Провадження № 2/537/116/2022
Справа № 524/7871/20
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.08.2022 року Крюківський районний суд м. Кременчука Полтавської області в складі: головуючого судді - Хіневича В.І., за участі: секретаря судового засідання Бакай М.С., представника позивача ОСОБА_1 , представника відповідача ОСОБА_2 , представника відповідача ОСОБА_3 , представника третьої особи Лазоренко С.М., представника третьої особи Нештап В.Г.,представника третьої особи Гриценко К.В., представника третьої особи Рудницької А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці цивільну справу за позовом Управління державного архітектурно-будівельного контролю Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 за участі третіх осіб Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області, Управління містобудування та архітектури Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області, про зобов`язання знести самочинно збудовану споруду та за зустрічним позовом ОСОБА_4 , ОСОБА_5 до Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області за участі третіх осіб Управління державного архітектурно-будівельного контролю Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області, Управління містобудування та архітектури Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області, про визнання права власності на об`єкт самочинного будівництва,

встановив:

У листопаді 2020 року Управління державного архітектурно-будівельного контролю Кременчуцької міської ради Полтавської області звернулося до Автозаводського районного суду м. Кременчука з позовною заявою до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , за участі третіх осіб: Кременчуцька міська рада Полтавської області, управління містобудування та архітектури виконавчого комітету Кременчуцької міської ради про знесення самочинно збудованого об`єкта на самовільно зайнятій земельній ділянці.

В обґрунтуванні позовних вимог позивач зазначив, що 12 квітня 2019 року на адресу Кременчуцької міської ради Полтавської області надійшла скарга №С-02-25/2690/-2 від мешканки житлового будинку АДРЕСА_1 ОСОБА_6 з проханням перевірити законність збудованої прибудови до квартири АДРЕСА_2 . Скарга була мотивована тим, що у зв`язку прибудовою до квартири АДРЕСА_3 виник спір з розміром оплати за опалення.

Розглядати дану скаргу було доручено позивачу. З метою розгляду вищезазначеної скарги на підставі наказу позивача №8 від 22.04.2019 року та абз. 8 пункту 7 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого постановою КМУ від 23.05.2011 року №553 було видано Направлення №38 від 23.04.2019 року на проведення позапланової перевірки у період з 26.04.2019 по 08.05.2019 року на об`єкті: «Будівництво прибудови до квартири АДРЕСА_2 ».

Згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, щодо об`єкта нерухомого майна квартира АДРЕСА_2 , загальною площею 34,6 кв.м. на праві спільної часткової власності належить ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . Відомості про збудовану прибудову до квартири не внесені до вищезазначеного реєстру речових прав на нерухоме майно, а отже, у власників квартири відсутні право власності щодо даного прибудованого об`єкту.

Відповідачу в перший день перевірки, 26.04.2019 року, позивачем було направлено листа за вих. № 47-01.16./290 від 26.04.2019 року в якому повідомлялось про призначену перевірку та прохалось прийняти участь у перевірці.

За результатами перевірки складено акт про недопущення посадових осіб органу державно-будівельного контролю на об`єкт будівництва від 08.05.2019 року на надано припис №9 від 08.05.2019 року допустити до перевірки з терміном виконання до 23.05.2019 року. Відповідач відмовився з`являтись для отримання акту та припису, як наслідок, акт та припис, у відповідності до законодавства, було направлено поштою, рекомендованим листом, на адресу місцезнаходження відповідачів.

Позивачем візуальним оглядом встановлено, що стіни до квартири АДРЕСА_2 , виконані з бутового каменю, прибудова великих розмірів та має підвальний поверх за рахунок великого цоколю з окремим виходом на прибудинкову територію.

На підставі наказу позивача №11 від 05.06.2019 року з метою перевірки виконання вимог припису №9 від 08.05.2019 року було видано Направлення №53 від 05.06.2019 року провести позапланову перевірку у період з 27.06.2019 по 27.06.2019 року на вищевказаному об`єкті.

