Виноградівський районний суд Закарпатської області
___________________________________________________________________________________________________ Справа № 299/6362/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.03.2022 м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді Левка Т.Ю.,

секретар судового засідання Роман К.С.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Виноградів цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: державний нотаріус Виноградівського районного нотаріального округу Боричок К.В., про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом,

В С Т А Н О В И В :

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до Виноградівського районного суду Закарпатської області із позовною заявою до відповідача ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: державний нотаріус Виноградівського районного нотаріального округу Боричок К.В., про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер дід позивачки ОСОБА_3 , після смерті якого відкрилась спадщина, яка складається з житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , земельної ділянки площею 0,2500 га в межах цього дворогосподарства та двох земельних ділянок загальною площею 0,2380 га з складу земель сільськогосподарського призначення. У відповідності до ч.3 ст.1268 ЦК України, позивачка спадщину після смерті свого діда прийняла. Крім позивачки спадкоємцем за законом першої черги є відповідач по справі - син спадкодавця та батько позивачки ОСОБА_2 , який претензій до спадкового майна не заявляє. У зв`язку з необхідністю отримання Свідоцтва про право на спадщину за законом, позивачка звернулася до нотаріуса, для подачі документів на оформлення спадщини. Однак нотаріусом позивачці було відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом оскільки спадкоємцем не представлено правовстановлюючий документ щодо належності спадкового майна спадкодавцеві, який повинен бути зареєстрованим в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що передбачено п.4.15 та п.4.18 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, та в разі відсутності вказаних документів позивачу було рекомендовано звернутись до суду. Првовстановлюючі документи на спадкове майно загублені. За таких обставин позивачка змушена звернутися до суду із даним позовом про визнання за нею права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом.

Позивачка у підготовче судове засідання не з`явилася, однак нею подано до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, та про те, що заявлені позовні вимоги підтримує повністю та просить суд такі задоволити.

Відповідач про день, час та місце розгляду справи, будучи належним чином повідомленим своєчасно, у підготовче судове засідання не з`явився, однак до суду подав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності та визнання позовних вимог.

Третя особа будучи повідомленою про день, час та місце розгляду справи належним чином своєчасно, в підготовче судове засідання також не з`явилася, заяв, клопотань від неї не надходило.

Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого судового провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Відповідачем позов визнано повністю, що не суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому в порядку ст.206 ЦПК України визнання ним позову прийнято судом.

Обстеживши матеріали справи та клопотання сторін, визнаючи в порядку ст.223 ЦПК України необов`язковим відібрання особистих пояснень від учасників процесу, і враховуючи, що у справі наявні достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін та визнання позову відповідачем, суд вважає за можливе у підготовчому судовому засіданні ухвалити рішення про задоволення позовних вимог з огляду на наступне.

У підготовчому судовому засіданні встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер дід позивачки ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть.

Після смерті спадкодавця відкрилася спадщина, яка включає:

- житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1 , що належить померлому на підставі свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок від 26.09.1982;

- земельна ділянка площею 0,2500 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :00:003:0062;

- земельна ділянка площею 0,0287 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :00:003:0060;

- земельна ділянка площею 0,2093 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :00:003:0061.

Вказані земельні ділянки належать спадкодавцю ОСОБА_3 на праві приватної власності на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії І-ЗК № 029271 від 26.05.1997.

На випадок своєї смерті спадкодавець заповідального розпорядження не залишив.

У відповідності до ч.3 ст.1268 ЦК України позивачка як спадкоємець за законом п`ятої черги, спадщину після смерті свого діда прийняла, оскільки проживала разом з спадкодавцем у спадковому будинку на час його смерті.

Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Крім позивачки спадкоємцем за законом першої черги є відповідач по справі - син спадкодавця та батько позивачки ОСОБА_2 , який претензій до спадкового майна не заявляє та не заперечує проти визнання права власнсгті на спадкове майно за позивачкою, що стверджується заявою відповідача від 23.03.2022.

