Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19.08.2022 м. Бар Вінницької області

Барський районний суд Вінницької області в складі:

головуючої судді Салдан Ю. О.,

секретар судового засідання Гаврищук К.М.,

за участю:

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача адвоката Чубар О. В.,

відповідача ОСОБА_2 ,

представника відповідача адвоката Радзієвського А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участі Органу опіки та піклування Барської міської ради Жмеринського району Вінницької області, про встановлення місця проживання дітей,

У С Т А Н О В И В :

1.Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

Думка дітей

В обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначив, що перебував з відповідачкою у зареєстрованому шлюбі до 13.04.2020. У шлюбі в сторін 12.02.2015 народилося двоє дітей: ОСОБА_3 і ОСОБА_4 . Після розірвання шлюбу відповідач забрала дітей і чинить перешкоди позивачу у спілкуванні з дітьми. Позивач звертався до органу опіки і піклування, рішенням якого було визначено час участі батька у вихованні дітей. Однак відповідачка не виконує це рішення і забороняє батьку бачитись із дітьми.

Позивач також вказував, що відповідач постійно виїжджає за межі України і залишає дітей із своїм співмешканцем, який є чужою для них людиною. Дізнавшись про таке позивач забирає дітей до себе. Коли діти перебувають з позивачем, то він займається їхнім вихованням, водить до школи, робить із ними домашнє завдання, відвідують різні гуртки для розвитку дітей, забезпечує дітей матеріально. Позивач матеріально забезпечений, має постійне місце проживання, де є окрема облаштована кімната для дітей.

Позивач стверджував, що відповідач не має самостійного доходу, негативно впливає на дітей, неналежно виконує обов`язок із виховання дітей, за що була притягнута до адміністративної відповідальності. За час проживання з матір`ю діти не відвідували школу, пропускали уроки на дистанційному навчанні, пропускали заняття з танцювальних гуртків, що негативно впливає на фізичний, духовний, інтелектуальний, культурний і соціальний розвиток дітей. Дії відповідача щодо участі батька у вихованні дітей є суперечливими і нестабільними, і дітям буде краще з батьком.

Посилаючись на вказане позивач просив визначити місце проживання малолітніх дітей разом із ним.

У відзиві на позов відповідач проти позову заперечила, вказуючи на недоведеність позовних вимог, і просила в його задоволенні відмовити. В обґрунтування своєї позиції зазначила, що не перешкоджає спілкуванню батька з дітьми. Після відвідування батька діти перестають слухати матір, що на думку відповідача свідчить про те, що батько налаштовує дітей проти неї. Батьківські обов`язки позивач перекладає на свою матір, і саме бабуся дітей більшість часу проводить з ними.

Відповідач також стверджувала, що є фізичною особою-підприємцем і отримує достатні доходи. До адміністративної відповідальності не притягувалася, оскільки провадження у справі було закрито за закінченням строків накладення адміністративного стягнення, відтак вина відповідача в ухиленні від батьківських обов`язків судом не встановлена. Зазначала, що відповідач насправді не надає коштів на утримання дітей, має фінансові проблеми, позивач звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів на дітей.

Мотивуючи наведеним відповідач стверджувала, що дітям буде краще проживати з нею.

У відповіді на відзив позивач заперечив проти доводів відзиву на позов, вважаючи їх такими, що не мають стосунку до захисту прав та інтересів дітей. Акцентував, що підставою для позову стали не лише ті обставини, що відповідач виїжджала за кордон і залишала дітей на співмешканця, не повідомляючи про це позивача. Вказував, що дійсно не надавав грошових коштів особисто відповідачу, однак забезпечує дітей всім необхідним тоді, коли вони проживають у нього. Зазначив, що активну участь у виховному процесі бере бабуся дітей, вона часто супроводжує їх на гуртки. Після розірвання шлюбу не ухилявся від батьківських обов`язків.

Орган опіки та піклування надав суду відповідний висновок щодо розв`язання спору, а також подав до суду заяву про розгляд справи за відсутності його представника.

У судовому засіданні позивач позов підтримав. Додатково пояснив, що після розірвання шлюбу відповідач забрала дітей із собою і спочатку не дозволяла йому бачитися з дітьми, а потім почала періодично дозволяти забирати дітей до себе.

Сторони визнали, що припинили шлюбні стосунки і спільне проживання у 2018 році, а шлюб було розірвано у квітні 2020 року за рішенням суду.

