БРОВАРСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
провадження № 2/361/1747/22, cправа № 361/9877/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«31» серпня 2022 року м.Бровари Київської області

Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого - судді Василишина В.О.,

за участю секретаря судових засідань - Гафінчук Т.В.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач фізична особа-підприємець ОСОБА_2 ;

за участю: представника позивача ОСОБА_1 адвоката Нагалка Я.Я.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення безпідставно набутих грошових коштів,

в с т а н о в и в:

У листопаді 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом, в якому просить стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на свою користь безпідставно набуті кошти у розмірі 109 000 грн. 00 коп., а також понесені судові витрати у розмірі 1 090 грн.

00 коп.

В обґрунтування вимог зазначається, що у 2006 році між сторонами у справі досягнуто домовленості щодо надання у борг коштів для будівництва відповідачем оздоровчого комплексу по АДРЕСА_1 .

18 січня 2007 року ОСОБА_1 перерахував на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 109 000 грн. 00 коп., про що свідчить платіжне доручення

№ 2 від 18 січня 2007 року. Строк повернення фінансової допомоги не встановлено.

Після перерахування грошових коштів сторони повинні були укласти договір позики на суму переданих за платіжним дорученням грошових коштів. З підстав укладення договору позивач неодноразово звертався до відповідача, однак остання кожного разу ухилялася. Платіжне доручення про перерахування коштів не є борговим документом, так як не містить у собі умов отримання коштів у борг, а також зобов`язання з їх повернення. З підстав стягнення з відповідача грошових коштів набутих без достатніх правових підстав, позивач звернувся до суду.

Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 15 листопада

2021 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.

14 грудня 2021 року до суду надійшов відзив на позовну заяву.

11 січня 2022 року позивач звернувся до суду із заявою про забезпечення позову.

Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області, залишеною без змін постановою Київського апеляційного суду від 19 липня 2022 року, у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовлено.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_3 позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив позов задовольнити.

Відповідач фізична особа-підприємець ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася у порядку, встановленому цивільним процесуальним законодавством. 30 листопада 2021 року від представника відповідача Закірової К.М., яка діє на підставі ордеру від 17 вересня 2021 року до суду надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з перебуванням в іншому судовому засіданні у місті Сєвєродонецьку Луганської області. 02 лютого 2022 року представник відповідача ОСОБА_4 направила до суду заяву про неприбуття у зв`язку з наявністю симптомів, що змушують утриматися від особистої участі в судовому засіданні. 29 серпня 2022 року представником відповідача подано до суду заяву про неприбуття у судове засідання через відсутність можливості забезпечити явку та намір у подальшому брати участь у судовому засіданні у режимі відеоконференції про що повідомлять суд з дотриманням порядку, встановленого процесуальним законом. Причини повторної неявки сторони відповідача суд не може визнати поважними. Будучи належним чином повідомленими про розгляд справи, сторона відповідача мала достатньо часу для подачі до суду заяви про участь у судовому засіданні у режимі відеоконференції, однак таким правом не скористалася. З огляду на викладені обставини, суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутності відповідача та ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів.

Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

З матеріалів справи вбачається, що 18 січня 2007 року ОСОБА_1 перерахував на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 109 000 грн. 00 коп. призначення платежу фінансова допомога згідно з договором від 15 січня 2007 року.

Пунктом 1 частини другої статті 11 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) передбачено, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною (частина 2 статті 638 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Відповідно до частини першої статті 641 ЦК України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом (частиною другою статті 642 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

Загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України, зокрема стаття 1212 ЦК України.

Предметом регулювання інституту безпідставного набуття чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України).

Об`єктивними умовами виникнення зобов`язань з набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або незбільшення майна в іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна з боку набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого;

4) відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб.

Відповідно до частини першої, пункту 1 частини другої статті 11, частин першої та другої статті 509 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають з дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. До підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, належать договори та інші правочини. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Зобов`язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із частиною першою статті 177 ЦК України об`єктами цивільних прав є, зокрема, речі, у тому числі гроші.

Необхідно виходити з того, що правова підстава отримання (набуття) майна відсутня у тому разі, коли відбувся перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується безпосередньо на вимозі закону, або суперечить меті існування правовідношення i його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Відповідно до статті 1212 ЦК України безпідставно набутим є майно, набуте особою або збережене нею в себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави.

Загальна умова частини першої статті 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, бо отримане однією зі сторін у зобов`язанні підлягає поверненню іншій стороні на підставі цієї статті тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання.

Набуття однією зі сторін зобов`язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов`язання не вважається безпідставним.

Тобто, в разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, положення статті 1212 ЦК України можна застосовувати тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі.

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто, відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від

01 квітня 2019 року у справі №904/2444/18, від 23 квітня 2019 року у справі №918/47/18, від 23 січня 2020 року у справі №910/3395/19, від 19 січня 2022 року у справі №202/2965/21.

Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Матеріали даної цивільної справи не містять будь-яких договорів, які б були укладені між ОСОБА_1 та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 на виконання умов яких позивач перерахував на рахунок відповідача грошові кошти у розмірі 109 000 грн. 00 коп.

Сума перерахованих грошових коштів значно перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а відтак договір позики мав укладатись у письмовій формі.

Враховуючи ту обставину, що між сторонами не укладалося будь-якого договору у встановленій законом формі, грошові кошти були отримані відповідачем без достатньої правової підстави.

Оскільки між позивачем та відповідачем не існує договірних зобов`язань позики, отже грошові кошти, які були перераховані та отримані відповідачем у розмірі 109 000 грн. 00 коп. підлягають поверненню позивачу на підставі статті 1212 ЦК України.

Посилання у платіжному дорученні № 2 від 18 січня 2007 року на підставу отримання коштів договір від 15 січня 2007 року, суд вважає необґрунтованим, оскільки матеріали справи не містять доказів існування правових відносин між сторонами.

При розгляді даної справи по суті сторона відповідача не надала будь-яких належних доказів у розумінні статті 77 ЦПК України на спростування доводів, наданих позивачем.

У частинах першій-третій статті 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

На основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про задоволення даного позову.

Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір у розмірі 1 090 грн. 00 коп.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 141, 263-265 ЦПК України, Броварський міськрайонний суд Київської області

в и р і ш и в:

Позов задовольнити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 109 000 (сто дев`ять тисяч) грн.

00 коп., а також судові витрати у розмірі 1 090 (одна тисяча дев`яносто) грн. 00 коп.

Сторони справи:

позивач ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання:

АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 );

відповідач фізична особа-підприємець ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 );

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, то зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В.О.Василишин