Справа № 296/7976/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

З А О Ч Н Е

"23" серпня 2022 р. м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира у складі:

головуючого судді Анциборенко Н.М.,

за участю секретаря судового засідання Пасічник А.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Житомирі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін у судове засідання цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-

ВСТАНОВИВ:

13.09.2021 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою та просить визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1 .

В обґрунтування вимог зазначає, що є власником квартири АДРЕСА_1 , однак, крім нього у квартирі зареєстрований ще й ОСОБА_2 , за якого необхідно сплачувати комунальні послуги.

При цьому ОСОБА_2 з 25.08.2010 року не проживає у даній квартирі, а місце його перебування позивачу невідоме, тому вважає, що відповідач втратив право користування житловим приміщенням.

Також зазначає, що проживання відповідача порушує його права як власника, оскільки обмежує право на вільне розпорядження майном.

Враховуючи вищевикладене позивач просить позов задовольнити.

13.09.2021 згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано судді Анциборенко Н.М. для розгляду (а.с.18-19).

Ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 18.11.2021 у справі відкрито провадження та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін у судове засідання (а.с.29).

У судове засідання позивач та представник позивача не з`явилися, згідно поданої заяви просять розглядати справу у їх відсутність (а.с.68).

Відповідач відзив на позов до суду не надав, копія ухвали про відкриття провадження від 18.11.2021 разом з судовою повісткою про виклик та копією позовної заяви з додатками судом направлялися за зареєстрованим місцем проживання відповідача. У судові засідання 16.12.2021, 02.02.2022, 03.03.2022, 12.05.2022, 03.08.2022, 12.08.2022 та 23.08.2022 відповідач не з`явився, про дату час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду невідомі (а.с.33-34, 38-39, 41-42, 47-48, 53-54, 59-60, 61-62, 76-77).Крім того, відповідача повідомлено про дату, час та місце розгляду справи через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України (а.с.36-37, 44-45, 50-51, 56-57, 79-80).

Згідно ч.1 ст.174 ЦПК України при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи.

Відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Згідно ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Враховуючи, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, на підставі ст.ст.211, 280 ЦПК України суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін.

Дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного висновку.

Встановлено, що згідно копії договору дарування від 21.02.1978 ОСОБА_3 подарував, а його син ОСОБА_1 прийняв у дар 51/100 частин житла, яке знаходиться в АДРЕСА_2 (а.с.7-8).

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мати позивача ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 31.03.2011 відділом державної реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції (а.с.6).

Як вбачається з копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 19.11.2013 спадкоємцем ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , є її син ОСОБА_1 . Спадщина на яку видано свідоцтво складається, у тому числі з 49/100 частин житла, яке знаходиться в АДРЕСА_2 (а.с.69).

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно №308020465 від 23.08.2022 житло за адресою: АДРЕСА_3 належить на праві власності ОСОБА_1 (а.с.73-74).

З копії будинкової книги вбачається, що у квартирі АДРЕСА_3 зареєстрований ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.11-13), що підтверджується також копією довідки ПП "КК "ВЖРЕП №9-Сервіс" №1319 від 20.07.2021 року (а.с.14).

Стаття 41 Конституції України встановлює, що кожен має право володіти, користуватись та розпоряджатись своєю власністю, право приватної власності є непорушним, що також закріплено в ч.1 ст.321 ЦК України, яка вказує, що право власності є непорушним, ніхто не може бути позбавлений його чи обмежений у його здійсненні.

Власник майна відповідно до положень ст.ст.319, 383 ЦК України має право володіти, користуватись та розпоряджатись належним йому на праві власності майном на свій розсуд та вчиняти будь-які дії щодо свого майна, які не суперечать закону.

Згідно ст.405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом.

Враховуючи, що відповідач ОСОБА_2 не проживає у належному ОСОБА_5 житлі - квартирі АДРЕСА_1 понад один рік, житлово-комунальні послуги не оплачує, обставин, які б перешкоджали йому проживати в квартирі та поважних причин відсутності понад встановлені строки судом не встановлено, наявність реєстрації відповідача у квартирі перешкоджає позивачу вільно розпоряджатись власністю та зобов`язує як власника сплачувати зайві кошти за комунальні послуги і нести інші витрати по утриманню нерухомого майна, тому суд приходить до висновку, що позовна вимога про визнання відповідача такими, що втратив право користування житловим приміщенням підлягає задоволенню.

Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача понесені витрати по сплаті судового збору в розмірі 908, 00 грн.

Керуючись ст.ст.4, 81, 89, 259, 265, 268, 273, 354, 355 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 908 (дев`ятсот вісім) грн. 00 коп..

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Житомирського апеляційного суду через Корольовський районний суд м.Житомира протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач:

ОСОБА_1 ,

АДРЕСА_1 та 2

Відповідач:

ОСОБА_2 ,

АДРЕСА_1

Суддя: Н.М. Анциборенко