач 18 грудня 2018 року повинен був повернути позивачу грошову суму в розмірі 84830 грн., то розмір інфляційних втрат на цей час складає 11600,95 грн., а три відсотки річних 6059 грн.

Враховуючи викладене, позивач просив ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на його користь неустойку(пеню) за договором відступлення права вимоги в розмірі 84830 грн., інфляційні витрати в розмірі 11600,95 грн., та три відсотки річних у розмірі 6059 грн., а разом 102489,95 грн., а також суму сплаченого судового збору у розмірі 1025 грн. та витрати на професійну правничу допомогу.

Рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 29 листопада 2021 року відмовлено у задоволенні позовних вимог.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що нарахування пені після 19 червня 2019 року не містить під собою належного правового обґрунтування, оскільки спір між сторонами про існування заборгованості вирішився шляхом набрання законної сили відповідним рішенням суду 10 березня 2021 року.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив вказане рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд першої інстанції помилково посилався в оскаржуваному рішенні на постанову ВП ВС від 15 січня 2020 року. Крім того. Апелянт вказує, що суд першої інстанції проігнорував приписи ст. 65 ЦПК України.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями встановленими цією главою.

Для цілей цього кодексу малозначними справами є: справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України).

Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Отже, враховуючи викладене апеляційна скарга ОСОБА_1 на рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 29 листопада 2021 року підлягає розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без їх виклику як малозначна.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду без змін, з наступних підстав.

Так, матеріалами справи та судом першої інстанції встановлено, що 27 червня 2017 року за участю водія ОСОБА_3 , який керував Трамваєм Т-3 б/н НОМЕР_1 , та відповідача, який керував автомобілем «Шевроле», державний номер НОМЕР_2 , сталась дорожньо-транспортна пригода внаслідок чого транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень.

15 серпня 2017 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 було укладено договір про відступлення права вимоги, відповідно до п.1 якого позивач набув право вимоги осіб, відповідальних за спричинення кредитору матеріального збитку, заподіяного йому внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 27 червня 2017 року.

За умовами п. 4 договору, новий кредитор після підписання теперішнього договору, та отримання від кредитора нотаріально посвідченої довіреності згідно умов п. 6 цього договору, зобов`язується відремонтувати власними силами та за власний кошт належний кредитору транспортний засіб автомобіль «Шевроле», державний номер НОМЕР_2 , що був пошкоджений внаслідок вищезазначеної дорожньо-транспортної пригоди.

Позивачем були проведені ремонтно-відновлювальні роботи відносно пошкодженого у дорожньо-транспортній пригоді автомобіля «Шевроле», на суму в розмірі 84830,00 грн., та сплачено відповідну суму на рахунок ФОП « ОСОБА_5 ».

Відповідно до п. 15 договору, у разі якщо за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення з приводу скоєння дорожньо-транспортної пригоди, судом винним визнано кредитора та/або іншого учасника ДТП визнано не винним у вчиненні адміністративного правопорушення, кредитор зобов`язаний відшкодувати новому кредитору всі фактичні понесені ним витрати у зв`язку із виконанням цього договору.

Постановою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 18 грудня 2018 року водія ОСОБА_3 , який керував транспортним засобом трамваєм Т-3 б/н НОМЕР_1 , визнано не винуватим у скоєному ДТП, провадження по справі закрито за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 13 червня 2019 року позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа ФОП ОСОБА_5 про стягнення сум за договором уступки права вимоги задоволена в повному обсязі, та з відповідача стягнуто заборгованість за договором від 15 серпня 2017 року в розмірі 84830 грн..

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 08 жовтня 2020 року рішення суду першої інстанції скасовано у повному обсязі, в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Постановою Верховного Суду від 10 березня 2021 року постанова Дніпровського апеляційного суду від 08 жовтня 2020 року скасована, рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 13 червня 2019 року залишено без змін.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник який прострочив виконання грошового зобов`язання на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором.

Встановлено та не заперечувалось сторонами по справі, що виконавчий лист за результатами рішення суду зі стягнення з відповідача боргу у розмірі 84830 грн. було пред`явлено до виконання 21 жовтня 2021 року.

Встановивши, що рішення про стягнення з відповідача заборгованості набрало законної сили 10 березня 2021 року, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що нарахування пені за вказаний позивачем період, а саме, після 19 червня 2019 року не містить під собою належного правового обґрунтування.

Доводи апелянта в скарзі про те, що суд першої інстанції проігнорував приписи ст. 625 ЦПК України, - колегія суддів вважає необґрунтованими, з огляду на те, що вони зводяться до незгоди з висновками суду стосовно встановлених обставин справи та спрямовані на переоцінку доказів у справі. Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про безпідставність позовних вимог щодо стягнення грошових коштів, інфляційних витрат та трьох відсотків річних, оскільки рішення Верховного Суду щодо предметного спору про стягнення грошових коштів за договірними зобов`язаннями з відповідача набрало законної сили 10 березня 2021 року, та наразі рішення суду виконується в межах діючого законодавства.

Інші твердження апелянта колегією суддів перевірені та визнані такими, що не впливають на законність оскаржуваного рішення.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що вирішуючи даний спір, суд першої інстанції повно, всебічно та об`єктивно з`ясувавши обставини справи, оцінивши надані сторонами докази, дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Оскаржуване рішення як таке, що відповідає нормам матеріального та процесуального права повинне бути залишене без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

В зв`язку із залишенням апеляційної скарги без задоволення, відповідно до ст. 141 ЦПК України, сплачений апелянтом судовий збір за подання апеляційної скарги поверненню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 29 листопада 2021 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді Е.Л. Демченко

Т.Р. Куценко