У судовому засіданні відповідач та її представник додатково пояснили, що пропонували позивачу унормувати питання участі батька у вихованні дітей шляхом укладення нотаріально посвідченого договору, однак позивач відмовився. Позивач ці обставини визнав.

Відповідач також пояснила, що проживає у будинку по АДРЕСА_1 , який належить на праві власності матері чоловіка, з яким вона проживає. Пояснила також, що її син від попереднього шлюбу має захворювання і постійно потребує фінансових витрат на лікування, саме у зв`язку з цим відповідач виїжджала за кордон на заробітки. Відповідач заперечила ті обставини, що на період її виїзду залишала дітей без нагляду, вказала, що повідомляла про свої виїзди батьку дітей, а він їх забирав до себе.

У судовому засіданні позивач визнав ті обставини, що народжений у попередньому шлюбі син відповідача має захворювання і потребує на лікування значних фінансових витрат.

У судовому засіданні в присутності представника органу опіки та піклування були заслухані малолітні діти сторін, яким на момент судового розгляду виповнилося сім років.

На запитання суду, з ким вони проживають, обоє дітей відповіли, що вони проживають з матір`ю. Діти зазначили, що у них є друзі і за місцем проживання матері, і за місцем проживання батька, однак за місцем проживання матері друзів більше.

Домінікія розповіла, що ходить на бальні танці і в художню школу, що їй подобаються ці гуртки. Давид розповів, що також ходить у художню школу, а на бальні танці він ходити не хоче, оскільки бажає ходити на бокс і на футбол. Діти розповіли, що і мама, і тато допомагають їм із домашнім завданням, що обоє батьків допомагали їм із дистанційним навчанням. Домінікія розповіла, що бували випадки, коли вони не могли вийти на зв`язок під час дистанційного навчання, оскільки «зависав» Інтернет. Діти також повідомили, що коли перебувають у батька, то ними займається і батько, і бабуся. Зазначили також, що із ОСОБА_5 , який проживає разом з ними і їхньою матір`ю, вони добре ладнають.

На запитання суду, з ким би діти хотіли проживати надалі, обоє дітей відповіли, що бажають проживати з матір`ю і відвідувати батька тоді, коли їм захочеться.

У судовому засіданні діти були комунікабельними, відповідали на усі запитання головуючої, тримали зоровий контакт; Домінікія посміхалася, поводилася більш вільно і відкрито, ніж ОСОБА_6 ; діти заляканими не виглядали, мали охайний вигляд.

На запитання суду до сторін, чому не може бути так, як бажають діти (проживати з матір`ю і відвідувати батька тоді, коли діти захочуть), позивач відповів, що діти висловили таку думку, оскільки матір погрожувала їм, якщо вони скажуть інакше, то вона їх покине і поїде за кордон, про що йому відомо зі слів дитини. Позивач також зазначив, що зважаючи на ставлення матері до своїх батьківських обов`язків, дітям краще бути жити з батьком і перебувати з ним у будні дні, щоб батько міг організовувати навчання і розвиток дітей, а з матір`ю бачитися у вихідні дні і проводити з нею дозвілля. Відповідач відповіла, що не вбачає перешкод для такого укладу життя дітей, про який вони зазначили. Вказала, що раніше так і було, однак позивач звернувся до органу опіки для встановлення днів його побачення із дітьми, а тепер звернувся до суду із цим позовом.

2.Рух справи у суді, клопотання і заяви учасників процесу

07.06.2022 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження і призначено підготовче засідання.

01.08.2022 закрито підготовче провадження і справу призначено до судового розгляду щодо суті.

Позивач подав відповідь на відзив, яку представник відповідача просив залишити без розгляду, оскільки вона не надіслана всім учасникам процесу.

Судом встановлено, що відповідь на відзив надіслано відповідачу, відомості про надсилання третій особі відсутні.

Нормами статті 179 ЦПК України не передбачено залишення відповіді на відзив без розгляду за клопотанням відповідача з підстав ненадсилання відповіді третій особі. Крім того, орган опіки та піклування подав заяву про розгляд справи за відсутності представника і заяв з приводу неотримання відповіді на відзив і порушення прав третьої особи суду не висловив. З наведених мотивів суд не вбачає підстав для неврахування відповіді на відзив та долучених до неї доказів.

3.Фактичні обставини, встановлені судом

Позивач і відповідач є батьками малолітніх дітей: доньки ОСОБА_3 і сина ОСОБА_4 , які народилися в один день - ІНФОРМАЦІЯ_1 . Вказане підтверджується даними свідоцтв про народження Домінікії серії НОМЕР_1 і Давида НОМЕР_2 , які видані повторно 14.06.2018 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Барського районного управління юстиції Вінницької області.

