Справа № 212/2661/21
Провадження № 2/752/2299/22
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

01 серпня 2022 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Плахотнюк К.Г.,

за участі секретаря судового засідання Сітайла В.М.,

розглянувши в приміщенні Голосіївського районного суду м. Києва у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Нова пошта» про відшкодування майнової та моральної шкоди, -

в с т а н о в и в:

31 березня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Нова Пошта» (далі - ТОВ «Нова Пошта») про захист прав споживачів, стягнення матеріальної та моральної шкоди.

В обгрунтування заявлених позовних вимог, позивач зазначив, що він 23 грудня 2020 року, відповідно до експрес-накладної № 9084 через ТОВ «Нова пошта» здійснив відправлення вантажу (рибацького костюму) ОСОБА_2 у м. Львів. Дата прибуття вантажу - 25 грудня 2020 року. Отримувач відмовився від прийняття вантажу і згідно з експрес-накладною № 2910 вантаж було повернуто до відділення позивача.

Отримавши вантаж і ознайомившись з ним у присутності представників відповідача ОСОБА_1 зауважив, що відбулася підміна вмісту вантажу, зокрема замість рибацького костюму, ним були виявлені звичайні вжиті речі. В результаті, на місці, був складений акт від 27 грудня 2020 року яким зафіксовано факт - підміна вантажу.

30 грудня 2020 року позивачем подана претензія перевізнику з вимогою відшкодувати збитки у розмірі 9000 грн (вартість втраченого вантажу). Дана претензія залишена без уваги та задоволення.

24 лютого 2021 року від ТОВ «Нова пошта» була отримана відповідь про відмову у задоволення претензійних вимог у зв`язку з відсутністю порушень і протиправних дій перевізника.

За таких підстав позивач просить суд стягнути з ТОВ «Нова пошта» 9 000,00 грн. на відшкодування майнової шкоди, 10000,00 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Ухвалою від 1 квітня 2020 року Жовтневого районного суду Дніпропетровської області вказану справу направлено за підсудністю до Голосіївського районного суду м. Києва.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27 квітня 2021 року зазначена справа передана до провадження судді Плахотнюк К.Г..

Ухвалою судді Голосіївського районного суду міста Києва від 12 травня 2021 року відкрито провадження у справі та вирішено подальший розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін .

У судові засідання, призначені на 26.10.2021 року, 10.05. та 01.08.2022 року, сторони не з`явилися.

29.07.2022 року позивач подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності , повідомив суд, що наполягає на заявлених ним позовних вимогах.

Відповідач, будучи належним чином повідомленим, не скористався своїм правом та не направив до суду відзив на позовну заяву, із викладенням заперечень проти неї.

З огляду на викладене, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін, ухвалити заочне рішення на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи.

Судом встановлено, що 23 грудня 2020 року по експрес-накладній № 9084 позивач ОСОБА_1 здійснив відправлення вантажу для ОСОБА_2

25 грудня 2020 року вантаж було повернуто відправнику по експрес-накладній № 2910.

27 грудня 2021 року позивач оглянув вантаж у присутності представників відповідача та вказав на його підміну. Щодо огляду вантажу з позивачем було складено акт приймання - передачі від 27 грудня 2021 року, згідно з яким замовнику (одержувачу) прибуло таке відправлення: одяг, рибацький костюм сіро-червоного кольору; Одержання: відмова від відправлення; ШК проблемних місць: 2910; Вид упаковки: «коробка»; Стан зовнішньої упаковки «нова», стан: «прим`ята»; Місце пошкодження відправлення та упаковки збігаються: «Ні»; Стан вмісту відправлення: «зі слів клієнта відбулася підміна вмісту відправлення»; Спеціальне маркування «Обережно крихке»: «немає»; Огляд здійснювався в момент отримання відправлення: «так» (а.с. 4).

На підтвердження встановлених фактів при отриманні поверненого відправлення відправником ОСОБА_1 та представником перевізника вчинені підписи.

Позивач звернувся до відповідача з претензією про відшкодування шкоди внаслідок підміни вантажу на загальну суму 9000 грн, що відповідає оголошеній вартості вантажу (а.с. 5).

Листом ТОВ «Нова пошта» № 03519 від 23 лютого 2021 року у задоволенні претензійних вимог ОСОБА_1 відмовлено. Повідомлено позивача про те, що вантаж було оформлено і відправлено по маршруту. Пошкодження упаковки впродовж транспортування не фіксувалися. Службою безпеки ТОВ «Нова пошта» було перевірено весь ланцюг переміщення даного вантажу та встановлено відсутність будь-якого доступу третіх осіб до відправленого вантажу. Таким чином, жодних порушень або протиправних дій з боку співробітників компанії не виявлено (а.с. 6).

Звертаючись у суд з даним позовом, позивач вказував про те, що вантаж був підмінений відповідачем під час пересилання, тому він просить стягнути з ТОВ «Нова пошта» 9 000 грн завданих збитків та відшкодувати моральну шкоду у розмірі 10 000 грн.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України та ст. 15 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках

Відповідно до положень ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Спірні правовідносини регулюються нормами Конституції України, Законом України «Про захист прав споживачів», Цивільним кодексом України, Законами України «Про транспорт», «;Про автомобільний транспорт», Правилами перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затвердженими наказом Міністерства транспорту України 14.10.1997 року № 363, які зареєстровано в Міністерстві юстиції України 20.02.1998 року за № 128/2568, та умовами Публічного договору про надання послуг з організації перевезення відправлень ТОВ «Нова пошта».