Інших спадкоємців та спадкоємців які б мали право на обов`язкову частку, передбачених ст.1241 ЦК України немає.

Відповідно до ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати Свідоцтво про право на спадщину. Статтею 1297 зазначеного Кодексу встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Верховний Суд України в п. 23 Постанови Пленуму «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7 роз`яснив, що Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження.

За прийняттям спадщини позивачка звернулася до державного нотаріуса Виноградівської державної нотаріальної контори Боричок К.В. Однак листом державного нотаріуса за № 388/01-16 від 23.12.2021, позивачці було повідомлено, що видати свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 - немає можливості, оскільки спадкоємцем не представлено правовстановлюючих документів щодо належності спадкового майна спадкодавцеві, які повинні бути зареєстрованими в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що передбачено п.4.15 та п.4.18 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, та в разі відсутності вказаних документів позивачці рекомендовано звернутись до суду.

Відповідно до ч.3 ст.1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. У той же час через відсутність необхідних правовстановлюючих документів на спадкове майно позивач позбавлений можливості оформити прийняття спадщини у регламентованому порядку.

Пунктом 1 ч.2 ст.16 ЦК України визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.

Оскільки оригіна правовстановлюючих документів на спадкове майно втрачені, позивачка змушена звернутися до суду з цією позовною заявою.

Відповідно до положень п.3.3 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» найпоширенішою причиною звернення особи до суду в справах про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування є неможливість спадкоємцями, які прийняли спадщину, оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім`я спадкодавця та/або відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем.

Потреба такого способу захисту права власності як пред`явлення позову про його визнання виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється (п.37 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.12.2014 р. №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав».

Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованого Верховною Радою України 17.07.1997 року (Закон № 475/97-ВР), визначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до приписів ст.41 Конституції України та п.2 ч.1 ст.3, ст.321 ЦК ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, зокрема, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою ( ст.382 ч.2, ст.392 ЦК України).

Технічну інвентаризацію спадкового житлового будинку проведено, згідно довідки КП «Виноградівське РБТІ» за № 1146 від 02.11.2021, спадковий житловий будинок з надвірними будівлями, розташований в АДРЕСА_1 будівництвом завершений та вартість станом на жовтень 2021 р. становить 119005 (сто дев`ятнадцять тисяч п`ять) грн. Загальна корисна площа житлового будинку становить 54,2 м.кв., в тому числі житлова площа 19,6 м.кв. Згідно архівних даних КП « Виноградівське РБТІ» станом на 01.01.2013 р. житловий будинок з надвірними будівлями в АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності на житловий будинок, видане Виноградівською райдержадміністрацією 26.09.1992 р. на підставі розпорядження голови Виноградівської райдержадміністрації №168 від 25.09.1992 р.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи.

Згідно ч.1 ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені після відкриття спадщини.

Згідно ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Стаття 1265 ЦК України визначає, що у п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення.

Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, а частиною 3 статті 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Крім того, відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність Свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 червня 2011 року № 703 (в редакції від 01.01.2013 року), рішення суду є правовстановлюючим документом, на основі якого може бути проведена реєстрація права власності на нерухоме майно.

Таким чином, враховуючи ті обставини, що позивачка надала суду достатньо доказів, які підтверджують позов, суд вважає, що позивачка ОСОБА_1 , як спадкоємець за законом після смерті свого діда ОСОБА_3 має законне право на визнання права власності на житловий будинок та земельні ділянки в порядку спадкування за законом.

Керуючись ст.ст.10, 12, 13, 43, 49, 200, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задоволити повністю.

У порядку спадкування за законом після смерті діда ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , право власності на:

- житловий будинок з надвірними будівлями, розташований за адресою: АДРЕСА_1 ;

- земельну ділянку площею 0,2500 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :00:003:0062;

- земельну ділянку площею 0,0287 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :00:003:0060;

- земельну ділянку площею 0,2093 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :00:003:0061.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 31.03.2022.

ГоловуючийТ. Ю. Левко