У зв`язку з відсутністю суб`єкта містобудування під час призначеної перевірки відповідно до п.9 Порядку №553 провести перевірку не виявилось можливим, про що складено відповідну службову записку від 27.06.2019 року зареєстровану за №47-01.26/48.

Позивачем на адресу відповідачів направлялись листи з рекомендацією терміново привести земельну ділянку біля будинку АДРЕСА_1 до попереднього стану шляхом знесення самочинної прибудови до квартири за свій рахунок, але відповідачами дана вимога проігнорована.

За інформацією управління земельних ресурсів виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області (лист за вих. №10-27/102 від 18.04.2019 року) земельна ділянка навколо багатоквартирного багатоповерхового житлового будинку АДРЕСА_1 є землями комунальної власності загального користування та не надавалась у власність та користування.

Відповідно до листа від 11.11.2020 року за вих. №10-32/1104 Управління земельних ресурсів виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області повідомило, що прибудова до квартири АДРЕСА_2 , розташована на землях комунальної власності не наданих у власність та користування. Рішень Кременчуцької міською радою щодо відведення земельної ділянки за вказаною адресою під будівництво прибудови до житлового будинку не приймалось.

За інформацією управління містобудування та архітектури виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області (лист за вих. № 28-14/1777 від 21.10.2020) відповідно до затвердженої містобудівної документації земельна ділянка, на якій самочинно збудована прибудова до квартири АДРЕСА_2 відноситься до житлової зони Ж-4 зони розміщення багатоквартирної житлової забудови 5-9 поверхів, в якій переважними та супутніми видами використання не передбачено розміщення прибудов до квартир.

Окрім цього, за даними електронної бази управління містобудування та архітектури виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області вихідні дані (містобудівні умови та обмеження для проектування об`єкта будівництва) на цей об`єкт не надавались.

Також, на звернення мешканців будинку АДРЕСА_1 товариством з обмеженою відповідальністю «Місто для людей Кременчук» та КГЖЕП «Автозаводське» 10.06.2019 було проведено обстеження прибудови до квартири АДРЕСА_3 та складено відповідний акт обстеження згідно якого встановлено, що здійснено самочинну прибудову до якої прибудовано підвал площею 28,1 кв.м. та житлове приміщення ззовні площею 40 кв.м., згідно плану 25,8 кв.м.

Наразі, з 18.03.2020 Постановою Кабінету Міністрів України № 219 від 13 березня 2020 року «Про оптимізацію органів державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду» зупинена дія Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2011 року № 553, що фактично унеможливлює проведення позапланових перевірок органами державного архітектурно-будівельного контролю, а відповідно й надання приписів про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм і правил, що стало підставою для звернення Управлінням ДАБК до суду з даним позовом.

Виходячи з вищевикладеного позивач просить суд: зобов`язати відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 знести самочинну прибудову до квартири АДРЕСА_2 за власний рахунок.

Ухвалою Автозаводського районного суду м. Кременчука від 17 грудня 2020 року відкрито загальне позовне провадження.

05.04.2021 року на адресу Автозаводського районного суду м. Кременчука надійшла зустрічна позовна заява ОСОБА_4 , ОСОБА_5 до Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області про визнання права власності на об`єкт самочинного будівництва.

Ухвалою Автозаводського районного суду м. Кременчука від 19 травня 2021 року постановлено об`єднати в одне провадження цивільну справу № 524/7871/20, провадження №2/524/950/21 за позовом Управління державного архітектурно-будівельного контролю Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про зобов`язання знести самочинно збудовану споруду із зустрічною позовною заявою ОСОБА_4 , ОСОБА_5 до Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області про визнання права власності на об`єкт самочинного будівництва. Присвоєно справі номер 524/7871/20, провадження № 2/524/950/21.

