Справа №155/897/22
Провадження №2/155/408/22
ГОРОХІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про передачу справи за підсудністю

26 вересня 2022 року місто Горохів

Суддя Горохівського районного суду Волинської області Яремчук С.М., вивчивши позовну заяву ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2 до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Волиньгаз» про захист прав споживачів, визнання та скасування рішення комісії з розгляду актів,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача в якому просить: скасувати рішення комісії з розгляду актів про порушення Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Волиньгаз» протокол №16/06/22 від 16 червня 2022 року споживачами природного газу вимог Кодексу газорозподільних систем про нарахування споживачу, ОСОБА_1 , граничного об`єму газу в обсязі 6639,12 м? за 1 рік до дати демонтажу лічильника 06 червня 2022 року і його вартості 196491,36 гривню, акт розрахунку необлікованого (донарахованого) об`єму та обсягу природного газу і його вартості №12 від 27 липня 2022 року та витрати на проведення експертизи в сумі 1976,03 гривень, акт здачі-приймання робіт (надання послуг) №72006768 від 08 червня 2022 року та стягнути витрати на правничу допомогу.

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суддя повинен перевірити належність справи до його територіальної юрисдикції (підсудності).

Статтею 125 Конституції України передбачено, що судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

Аналогічні положення закріплені в ч. 1 ст. 17 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Згідно із ч. 1 ст. 8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року №1402-VIII, ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом.

Підсудність це розмежування компетенції між окремими ланками судової системи і між судами однієї ланки щодо розгляду і вирішення підвідомчих їм цивільних справ.

Цивільний процесуальний кодекс виділяє декілька видів територіальної підсудності: загальна (залежно від місця проживання фізичної особи чи місцезнаходження юридичної особи), альтернативна (за вибором позивача), виключна (залежно від характеру спірного правовідношення), за зв`язком справ та за вказівкою суду.

Порядок визначення територіальної підсудності цивільних справ закріплений в статтях 27-30 ЦПК України (параграф 3 глави 2 ЦПК України), відповідно до яких підсудність визначається за предметними і територіальними ознаками.

Частиною 1 статті 27 ЦПК України визначено, що позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом. Позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Як установлено суддею, у тексті позовної заяви відсутні посилання на норми ЦПК України, якими керувався позивач при визначенні територіальної підсудності для звернення до суду за захистом своїх порушених прав, проте позовна заява йменується «про захист прав споживачів», виходячи з чого суддя дійшов висновку, що позов подається відповідно до положень ч. 5 ст. 28 ЦПК України, згідно з якою позови про захист прав споживачів можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування споживача або за місцем заподіяння шкоди чи виконання договору.

Закон України «Про захист прав споживачів» регулює відносини, які виникають між споживачами і виробниками, виконавцями, продавцями під час продажу товарів (виконанні робіт, наданні послуг), встановлює права споживачів на придбання товарів (робіт, послуг) належної якості та безпечних для життя і здоров`я, а також визначає механізм захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

Пунктом 22 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що споживач це фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Згідно із ст. 21 Закону України «Про захист прав споживачів», крім інших випадків порушень прав споживачів, які можуть бути встановлені та доведені виходячи з відповідних положень законодавства у сфері захисту прав споживачів, вважається, що для цілей застосування цього Закону та пов`язаного з ним законодавства про захист прав споживачів права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними: 1) при реалізації продукції будь-яким чином порушується право споживача на свободу вибору продукції; 2) при реалізації продукції будь-яким чином порушується свобода волевиявлення споживача та/або висловлене ним волевиявлення; 3) при наданні послуги, від якої споживач не може відмовитись, а одержати може лише в одного виконавця, виконавець нав`язує такі умови одержання послуги, які ставлять споживача у нерівне становище порівняно з іншими споживачами та/або виконавцями, не надають споживачеві однакових гарантій відшкодування шкоди, завданої невиконанням (неналежним виконанням) сторонами умов договору; 4) порушується принцип рівності сторін договору, учасником якого є споживач; 5) будь-яким чином (крім випадків, передбачених законом) обмежується право споживача на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про відповідну продукцію; 6) споживачу реалізовано продукцію, яка є небезпечною, неналежної якості, фальсифікованою; 7) ціну продукції визначено неналежним чином; 8) документи, які підтверджують виконання договору, учасником якого є споживач, своєчасно не передано (надано) споживачу.