Після припинення шлюбних відносин між сторонами у 2018 році, а в подальшому після розірвання шлюбу за рішенням суду у квітні 2020 року, діти залишися проживати з матір`ю. Ці обставини визнані сторонами у судовому засіданні.

Неповнолітній син відповідача від попереднього шлюбу ОСОБА_7 має захворювання і потребує на лікування значних фінансових витрат. Ці обставини визнані сторонами у судовому засіданні.

Рішенням комісії з питань захисту прав дитини (протокол №9 від 27.08.2021) зобов`язано позивача ОСОБА_1 і відповідача ОСОБА_2 : поважати інтереси один одного, піклуватись про стан здоров`я та повноцінного розвитку дітей, не перешкоджати один одному у виконанні батьківських обов`язків; вибираючи методи виховання дітей, звертати увагу на їх емоційний стан, враховувати їх думки та переживання, не застосовувати будь-які види насилля над дітьми; ростити дітей в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Комісія попередила обох батьків, що відсутність взаємодії, небажання спілкуватись один з одним у питаннях виховання та навчання дітей, забезпечення умов для їх належного розвитку в подальшому може призвести до негативних наслідків. У рішенні комісії вказано, що працівники служби у справах дітей у співбесіді із Давидом і Домінікією встановили, що діти люблять обох батьків, мають прихильність до обох батьків. Вказане підтверджується даними протоколу №9 від 27.08.2021, у якому зафіксовано рішення комісії з питань захисту прав дитини.

Рішенням виконавчого комітету Барської міської ради від 23.09.2021 №6 ухвалено встановити час участі батька ОСОБА_1 у вихованні його малолітніх дітей, щотижня забираючи їх в п`ятницю о 15.00 годині за місцем проживання батька за адресою: АДРЕСА_2 , та повертаючи в неділю о 17.00 годині за місцем проживання матері ОСОБА_2 . Наведене підтверджується даними вказаного рішення виконавчого комітету Барської міської ради від 23.09.2021 №6.

За зверненням позивача до поліції щодо неналежного виконання батьківських обов`язків ОСОБА_2 , стосовно останньої було складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене статтею 184 КУпАП.

Постановою Барського районного суду Вінницької області від 04.01.2022 у справі №125/1568/21 провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 за частиною 1 статті 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення було закрито у зв`язку із закінченням на момент її розгляду строків, передбачених статтею 38 КУпАП. Питання про встановлення вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення судом не досліджувалося і не вирішувалося. Вказане підтверджується змістом постанови суду від 04.01.2022 у справі №125/1568/21.

Позивач ОСОБА_1 працює продавцем-консультантом у фізичної особи-підприємця ОСОБА_8 з 13.10.2021, розмір його заробітної плати становить 6500 гривень щомісячно (з листопада 2021), що підтверджується даними довідки від 11.05.2022 №3, виданої фізичною особо-підприємцем ОСОБА_8 , а також відомостями з Державного реєстру фізичних осіб платників податків за період з 1 кварталу 2020 по 2 квартал 2022.

ОСОБА_1 придбав за договором купівлі-продажу від 26.12.2003 житловий будинок АДРЕСА_3 , що підтверджується даними нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 26.12.2003.

Позивач є співвласником квартири АДРЕСА_4 , що підтверджується даними нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 16.11.1995.

Відповідач ОСОБА_2 є фізичною-особою підприємцем, за 2021 рік задекларувала дохід в сумі 211140 гривень, а за перше півріччя 2022 року дохід в сумі 89600 гривень, що підтверджується даними податкових декларацій платника єдиного податку фізичної особи-підприємця за вказаний період.

Рішенням Барського районного суду Вінницької області від 08.06.2022 у справі №125/1704/21, яке набрало законної сили 08.07.2022, відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_2 про стягнення аліментів з ОСОБА_1 .

За даними висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Барської міської ради Жмеринського району Вінницької області, який затверджено рішенням виконавчого комітету від 12.07.2022 №14, місце проживання малолітніх ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є доцільним разом з матір`ю ОСОБА_2 .