Відповідно до ст. 42 Конституції України держава захищає права споживачів, здійснює контроль за якістю і безпечністю продукції та усіх видів послуг і робіт, сприяє діяльності громадських організацій споживачів.

Згідно ст. 908 ЦК України перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення.

Відповідно до частини третьої статті 909 ЦК України укладання договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортного кодексами).

Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Відповідно до ст. 52 Закону України «Про автомобільний транспорт» на автомобільного перевізника покладено обов`язок забезпечити виконання умов договору про перевезення вантажу автомобільним транспортом у межах, визначених договором та законодавством; забезпечити збереження вантажу, прийнятого до перевезення, до передачі вантажовласнику (уповноваженій ним особі) в пункті призначення; відшкодовувати замовнику збитки за пошкодження або псування вантажу, часткову чи повну його втрату, а також збитки, завдані внаслідок несвоєчасної доставки вантажу.

Відповідно до ч. 2 ст. 925 ЦК України позов до перевізника може бути пред`явлений відправником вантажу або його одержувачем у разі повної або часткової відмови перевізника задовольнити претензію або неодержання від перевізника відповіді у місячний строк.

Приписами ст. 924 ЦК України передбачено, що перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталися внаслідок обставин, яким перевізник не міг запобігти та усунення яких від нього не залежало. Перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За змістом ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Згідно ч. 1 ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом.

У п. 7.2.7. Публічного договору про надання послуг з організації перевезення відправлень зазначено, якщо під час видачі відправлення Сторонами буде виявлено пошкоджене відправлення або відправлення, якого не вистачає в цілій (неушкодженій) упаковці, відповідальність за будь-які пошкодження, нестачу або відсутність вмісту відправлення всередині упаковки покладається на Відправника.

Пунктом 7.2.8. Публічного договору визначено, що експедитор не несе відповідальності за цілісність, збереженість (схоронність) відправлення або його нестачу у випадку, якщо відправлення передається Одержувачу або Відправнику в цілій/неушкодженій упаковці, а також, якщо виявлені пошкодження упаковки не збігаються з пошкодженнями відправлення.

Згідно з пунктом 7.2.13 Публічного договору експедитор не зобов`язаний здійснювати перевірку вмісту відправлення та відповідності упаковки особливостям відправлення, вимогам чинного законодавства та державним стандартам.

Відповідно до ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання.

Пунктом 2 Постанови «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.1992 року № 6 Пленум Верховного Суду України роз`яснив, що, шкода, заподіяна особі і майну громадянина підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Зазначена вище норма ст. 924 ЦК України передбачає принцип винності у разі відповідальності перевізника за втрату, нестачу, псування й ушкодження вантажу лише у випадках, коли він винен у несхоронності вантажу. При цьому обов`язок доведення своєї невинуватості лежить на ньому.

Пунктом 134 Статуту автомобільного транспорту УРСР передбачено, що автотранспортне підприємство або організація звільняються від відповідальності за втрату, недостачу, псування або пошкодження вантажу в разі, коли: а) вантаж прибув у справному автомобілі (контейнері) за справними пломбами вантажовідправника, а штучний вантаж - з справними захисною маркіровкою, бандеролями, пломбами вантажовідправника або виготовлювача.

Відповідно до п. 15.1. Наказу Міністерства транспорту України № 363 від 14.10.1997 року «Про затвердження Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні» у разі зіпсуття або пошкодження вантажу, а також у разі розбіжностей між Перевізником і вантажовідправником (вантажоодержувачем) обставини, які можуть служити підставою для матеріальної відповідальності, оформляються актом.

Тобто єдиним належним та допустимим доказом стану вантажу є саме акт.

Встановлено, що у наданому позивачем акті приймання-передачі, факту підміни вмісту відправлення не встановлено.

Окремо слід звернути увагу на те, що переконливих доказів, які б встановлювали розмір завданої фактичної шкоди у вигляді вартості зниклого майна позивачем не надано. Також позивач не надав докази, які б підтверджували, що отриманий рибацький костюм сіро-червоного кольору не є тим рибацьким костюмом, який він надсилав отримувачу.

Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що в ході розгляду справи судом не встановлено, та позивачем не доведено протиправність дій відповідача, внаслідок яких позивачу завдано шкоду, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, оскільки як такі пошкодження упаковки, і, як наслідок підміни вантажу не встановлені матеріалами справи.

Оскільки судом не встановлено порушень з боку відповідача з приводу виконання умов договору перевезення, позовні вимоги у вигляді стягнення майнової і моральної шкоди задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись статтями 3,4,10,13,76-82, 89, 141, 259, 263, 264, 265, 268 ЦПК України , суд,

у х в а л и в:

у задоволенні позову ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Нова пошта» про відшкодування майнової та моральної шкоди, - відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду, а в разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя К.Г. Плахотнюк