Призначено справу за об`єднаними в одне провадження позовом Управління державного архітектурно-будівельного контролю Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про зобов`язання знести самочинно збудовану споруду та зустрічним позовом ОСОБА_4 , ОСОБА_5 до Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області про визнання права власності на об`єкт самочинного будівництва до розгляду в порядку загального провадження у відкритому підготовчому судовому засіданні з викликом сторін по справі.

Справу за об`єднаними в одне провадження позовом передано до Крюківського районного суду міста Кременчука для розгляду по суті за територіальною підсудністю.

Зустрічна позовна заява, мотивована, тим що, відповідачі за первісним позовом та позивачі за зустрічною позовною заявою ОСОБА_4 , ОСОБА_5 є власниками квартири АДРЕСА_2 , та відповідно співвласниками багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 . Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 05 березня 1996 року, виданого Першою кременчуцькою державною нотаріальною конторою ОСОБА_4 є власником 1/2 частини квартири АДРЕСА_4 , а відповідач ОСОБА_5 набула право власності на іншу 1/2 частину зазначеної квартири відповідно до рішення Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 14.05.2018 року по справі №537/1670/18, яким за нею булу визнано право власності в порядку спадкування. Зазначали, що на момент відкриття спадщини, прибудова до будинку вже малась, а право власності на дану прибудову вже було визнано за ОСОБА_4 , ОСОБА_5 свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 05.03.1996 року та рішенням Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 14.05.2018 року по справі №537/1670/18, крім того конфігурація балкону також була відображена і в технічному паспорті, виданого КП «Кременчуцьке МБТІ» 12.10.2007 року і прибудову до квартир АДРЕСА_2 здійснював попередній власник ОСОБА_7 , який з 28 січня 1993 року відповідно до свідоцтва про право власності на житло зареєстрованого у Кременчуцькому МБТІ за №м-2/384 являвся власником даної квартири та звертався з приводу даної прибудови, а саме з питанням розширення житлової площі квартири до Архітектора Крюківського району через Господарчу житлово-експлуатаційну контору-12 в 1993 році. В свою чергу, відповідач ОСОБА_4 намагався отримати в оренду земельну ділянку в оренду або у власність у Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області, про що подавав заяву 05 січня 2021 року, але йому було відмовлено. Прохав суд задовольнити зустрічну позовну заяву про визнання права власності на об`єкт самочинного будівництва.

08.06.2022 року до суду надійшов відзив Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області на зустрічний позов, згідно якого остінні прохали відмовити у задоволенні зустрічного позову. Вказую, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не дотримались відповідної процедури спрямованої на виділення земельної ділянки для будівництва прибудови до квартири. Так, рішенням Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області від 11.03.2021 «Про надання, вилучення та оформлення земельних ділянок в оренду та відмову в наданні земельних ділянок в оренду» ОСОБА_4 відмовлено в передачі в оренду земельної ділянки орієнтовною площею 0,0036 га для експлуатації та обслуговування прибудови до квартири АДРЕСА_2 . Згідно відповіді управління містобудування та архітектури виконавчого комітету Кременчуцької міської ради від 03.10.2019 за №28-15/1747 за даними електронної бази управління будь-які відомості про прибудову до квартири АДРЕСА_2 відсутні, вихідні дані (містобудівні умови та обмеження для проектування об`єкта будівництва) на цей об`єкт не надавались. В Реєстрі будівельної діяльності відсутня інформація про документи, які дають право на виконання будівельних робіт щодо прибудови до квартири АДРЕСА_2 , що є грубим порушенням містобудівного законодавства. Земельна ділянка, на якій розташоване спірне самочинне будівництво, прибудова до квартири АДРЕСА_5 , у встановленому законом порядку ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не надавалася, а тому передбачені ст. 376 ЦК України підстави для визнання за нею права власності на цей об`єкт відсутні.