У висновку органу опіки та піклування також вказано, що згідно з висновком оцінки потреб сім`ї, наданим КУ «Центр надання соціальних послуг» Барської міської ради, у дітей відсутня психологічна травма, проте спостерігається тривожний емоційний стан, пов`язаний з частими конфліктами між матір`ю та батьком і їх родинами, відсутністю поваги батьків один до одного та здатності налагодження безконфліктного спілкування; батьківський потенціал матері та батька достатній, проте вони потребують професійної підтримки спеціалістів (психолога, фахівця із соціальної роботи) щодо здатності розпізнавати емоційні стани дітей та задовольняти їх потреби, формувати навички безконфліктного спілкування.

Вищенаведене підтверджується даними наданого суду висновку органу опіки та піклування.

4. Оцінка суду і норми права, застосовані судом

Згідно з нормами статті 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Статтею 150 Сімейного кодексу України передбачені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини. Зокрема, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.

Відповідно до частини 1 статті 160 Сімейного кодексу України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Статтею 161 Сімейного кодексу України визначено: якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

Нормами статті 171 Сімейного кодексу України передбачені правила щодо врахування думки дитини під час вирішення питань, що стосуються її життя. Зокрема, дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси.

Згідно з частиною 2 статті 14 Закону України «Про охорону дитинства» під час вчинення дій, пов`язаних з розлученням дитини з одним або обома батьками, а також інших дій, що стосуються дитини, в порядку, встановленому законом, судом заслуховується думка та побажання дитини.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України», заява № 2091/13, Суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (параграф 76).

Під час розгляду судом даної категорії справ необхідно дослідити питання доцільності визначення місця проживання дитини з батьком або матір`ю на підставі зібраних у справі доказів, а також з урахуванням висновків органів опіки та піклування щодо можливості визначення місця проживання дитини як з матір`ю, так і з батьком. Визначаючи місце проживання дитини з одним із батьків, суд зобов`язаний керуватися найкращими інтересами дитини, враховуючи особливість цієї категорії спорів та чутливість дитини. Така позиція викладена в постанові Верховного Суду від 20.12.2020 у справі № 712/11527/17.

При вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу увагу на її вік та з`ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати. Вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо, про те, з ким із них дитина залишається, суд, виходячи із рівності прав та обов`язків батька й матері щодо своїх дітей, повинен ухвалити рішення, яке відповідало б якнайкращим інтересам дитини. При цьому суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дітей. Такі правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 28.10.2020 у справі № 241/47/19.

Вказані правові висновки Верховного Суду суд враховує у цій справі.

Таким чином, рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків.

Оскільки діти після припинення шлюбних стосунків сторін у 2018 році і після розірвання шлюбу залишися проживати разом з матір`ю, то звичним для них укладом життя є саме проживання з матір`ю і періодичне відвідування батька. Відтак, для зміни звичного укладу життя дітей повинні бути наявні достатні підстави, і така зміна повинна відповідати якнайкращим інтересам дітей.

У судовому засіданні за клопотанням позивача була допитана як свідок ОСОБА_8 (матір позивача).

За клопотанням відповідача як свідки були допитані: ОСОБА_9 (особа, яка проживає разом з відповідачем і її дітьми однією сім`єю), ОСОБА_10 , ОСОБА_11 .

Свідок ОСОБА_8 пояснила, що проживає разом із позивачем у справі її сином, діти сторін проживають періодами у матері, а періодами у них. Коли мати кудись їде, то залишає дітей у батька, а після приїзду забирає. Батько з дитинства дітей виховує, одягає, повністю забезпечує, в дітей є в кожного своя кімната з робочим столом і ноутбуком, є куточок з іграшками. Відповідач постійно кудись пропадає, збирає компанії, вдома безлад. Індивідуальні заняття з дітьми, танці та оплату за школу здійснює батько. Вказала, що мати не виконує рішення органу опіки про участь батька у вихованні дітей, зокрема, може не дозволяти спілкування батька з дітьми протягом двох-трьох тижнів, або залишити їх на довгий період у батька, коли їй це необхідно. Зазначила, що допомагає батьку у вихованні дітей, коли він на роботі. Вказала також, що діти люблять маму, однак вона неналежно їх виховує.

Свідок ОСОБА_9 підтвердив, що проживає разом з відповідачем і її дітьми однією сім`єю в будинку, який належить на праві власності матері свідка. Повідомив, що діти більше часу проживають з ними, всі необхідні потреби дітей вони задовольняють. Коли відповідач на роботі, то за дітьми доглядає він, діти до нього ставляться добре. Колишній чоловік відповідача бере меншу участь у вихованні дітей, коли діти з ним, то ними більше займається його сестра і мати. З п`ятниці по неділю діти завжди перебувають у батька. Коли відповідач перебуває за кордоном, то діти проживають з ним, а коли бажають ідуть до батька.

