РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 липня 2022 року

м. Рівне

Справа № 569/22960/21

Провадження № 22-ц/4815/687/22

Рівненський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Шимківа С.С.,

суддів: Гордійчук С.О., Ковальчук Н.М.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Штогрін Вікторії Святославівни на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 24 січня 2022 року (ухвалене у складі судді Панас О.В.) у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів та додаткових витрат на утримання дитини,-

в с т а н о в и в :

У листопаді 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів та додаткових витрат на утримання дитини.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 07 серпня 2014 року уклала шлюб з ОСОБА_2 , про що у Відділі ДРАЦС РС Рівненського міського управління юстиції був зроблений відповідний актовий запис №1057.

Від даного шлюбу у них народилося двоє спільних дітей: син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ..

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 21 вересня 2021 року шлюб між нею та відповідачем було розірвано, місцем проживання обох синів визначено з нею.

Пояснює, що відповідач практично не займається вихованням дітей та приділяє їм досить мало необхідної уваги та піклування. Він є здоровим, працездатним, працює і отримує заробітну плату, а отже має можливість сплачувати аліменти на дітей. Домовленості щодо розміру аліментів між ними добровільно не досягнуто, у зв`язку з цим звернулася до суду з даним позовом.

У їхнього старшого сина Нестора часті захворювання дихальної системи: бронхіти, пневмонія, збільшені аденоїди та часті отити, на його лікування потрібні чималі кошти. У зв`язку з частою хворобливістю, Нестор неодноразово пропускає дитячий садочок і залишається вдома, йому необхідний хороший догляд, багато уваги та часу. У їхнього молодшого сина ОСОБА_5 цукровий діабет І типу (інсулінозалежний), йому потрібний пильний догляд, дотримання дієти, постійний контроль рівня глюкози в крові, сечі та введення інсуліну на кожен прийом їжі, спеціальний раціон харчування, який є дуже дороговартісним. Вона вимушена купувати дитині спеціальні солодощі без вмісту цукру, вартість яких є значно вищою за звичайні солодощі. ОСОБА_5 двічі на рік проходить амбулаторне або стаціонарне обстеження в лікарні, потребує стороннього нагляду для контролю загального стану рівня цукру в крові, слідкування за харчуванням. Згідно медичного висновку № 318 від 02 липня 2020 року їхньому сину ОСОБА_5 встановлена підгрупа «А» як інваліду з дитинства віком до 18 років внаслідок цукрового діабету І типу форми Е10.

У зв`язку з наявними хворобами дітей та особливістю їх розвитку, вони потребують додаткових витрат на лікування та забезпечення щоденних потреб. Понесені нею додаткові витрати складють: 21 квітня 2021р. - 4 700 грн. (стоматологічні послуги); 21 червня 2021 р. - 1 500 грн. (придбання сенсору ОСОБА_6 ); ІНФОРМАЦІЯ_3 - 1 850 грн. (придбання сенсору ОСОБА_6 , голки ОСОБА_7 ); ІНФОРМАЦІЯ_4 - 1 500 грн. (придбання сенсору ОСОБА_6 ); ІНФОРМАЦІЯ_5 - 1500 грн. (придбання сенсору ОСОБА_6 ). Загальна сума додаткових витрат за період з квітня 2021р. по жовтень 2021р. становить 11 050 грн., що підтверджується копіями товарних чеків, квитанцій. Таким чином, відповідач зобов`язаний відшкодувати на її користь половину вартості понесених додаткових витрат на лікування дітей, що становить - 5 525 грн.

Просила стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 3500 гривень, щомісячно, починаючи стягнення з дня подання позову і до повноліття дитини; стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , у розмірі 3500 гривень, щомісячно, починаючи стягнення з дня подання позову і до повноліття дитини; стягнути з ОСОБА_2 на її користь додаткові витрати на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , одноразово у сумі 5 525 грн..

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 24 січня 2022 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів та додаткових витрат на утримання дитини задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1309 грн. 00 коп., але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, з подальшою індексацією відповідно до закону, щомісячно, починаючи з 10.11.2021р. до повноліття дитини.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , в розмірі 1100 грн. 00 коп., але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, з подальшою індексацією відповідно до закону, щомісячно, починаючи з 10.11.2021р. до повноліття дитини.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 додаткові витрати на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , одноразово в сумі 3175 грн.00 коп.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції керувався тим, що визначений до стягнення розмір аліментів на утримання синів сторін є справедливим та розумним і узгоджується з встановленим прожитковим мінімумом.

Не погоджуючись із рішенням місцевого суду в частині стягнення аліментів, представник ОСОБА_1 адвокат Штогрін В.С. оскаржила його у цій частині в апеляційному порядку.