Крім того, завершені будівництвом будинки і споруди житлово-громадського та виробничого призначення мають бути введені в експлуатацію згідно з постановою КМ України від 13 квітня 2011 року № 461 «Про Порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів». Експлуатація не прийнятих у встановленому законодавством порядку об`єктів будівництва забороняється. Матеріали справи свідчать про те, що жодної належної дії, спрямованої на отримання дозволу на будівництво та введення об`єкта в експлуатацію не вжито позивачами по справі(зустрічного позову).

03.02.2022 року представником первісних відповідачів ОСОБА_3 подано до суду клопотання про долучення доказів, яке мотивоване наступними поясненнями.

20.10.1993 року, згідно листа ХЖЄУ за вих. № 137 ХЖЄУ-12 прохало архітектора Крюківського району надати дозвіл на спорудження балкону за адресою: АДРЕСА_6 .

На вказаний лист житлово-експлуатаційного управління Крюківською районною радою Кременчуцької міської ради було надано дозвіл на спорудження балкону, проте його було втрачено колишнім власником квартири - дідусем відповідача 1 та батьком відповідача 2.

Згідно довідки Управління по обліку, розподілу, обміну житлової площі (відділ по продажу квартир) №2177 від 11.06.1992 року, квартира АДРЕСА_2 надавалась ОСОБА_7 , згідно рішення міськвиконкому від 26.06.1982 року (ордер №812 від 30.08.1982 року).

Вищевказаний факт передачі квартири ОСОБА_7 підтверджується і довідкою-характеристикою на квартиру АДРЕСА_2 , виданою Кременчуцьким БТІ.

Згідно накладних на відпуск будівельних матеріалів №35 від 09.04.1990 року; №54 від 03.05.1990 року; №59 від 10.05.1990 року; квитанції №88 від 09.04.1990 року; квитанції №125 від 03.05.1990 року; квитанції №126 від 03.05.1990 року; квитанції 137 від 10.05.1990 року; які виписані на ім`я ОСОБА_7 , прослідковується, що ним було придбано будівельні матеріали для будівництва прибудови балкону до квартири, яка йому була виділена у власність на підставі ордеру №812 від 30.08.1982 року.

Відповідач ОСОБА_4 став власником 1/2 частини квартири АДРЕСА_2 , 05.03.1996 року, на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданим Першою кременчуцькою державною нотаріальною конторою. Зі змісту свідоцтва про право на спадщину вбачається, що до складу спадкового майна входить, зокрема, балкон, площею 0,8 квадратних метрів, що також підтверджується технічним паспортом на квартиру від 12.10.1997 року.

Другий відповідач - ОСОБА_5 , взагалі стала власником іншої 1/2 частини квартири АДРЕСА_2 лише 14.05.2018 року, на підставі рішення Крюківського районного суду м. Кременчука по справі №537/1670/18.

Вищезазначеними доказами підтверджується факт будівництва спірної прибудови до квартири саме попереднім власником - ОСОБА_7 (дідом відповідача ОСОБА_4 ) а не відповідачами по справі як зазначає позивач. Отже, на момент прийняття відповідачем ОСОБА_4 квартири у спадщину, а тим паче на момент набрання рішенням суду про визнання права власності на 1/2 частину квартири за ОСОБА_5 , прибудова балкону вже існувала, відтак відповідачі не могли її збудувати та, відповідно, відсутні правові підстави зобов`язувати їх знести спірну прибудову.

Представник позивача за первісним позовом та третьої особи за зустрічним позовом ОСОБА_1 підтримала первісний позов та прохала задовольнити позовні вимоги у повному обсязі з підстав наведених у позові, відмовити у задоволенні позовних вимог зустрічної позовної заяви.

Представник відповідача за первісним позовом ОСОБА_4 та позивача за зустрічним позовом - ОСОБА_3 заперечував проти задоволення позовних вимог первісного позивача, прохав суд задовольнити зустрічний позов та визнати за ОСОБА_4 та ОСОБА_5 право власності на самовільно збільшену в розмірах прибудову балкону, прибудовану до квартири АДРЕСА_2 .