Свідок ОСОБА_12 , яка є хрещеною матір`ю ОСОБА_6 , пояснила, що неодноразово бувала в гостях у відповідача. Діти проживають з матір`ю, у них хороша сім`я, будинок повністю придатний для життя. Коли свідок приходить у гості, то діти завжди граються, відповідач займається домашніми справами, готує, прибирає. Зазначила, що коли відповідач виїжджає за кордон, то діти залишаються з позивачем, інколи їх забирає цивільний чоловік відповідача.

Свідок ОСОБА_11 зазначила, що діти проживають з відповідачем та її чоловіком. Живуть доволі непогано, діти забезпечені, одягнені. Вона з відповідачем і дітьми разом ходять гуляти. Мати для дітей є авторитетом, вони її слухаються. Коли свідок приходить до них у гості, діти завжди веселі, граються. Вказала, що діти хочуть бути з матір`ю, однак коли вони повертаються від батька, їхня думка змінюється, особливо доньки, вона хоче до батька. Свідку відомо, що дітей батько забирає в п`ятницю і віддає в неділю. Коли відповідач їде за кордон, то дітей залишає з теперішнім чоловіком, діти його слухаються, у них хороші відносини.

З показань допитаних у судовому засіданні свідків, а також з пояснень сторін, судом не встановлено підстав для висновку, що перебування разом з ОСОБА_9 , з яким відповідач проживає однією сім`єю, чи спілкування з ним становить небезпеку для дітей чи суперечить інтересам дітей, або негативно на них впливає.

Показання свідка ОСОБА_8 , яка є матір`ю позивача, здебільшого, є її оціночними судженнями щодо особистості відповідача і її стилю виховання дітей, які не містять жодних конкретних фактів неналежного поводження матері з дітьми чи негативного впливу на них.

Надані позивачем докази, зокрема, довідка Барського закладу дошкільної освіти №1 «Берізка» від 26.08.2021 №12, колективне пояснення сусідів позивача, яке підписали 17 мешканців будинку АДРЕСА_5 , акт обстеження фактичного проживання від 22.11.2021, складений комісією виконавчого комітету Барської міської ради, акт відвідування сім`ї від 24.12.2021, складений фахівцями із соціальної роботи КУ «Центр надання соціальних послуг» Барської міської ради, письмове пояснення керівника дитячого колективу спортивного танцю «Денс-стиль» від 26.08.2021, підтверджують лише ті обставини, що батько систематично і активно бере участь у вихованні дітей і в їх повсякденному житті, діти періодично перебувають за місцем проживання батька, тобто підтверджують виконання позивачем своїх батьківських обов`язків. Однак вказані документи ніяким чином не свідчать про те, що зміна місця проживання дітей і визначення місця проживання з батьком відповідатиме якнайкращим інтересам дітей. Не підтверджують вказані документи й тих обставин, що проживання із матір`ю є несприятливим для дітей.

Довідка Барського ліцею №2 від 27.06.2022 №06-08/61, яка містить інформацію про те, що в період з 10.04.2022 по 10.05.2022 діти не виходили на онлайн навчання, а після 10.05.2022 почали періодично навчатися онлайн, не підтверджує того, що проживання з матір`ю суперечить інтересам дітей. Суд враховує, що у період, який вказаний у довідці, навчання відбувалося в умовах повномасштабної збройної агресії російської федерації проти України, що спричиняє об`єктивні труднощі у дистанційному навчанні, які пов`язані з поганою якістю Інтернету, а також об`єктивними побоюванням за життя і безпеку. Суд також враховує, що ситуація невиходу на зв`язок була тимчасовою і була невдовзі налагоджена. Позивачем не доведено, що ця ситуація завдала істотної і непоправної шкоди дітям.

Таким чином, зібраними у справі доказами у їх сукупності і взаємозв`язку підтверджується, що обоє батьків мають самостійний дохід, турбуються про дітей, приділяють їм увагу, здатні забезпечити належні матеріально-побутові умови для проживання і навчання дітей, мають достатній батьківський потенціал. Діти виявляють прихильність і любов до обох батьків, що підтверджується не тільки рішеннями служби у справах дітей і органу опіки і піклування, а й встановлено судом за результатами заслуховування думки дітей у судовому засіданні.

Доказів щодо зловживання спиртними напоями або наркотичними засобами, чи доказів того, що своєю аморальною поведінкою відповідач може зашкодити розвиткові дітей, суду не надано .

