Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/3364/21
Провадження №: 2/332/318/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 березня 2022 р.

Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі:

Головуючого судді - Марченко Н.В.,

при секретарі - Петракей Р.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Заводського районного суду м. Запоріжжя цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

ВСТАНОВИВ:

АТ «Перший Український Міжнародний банк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 27.02.2019 року між ПАТ «Перший український міжнародний банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 901 на підставі якого видано кредит в розмірі 50000 грн. 00 коп. 21.12.2018 рокуПублічне акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний банк» змінило тип товариства на Акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний банк». У зв`язку із порушенням умов сплати кредиту відповідачем станом на 14.05.2021 року утворилась заборгованість в загальному розмірі 62759 грн. 04 коп.Позивач у позові просить стягнути вказану заборгованість та понесені судові витрати з відповідача.

У судове засідання представник позивача не з`явився, у позові зазначив про розгляд справи без його участі, позовні вимоги просить задовольнити в повному обсязі.

Відповідач у судове засідання не з`явилася, надала відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволені позовних вимог в частині стягнення з неї суми комісії за обслуговування кредиту, оскільки обслуговування кредиту не направлено на задоволення потреб відповідача, також позивачем не надано розрахунку комісії на заявлену суму. З приводу стягнення з відповідач неустойки за порушення зобов`язань по кредиту зазначено про те, що позивачем не вказано період за який нараховується неустойка, з якої суми заборгованості здійснюється нарахування неустойки. Позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за кредитом та процентами визнає у повному обсязі.

У зв`язку з неявкою у судове засідання сторін на підставі ч. 2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Дослідивши докази по справі, встановивши факти та відповідні їм правовідносини, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню з нижченаведених підстав.

Судом встановлено, що 27.02.2019 року між ПАТ «Перший український міжнародний банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 901 (а.с.5) на підставі якого видано кредит в розмірі 50000 грн. 00 коп., що підтверджується копією меморіального ордеру (а.с.12). 21.12.2018 рокуПублічне акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний банк» змінило тип товариства на Акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний банк».

Відповідно до ч.2 ст. 638 ЦК України передбачено, що договір укладається шляхом пропозиції (оферти) однієї сторони укласти договір і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною, тому акцентуючи пропозицію Банку Відповідач підписом у Заяві про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг визнає та погоджується на запропоновані Банком умови користування послугами Банку.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.2 ст. 638 ЦК України передбачено, що договір укладається шляхом пропозиції (оферти) однієї сторони укласти договір і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною, тому акцентуючи пропозицію Банку Відповідач підписом у Заяві про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг визнає та погоджується на запропоновані Банком умови користування послугами Банку.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Порушенням зобовязання, відповідно до ст.610 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Одним із видів порушення зобовязання є прострочення невиконання зобовязання в обумовлений сторонами строк. Якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у ст.1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу (ч.2 ст.1050 ЦК України).

Відповідно до розрахунку заборгованості, наданого позивачем, заборгованість за кредитним договором укладеним з відповідачем ОСОБА_1 станом на 14.05.2021 року складає 62759 грн. 04 коп., яка складається з наступного: 34502 грн. 79 коп.. - заборгованість за кредитом, 5 грн. 68 коп.. - заборгованість по процентам, 20979 грн. 83 коп.. - заборгованість за комісією, а також штрафні санкції - 7270 грн. 74 коп.(а.с.15-16).

29.09.2020 року позивач направляв на адресу відповідача письмову вимогу (повідомлення) про виконання зобов`язання щодо погашення заборгованості за кредитним договором № 901 від 27.02.2019 року (а.с.13), однак добровільно заборгованість відповідачем погашена не була.

Тобто, судом встановлено і підтверджено належними письмовими доказами той факт, що відповідач ОСОБА_1 дійсно отримала кредитні кошти, але належним чином не виконувала свої зобов`язання за укладеним договором, у зв`язку з чим утворилась заборгованість.

Із розрахунку заборгованості вбачається, що відповідачем не сплачено тіло кредиту в розмірі 34502 грн. 79 коп. та суму процентів в розмірі 5 грн.68 коп. які підлягають стягненню.

У частині стягнення заборгованості за штрафом в розмірі 7270 грн. 74 коп., суд вважає за необхідне відмовити, з огляду на наступне.

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Як встановлено судом у відповідності до розрахунку заборговансоті 28.09.2019 року сплачено з ОСОБА_1 кошти в розмірі 616 грн. 35 коп. (а.с.15) тобто кінцевою датою для звернення за вимогою про стягнення штрафу є 28.09.2020 року.

За захистом своїх прав та законних інтересів АТ «ПУМБ» звернулось до суду згідно поштового конверту 25.08.2021 року , (позов надійшов до суду , згідно штампу на позовній заяві - 17.08.2021 року), що свідчить пропуск позивачем строку для подачі позовних вимог в частині стягнення з відповідача штрафу.

Разом із тим, не підлягає задоволенню вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованість за комісією з підстави того, що особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені Законом України «Про захист прав споживачів» . Згідно статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (в редакції, чинній час укладення кредитного договору), кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною.

Відповідно до статті 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком.

Відповідно до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою правління НБУ від 10 травня 2007 року № 168 (в редакції, чинній на час укладення спірного кредитного договору), банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного договору тощо).

Зокрема, у постанові Верховного Суду України від 16 листопада 2016 року у справі N 6-1746цс16 зроблено висновок про те, що встановлення банком у кредитному договорі обов`язку боржника сплачувати щомісячну комісію за управління кредитом без зазначення, які саме послуги за вказану комісію надаються клієнту, а також нарахування комісії за послуги, що супроводжують кредит (саме як компенсація сукупних послуг банку за рахунок клієнта), є незаконним.

Отже, є наявність правових підстав для стягнення в примусовому порядку з відповідача суми за кредитом в розмірі 34502 грн. 79 коп. та заборгованості за процентами в сумі 5 грн. 68 коп., що разом складає 34508 грн. 47 коп.

У задоволенні решти позовних вимог слід відмовити у зв`язку з безпідставністю позовних вимог в цій частині через відсутність передбаченого обов`язку відповідача по їх сплаті позивачу та пропущеним строком позовної давності.

Оскільки позовні вимоги задоволені частково, то відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, отже з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача АТ «Перший Український Міжнародний банк» підлягає стягненню судовий збір пропорційно задоволеним вимогам від заявлених, в сумі 34508 грн. 47 коп., виходячи з такого розрахунку: (заявлено суму у розмірі 62759 грн. 04 коп., задоволено на суму 34508 грн. 47 коп.) 2270 грн. - сплачений при подачі позову до суду судовий збір х 34508 грн.47 коп./ 62759 грн. 04 коп.=1248 грн. 17 коп.).

Керуючись ст. ст. 141, 258, 259, 263-265 ЦПК України

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Акціонерного товариства «Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості- задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 на користь Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний банк» () заборгованість у сумі 34508 грн. 47 коп., яка складається з - 34502 грн. 79 коп. - заборгованість за кредитом, 5 грн. 68 коп. - заборгованість по процентам.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 на користь Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний банк» () понесені судові витрати в розмірі 1248 грн. 17 коп.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Суддя Н.В. Марченко