Представник відповідача за первісним позовом ОСОБА_5 та позивача за зустрічним позовом - ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, надав суду клопотання згідно якого прохає зустрічний позов задовольнити у повному обсязі, а в первісному відмовити.

Представник третьої особи Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області та відповідача за зустрічним позовом прохала задовольнити позивні вимоги Управління державно-архітектурно будівельного контролю Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області з мотивів, які зазначив представник позивача за первісним позовом ОСОБА_1 , та відмовити у задоволенні позовних вимог зустрічної позовної заяви ОСОБА_4 , ОСОБА_5 оскільки, останні не дотримались відповідної процедури спрямованої на виділення земельної ділянки для будівництва прибудови до квартири АДРЕСА_2 . Рішення Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області від 11.03.2021 року «Про надання, вилучення та оформлення земельних ділянок в оренду та відмову в наданні земельних ділянок в оренду» ОСОБА_4 відмовлено в передачі в оренду земельної ділянки орієнтованою площею 0,0036 га для експлуатації та обслуговування прибудови до квартири АДРЕСА_2 у зв`язку з : наявністю на земельній ділянці самочинної збудованої без відповідних дозвільних документів прибудови до квартири АДРЕСА_2 , про що зроблена відмітка у технічному паспорті (інвентаризаційна справа №176); неможливістю формування земельної ділянки в порядку ст. 123 Земельного кодексу України, оскільки її бажане розташування не відповідає містобудівній документації, оскільки земельна ділянка відноситься до житлової зони Ж-4 «Зона багатоквартирної житлової забудови», в якій переважними та супутніми видами використання не передбачено земельні ділянки для розміщення прибудови до квартири, та є прибудинковою територією; неврахування інтересів співвласників квартири АДРЕСА_2 . Вважає, що визнання права власності за ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на самовільно збільшену в розмірах прибудову балкону, прибудовану до квартири АДРЕСА_2 суперечить положенням ст. 376 ЦК України.

Представник третьої особи Управління містобудування та архітектури виконавчого комітету Кременчуцької міської ради та третьої особи за зустрічним позовом прохала суд задовольнити позивні вимоги Управління державно-архітектурно будівельного контролю Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області з мотивів, які зазначив представник позивача за первісним позовом ОСОБА_1 , та відмовити у задоволенні позовних вимог зустрічної позовної заяви ОСОБА_4 , ОСОБА_5 оскільки, власник земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за відповідачами, які здійснили самочинне будівництво на земельній ділянці Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області та це порушує права інших осіб, дане майно підлягає знесенню особою, яка здійснила самочинне будівництво.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_8 пояснив: що дійсно він проживав до 2005 року у будинку АДРЕСА_1 . Останній пам`ятає, що в квартирі АДРЕСА_2 в 90-х роках проживали дід ОСОБА_9 та баба ОСОБА_10 . В кінці 90-х років дід ОСОБА_9 задля розширення житлового приміщення однокімнатної квартири копав фундамент, заливав його. До моменту смерті діда Володі були збудовані стіни до рівня вікон. Коли помер останній, то будівництво продовжив ОСОБА_4 : добудував стіни, поставив вікна, двері, накрив дах, лив підлогу, штукатурив стіни. Коли свідок останній раз був в середині квартири, то пам`ятає, що ОСОБА_4 уже провів світло на прибудову та вмонтував батареї для централізованого опалення. Свідок пояснював, що самим будівництвом займався особисто і ОСОБА_4 , і люди по найму. Чи звертався дід ОСОБА_9 за оформлення прибудови йому не відомо, але відомо, що ОСОБА_4 мав намір належно оформити дану прибудову.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_11 пояснив: що у будинку АДРЕСА_1 проживає з моменту виділення та до цього часу. Особисто був знайомий з попередніми власниками квартири АДРЕСА_3 ОСОБА_12 та ОСОБА_13 . Пам`ятає, що у 1993-1994 роках ОСОБА_12 прийняв рішення розширити свою житлову площу однокімнатної квартири шляхом прибудови. Чи звертався він за дозвільними документами для початку будівництва йому не відомо. За життя в період 1993 -1994 років ОСОБА_12 встиг викопати та залити фундамент, почав будувати стіни, але не завершив їх будівництво, оскільки, не було достатньої забезпеченості у матеріалах для будівництва. Після смерті ОСОБА_7 , який помер у 1995 році, будівництво призупинилось. Але в 2000-х роках його продовжив онук ОСОБА_14 - ОСОБА_4 . Останній повністю завершив прибудову: добудував стіни, накрив дах прибудови, вмонтував вікна, займався внутрішніми роботами у прибудові, проводив світло, опалення.