Із пункту 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 12 квітня 1996 року «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» вбачається, що позовна заява про захист прав споживача повинна містити відомості про те, яке право споживача порушено; коли і в чому це виявилося; про способи захисту, які належить вжити суду; про розмір сум, щодо яких заявлено вимоги, з відповідними розрахунками і обґрунтуванням; про докази, що підтверджують позов. До заяви повинні бути додані необхідні документи залежно від заявлених вимог (наприклад, договір, квитанція-замовлення, квитанція-зобов`язання, транспортна чи інша накладна, чек, касовий ордер).

Зі змісту заявлених вимог та суб`єктного складу сторін вбачається, що предметом позову є скасування рішення комісії Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Волиньгаз» з розгляду актів про порушення від 16 червня 2022 року протокол №16/06/22 про донарахування споживачу ОСОБА_1 об`єму природного газу внаслідок несанкціонованого втручання в роботу ЗВТ, акту розрахунку не облікованого (донарахованого) об`єму та обсягу природного газу і його вартості №12 від 27 липня 2022 року та акту здачі-приймання робіт (надання послуг) №72006768 від 08 червня 2022 року про відшкодування вартості експертизи лічильника.

Таке донарахування є заходом відповідальності та відшкодування завданої шкоди, адже відповідно до п. 1 підрозділу 2 розділу ХІ Кодексу газорозподільних систем до порушень споживача та несанкціонованого споживача, які кваліфікуються як несанкціонований відбір природного газу з ГРМ (крадіжка газу) та внаслідок яких щодо них здійснюється нарахування необлікованих об`ємів (обсягів) природного газу, належать, зокрема, несанкціоноване втручання в роботу ЗВТ (комерційного ВОГ, зокрема лічильника газу).

Отже, відносини з приводу донарахування необлікованих об`ємів природного газу не регулюються Законом України «Про захист прав споживачів», а позовні вимоги ОСОБА_1 стосуються неправомірних дій та рішень АТ «Оператор газорозподільної системи «Волиньгаз», тож мають подаватись за загальними правилами підсудності.

Позовні вимоги не обґрунтовані позивачем з посиланням на норми Закону України «Про захист прав споживачів», не зазначено, яке право споживача порушено у відповідності до ст. 21 Закону України «Про захист прав споживачів» та не доведено, що між сторонами існують правовідносини, які регулюються Законом України «Про захист прав споживачів».

Також в даному випадку не може застосовуватись підсудність за місцем заподіяння шкоди споживачеві чи виконання договору, адже позивачеві шкода завдана не була, а несанкціоноване споживання газу не охоплюється умовами договору постачання природного газу.

На зазначену категорію справ також не розповсюджується і правила виключної підсудності.

Відтак, даний позов поданий до Горохівського районного суду Волинської області за зареєстрованим місцем проживання позивача як споживача за правилами альтернативної підсудності за відсутності для того відповідних підстав.

Враховуючи вищевикладене, позовна заява має пред`являтись за правилами загальної підсудності, тобто за місцем знаходження відповідача.

Статтею 31 ЦПК України визначено, що суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана (ч. 1, 2 ст. 32 ЦПК України).

Враховуючи недопустимість порушення правил щодо підсудності, а також ту обставину, що позивачем позовну заяву подано з порушенням територіальної юрисдикції (підсудності) судів, суддя приходить до висновку про необхідність передачі справи за підсудністю.

Отже, зважаючи на те, що місцезнаходженням відповідача АТ «Оператор газорозподільної системи «Волиньгаз» є місто Луцьк, вулиця Івана Франка, 12 Волинської області, вищевказана справа не підсудна Горохівському районному суду Волинської області і підлягає передачі на розгляд до Луцького міськрайонного суду Волинської області (місто Луцьк, вулиця Конякіна, 3 Волинської області).

На підставі викладеного, керуючись ст. 31, 187, 353, 354 ЦПК України, суддя,

ПОСТАНОВИЛА:

Позовну заяву ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2 до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Волиньгаз» про захист прав споживачів, визнання та скасування рішення комісії з розгляду актів передати на розгляд до Луцького міськрайонного суду Волинської області за територіальною підсудністю.

Копію ухвали направити позивачу для відома.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя Горохівського районного суду

Волинської області Яремчук С.М.