За результатами судового розгляду не встановлено й підстав для висновку, що матір створює перешкоди чи не забезпечує отримання дітьми обов`язкової загальної середньої освіти або не забезпечує розвиток дітей.

Суд зауважує, що питання відвідування гуртків, які не входять до системи обов`язкової загальної середньої освіти, є питанням вибору методів розвитку дітей, яке має вирішуватися батьками спільно. За обставин цієї справи питання відвідування тих гуртків, які вважає потрібними батько, не може бути підставою для визначення місця проживання дітей з батьком.

На підтвердження своїх доводів про неналежне виконання матір`ю своїх обов`язків із виховання дітей та їх догляду, про наявність у дітей психологічної травми внаслідок поводження з ними їх матері або через негативний вплив матері на дітей, або вчинення матір`ю психологічного чи фізичного насильства над дітьми, позивачем не надано жодних доказів. Дані висновку органу опіки та піклування, навпаки, свідчать про те, що за результатами оцінки потреб сім`ї встановлено, що у дітей відсутня психологічна травма, а тривожний емоційний стан спостерігається у зв`язку із частими конфліктами між батьками, і ці дані не спростовані сторонами.

Епізодичні тимчасові виїзди матері за кордон у зв`язку із необхідністю заробити кошти на лікування старшого сина, які мали місце в минулому, під час яких батько мав можливість забрати дітей до себе, не свідчать про наявність підстав для визначення місця проживання дітей із батьком, оскільки позивачем не доведено, що такі виїзди матимуть місце в майбутньому і будуть систематичними і тривалими. Крім того, відповідач пропонувала визначити форми участі батька у вихованні дітей у нотаріально посвідченому договорі, у якому сторони могли б врегулювати питання перебування дітей під час виїзду матері за кордон, однак позивач відмовився укладати такий договір.

У судовому засіданні також не встановлено, що матір перешкоджає спілкуванню батька з дітьми. Крім того, неналежне чи несвоєчасне виконання рішення органу опіки і піклування щодо визначення форм участі батька у вихованні дітей само по собі не є підставою для визначення місця проживання дітей разом із батьком.

Водночас, сторони підтвердили, що ніколи не використовували жодних примирних процедур чи добровільних методів для урегулювання питання виховання і місця проживання дітей, зокрема, сімейної медіації чи сімейної роботи із психологом, натомість вирішували питання за допомогою соціальних служб, поліції і суду. Однак, сторони не прислухалися до порад фахівців соціальних служб щодо необхідності налагодження безконфліктної взаємодії і спілкування між батьками, ігнорують перестороги фахівців стосовно того, що конфлікти між батьками негативно впливають на дітей, продовжують конфліктувати між собою, що саме по собі суперечить інтересам дітей.

За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з нормами статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Вислухавши пояснення сторін у судовому засіданні, допитавши свідків, проаналізувавши надані сторонами письмові докази, врахувавши думку дітей, які бажають проживати з матір`ю, врахувавши висновок органу опіки та піклування, суд дійшов висновку, що позивач не довів того, що визначення місця проживання дітей разом з ним, що фактично означатиме зміну усталених відносин з матір`ю і зміну звичного для них укладу життя, всупереч думці дітей, відповідатиме якнайкращим інтересам дітей.

З викладених мотивів у задоволенні позову слід відмовити повністю.

5. Розподіл судових витрат

Згідно з статтею 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог .

Оскільки у задоволенні позову відмовлено повністю, то судові витрати позивача слід залишити за позивачем.

Відповідач до закінчення судових дебатів заявила про те, що докази на підтвердження витрат на правничу допомогу будуть подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення у справі. У зв`язку з цим, питання про розподіл судових витрат відповідача вирішуватиметься окремо у разі подання відповідних доказів.

Керуючись ст. ст. 263-265, 273, 354 ЦПК України суд, -

У Х В А Л И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участі Органу опіки та піклування Барської міської ради Жмеринського району Вінницької області, про встановлення місця проживання дітей відмовити повністю.

Судові витрати позивача залишити за позивачем.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 29.08.2022.

Учасники справи:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_2 ;

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , місце проживання: АДРЕСА_6 ;

Орган опіки та піклування Барської міської ради Жмеринського району Вінницької області, ідентифікаційний код 44028622, місцезнаходження: вул. Святого Миколая 18, м. Бар, Жмеринський район, Вінницька область.

Суддя Юлія САЛДАН