Суд, заслухавши учасників справи, свідків, повно, обґрунтовано, всебічно та безпосередньо дослідивши всі наявні докази у справі, з`ясувавши всі обставини, приходить до наступного.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що 12 квітня 2019 року на адресу Кременчуцької міської ради Полтавської області надійшла скарга №С-02-25/2690/-2 від мешканки житлового будинку АДРЕСА_1 ОСОБА_6 з проханням перевірити законність збудованої прибудови до квартири АДРЕСА_7 . Скарга була мотивована тим, що у зв`язку прибудовою до квартири АДРЕСА_3 виник спір з розміром оплати за опалення.

Розгляд скаргу було доручено Управлінню державного архітектурно-будівельного контролю Кременчуцької міської ради Полтавської області. Так, з метою розгляду вищезазначеної скарги на підставі наказу позивача №8 від 22.04.2019 року та абз. 8 пункту 7 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого постановою КМУ від 23.05.2011 року №553 було видано Направлення №38 від 23.04.2019 року на проведення позапланової перевірки у період з 26.04.2019 по 08.05.2019 року на об`єкті: «Будівництво прибудови до квартири АДРЕСА_2 ».

Згідно з даними Реєстру будівельної діяльності (невід`ємною архівною складовою частиною якого є єдиний реєстр документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт, засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів) інформація про документи, які дають право на виконання будівельних робіт по вищевказаному об`єкту будівництва відсутня.

Згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, щодо об`єкта нерухомого майна квартира АДРЕСА_2 , загальною площею 34,6 кв.м. на праві спільної часткової власності належить ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . Відомості про збудовану прибудову до квартири не внесені до вищезазначеного реєстру речових прав на нерухоме майно, а отже, у власників квартири було відсутнє право власності щодо даного прибудованого об`єкту.

Відповідачу в перший день перевірки, 26.04.2019 року, позивачем було направлено листа за вих. № 47-01.16./290 від 26.04.2019 року в якому повідомлялось про призначену перевірку та прохалось прийняти участь у перевірці.

За результатами перевірки складено акт про недопущення посадових осіб органу державно-будівельного контролю на об`єкт будівництва від 08.05.2019 року на надано припис №9 від 08.05.2019 року допустити до перевірки з терміном виконання до 23.05.2019 року. Відповідач відмовився з`являтись для отримання акту та припису, як наслідок, акт та припис, у відповідності до законодавства, було направлено поштою, рекомендованим листом, на адресу місцезнаходження відповідачів.

Позивачем, Управлінням державного архітектурно-будівельного контролю Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області, візуальним оглядом встановлено, що стіни до квартири АДРЕСА_2 , виконані з бутового каменю, прибудова великих розмірів та має підвальний поверх за рахунок великого цоколю з окремим виходом на прибудинкову територію.

На підставі наказу позивача №11 від 05.06.2019 року з метою перевірки виконання вимог припису №9 від 08.05.2019 року було видано Направлення №53 від 05.06.2019 року провести позапланову перевірку у період з 27.06.2019 по 27.06.2019 року на вищевказаному об`єкті.