У поданій апеляційній скарзі зазначає, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, не достатньо ґрунтовно дослідив докази, у зв`язку з чим, висновки, викладені в рішенні, не відповідають обставинам справи. Наголошує, що визначений місцевим судом розмір аліментів є недостатнім для утримання дітей та створення їм необхідних умов для всебічного їх розвитку. Відповідач є здоровим, працездатним, неофіційно працює і отримує заробітну плату, а отже, має можливість сплачувати аліменти на дітей.

Просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині стягнення аліментів та ухвалити у цій частині нове рішення, яким стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 . ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 3500 гривень, щомісячно, починаючи з дня подання позову і до повноліття дитини та на утримання сина ОСОБА_4 . ІНФОРМАЦІЯ_6 , у розмірі 3500 гривень, щомісячно, починаючи з дня подання позову і до повноліття дитини.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про часткове її задоволення, виходячи з наступного.

Згідно із ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів та вимог апеляційної скарги.

З огляду на те, що позивачем фактично оскаржуються рішення суду тільки в частині стягнення аліментів і враховуючи принцип диспозитивності цивільного судочинства, апеляційний суд не перевіряє законність рішення у частині, яка не оскаржується.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого у них народилося двоє дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 21 вересня 2021 року, яке набрало законної сили 26.10.2021 р., шлюб між сторонами було розірвано. Місцем проживання обох дітей визначено з матір`ю ОСОБА_1 .

Відповідно до ст. 7 СК України жінка та чоловік мають рівні права і обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно з ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка була ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Частиною 2 статті 3 Конвенції про права дитини встановлено, що держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини (частина 2 статті 6 Конвенції про права дитини).

Частиною 1 та 2 статті 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу (ст. 141 СК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (ст. 180 СК України).

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч.3 ст.181 СК України).

За правилами ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.7 ЗУ "Про державний бюджет на 2022 рік" установлено у 2022 році прожитковий мінімум на дитину віком дo 6 років починаючи з січня - 2100 грн., з липня - 2201 грн., з грудня - 2272 грн., на дитину вікoм від 6 дo 18 рокiв починаючи з січня -2618 грн., з липня - 2744 грн., з грудня - 2833 грн.

За змістом ч. 1 ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.

Обов`язок батьків утримувати свою дитину до її повноліття та забезпечувати умови життя, необхідні для належного її розвитку, має бути виконаний батьками з урахуванням принципу якнайкращого забезпечення інтересів дитини.

Забезпечення цих інтересів має бути керівним принципом для тих, хто несе відповідальність за дитину, насамперед для її батьків.

Обов`язок утримувати дитину не залежить від бажання чи можливостей батьків, враховуючи загальне правило, що батьки зобов`язанні утримувати дитину до досягнення нею повноліття навіть у тому разі, коли виконання цього обов`язку може призвести до неповного задоволення їх власних матеріальних і духовних потреб.

Дотримуючись рівноваги між інтересами дитини та інтересами батьків, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (Рішення Європейського суду з прав людини від 07.12.2006 року по справі «Хант проти України»).

ОСОБА_2 є працездатним, має задовільний стан здоров`я, що ним не заперечується, а тому зобов`язаний забезпечувати належний рівень життя та надавати матеріальну допомогу своїм дітям.

Здійснення догляду за своїм дядьком не звільняє ОСОБА_2 від батьківського обов`язку утримувати своїх синів та сплачувати аліменти у розмірі, який відповідає їх інтересам, потребам і є необхідним для забезпечення належних умов для фізичного, розумового, морального та соціального їх розвитку.

Закріплений на законодавчому рівні мінімальний розмір аліментів не виконує обмежувальну функцію при визначенні розміру аліментів, який цей мінімум перевищує (постанова Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року в справі №461/4936/16).

Суд першої інстанції правильно встановив характер спірних відносин, що виникли між сторонами, однак, на переконання колегії суддів, неправильно визначив розмір аліментів, що підлягають стягненню, а тому ухвалене ним рішення підлягає зміні.

Враховуючи обставини, які визначені ст. 182 СК України, зокрема, стан здоров`я та матеріальне становище дітей, з метою першочергового захисту їх інтересів та забезпечення їм рівня життя, який необхідний і достатній для їх нормального фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, апеляційний суд вважає обґрунтованим до стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , у розмірі по 2000 грн. на кожного, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення ними повноліття.

Керуючись ст.ст. 367, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, Рівненський апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Штогрін Вікторії Святославівни задовольнити частково.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 24 січня 2022 року в частині визначеного до стягнення розміру аліментів змінити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , у розмірі по 2000 грн. 00 коп. на кожного, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення ними повноліття.

У решті рішення суду залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач Шимків С.С.

Судді: Гордійчук С.О.

Ковальчук Н.М.