У зв`язку з відсутністю суб`єкта містобудування під час призначеної перевірки відповідно до п.9 Порядку №553 провести перевірку не виявилось можливим, про що складено відповідну службову записку від 27.06.2019 року зареєстровану за №47-01.26/48.

Позивачем, Управлінням державного архітектурно-будівельного контролю Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області, на адресу відповідачів направлялись листи з рекомендацією терміново привести земельну ділянку біля будинку АДРЕСА_1 до попереднього стану шляхом знесення самочинної прибудови до квартири за свій рахунок, але відповідачами дана вимога проігнорована.

За інформацією Управління земельних ресурсів виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області (лист за вих. №10-27/102 від 18.04.2019 року) земельна ділянка навколо багатоквартирного багатоповерхового житлового будинку АДРЕСА_1 є землями комунальної власності загального користування та не надавалась у власність та користування.

Відповідно до листа від 11.11.2020 року за вих. №10-32/1104 Управління земельних ресурсів виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області повідомило, що прибудова до квартири АДРЕСА_2 , розташована на землях комунальної власності не наданих у власність та користування. Рішень Кременчуцької міською радою щодо відведення земельної ділянки за вказаною адресою під будівництво прибудови до житлового будинку не приймалось.

За інформацією Управління містобудування та архітектури виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області (лист за вих. № 28-14/1777 від 21.10.2020) відповідно до затвердженої містобудівної документації земельна ділянка, на якій самочинно збудована прибудова до квартири АДРЕСА_2 відноситься до житлової зони Ж-4 зони розміщення багатоквартирної житлової забудови 5-9 поверхів, в якій переважними та супутніми видами використання не передбачено розміщення прибудов до квартир.

Окрім цього, за даними електронної бази Управління містобудування та архітектури виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області вихідні дані (містобудівні умови та обмеження для проектування об`єкта будівництва) на цей об`єкт не надавались.

Також, на звернення мешканців будинку АДРЕСА_1 товариством з обмеженою відповідальністю «Місто для людей Кременчук» та КГЖЕП «Автозаводське» 10.06.2019 було проведено обстеження прибудови до квартири АДРЕСА_3 та складено відповідний акт обстеження згідно якого встановлено, що здійснено самочинну прибудову до якої прибудовано підвал площею 28,1 кв.м. та житлове приміщення ззовні площею 40 кв.м., згідно плану 25,8 кв.м.

З 18.03.2020 Постановою Кабінету Міністрів України № 219 від 13 березня 2020 року «Про оптимізацію органів державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду» зупинена дія Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2011 року № 553, що фактично унеможливлює проведення позапланових перевірок органами державного архітектурно-будівельного контролю, а відповідно й надання приписів про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм і правил, що стало підставою для звернення Управлінням ДАБК до суду з даним позовом.

Також встановлено, що рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука від 14.05.2018 року було задоволено позов ОСОБА_5 та визнано за нею право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_2 . При цьому, згідно рішення, право власності було визнано в порядку спадкування, а питання самочинного будівництва не досліджувалося.

Згідно технічного паспорту на квартиру АДРЕСА_8 , виготовленого 30.05.2019 року загальна площа квартири збільшилася на 54,5 кв.м за рахунок внутрішнього перепланування на 0,6 кв.м. та збільшення у розмірах балкону на 53,9 кв.м.

На замовлення ОСОБА_4 Кременчуцьким комплексним відділом Державного проектного інституту містобудування «Міськбудпроект» було розроблено проект пристройки веранди до означеної квартири АДРЕСА_3 , а ДП «Кремнчукгазбудсервіс» розроблено проект реконструкції газопроводу низького тиску, який проходить по фасаду.

З метою встановлення можливості експлуатації прибудованої веранди, ОСОБА_15 звернувся із відповідною заявою у КМУ ГУ ДСНС України у Полтавській області та отримав відповідь листом за № 15-2051/20 від 19.07.2019 року, відповідно до якої відділ запобігання надзвичайним ситуаціям Кременчуцького МРУ Головного управління ДСНС України у Полтавській області не має підстав заперечувати проти можливості експлуатації самочинно збудованої прибудови за рахунок якої загальна площа квартири збільшилася на 54,5 кв.м за адресою АДРЕСА_6 .

Також на замовлення ОСОБА_16 судовим експертом Шлапак C.Л. було проведено будівельно-технічне дослідження та згідно висновку експерта № 7/2-19, складеного 06.09.2019 року встановлено, що збільшена в розмірах прибудова балкону, квартира АДРЕСА_2 , після проведеного перепланування відповідають вимогам Державних будівельних норм і нормативних актів будівництва, діючих в Україні.

Конструктивні елементи житлового будинку АДРЕСА_1 та вищевказаної квартири АДРЕСА_3 зі збільшеною в розмірах прибудовою балкону на дату проведення дослідження знаходяться в задовільному технічному стані, придатному до подальшої експлуатації.

Також експертом встановлено:

- Збільшена в розмірах прибудова балкону, квартира АДРЕСА_3 після здійснення перепланування за своїм об`ємно-планувальним рішенням, відповідають вимогам п.п.2.22, 2.24, 2.27 ДБН В.2.2-15.2005;

- Збільшена в розмірах прибудова балкону за конструктивним рішенням та складом основних конструктивних елементів відповідає вимогам ДБН В.2.1-10:2018 «Основи і фундаменти будівель та споруд», ДБН 13.2.6-220:2017 «Покриття будівель і спор»: ДБН В.2.5-28:2018 «природне і штучне освітлення», ДБН В.2.6-98:2009 «Конструкції будинків і споруд. Бетонні та залізобетонні конструкції. Основні положення».

- Санітарно-гігієнічні норми по забезпеченню тривалості інсоляції, природного освітлення в квартирі АДРЕСА_3 після проведеного перепланування та збільшення в розмірах прибудови балкону відповідають вимогам п.п.3.3, 3.4 ДБН В.2.2-15.2005;

- Розташування збільшеної в розмірах прибудова балкону не порушує вимог п. 3.32 ДБН 360-92 щодо відступу від червоної лінії вулиці та забезпеченню безперешкодного доступу до будівель, зведених на земельній ділянці;

- Протипожежні вимоги щодо відстані між жилими будинками згідно п. 3.25 додатку 3.1 табл. 1 ДБН 360-92 виконуються;

Санітарні вимоги щодо відстані між жилими будинками згідно п. 3.25а, табл..3.2а ДБН 360-92 в межах норми.

Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області від 27.07.2020 року ОСОБА_4 відмовлено у державній реєстрації права спільної часткової власності на квартиру АДРЕСА_2 у зв`язку з тим, що опис об`єкта, а саме житлова та загальна площа значно збільшилася, технічний паспорт містить відмітку про самочинне будівництво.

Також ОСОБА_15 звертався до Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області із заявою про надання йому земельної ділянки в оренду, однак рішенням Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області від 11.03.2021 «Про надання, вилучення та оформлення земельних ділянок в оренду та відмову в наданні земельних ділянок в оренду» ОСОБА_4 відмовлено в передачі в оренду земельної ділянки орієнтовною площею 0,0036 га для експлуатації та обслуговування прибудови до квартири АДРЕСА_2 у зв`язку з:

- наявністю на земельній ділянці самочинно збудованої без відповідних дозвільних документів прибудови до квартири АДРЕСА_2 , про що зроблено відмітку у технічному паспорті (інвентарна справа №176);

- неможливістю формування земельної ділянки в порядку статті 123 Земельного кодексу України, оскільки її бажане місце розташування не відповідає містобудівній документації, відповідно до якої земельна ділянка відноситься до житлової зони Ж-4 - зона багатоквартирної житлової забудови (5-9 поверхів), в якій переважними та супутніми видами використання не передбачено земельні ділянки для розміщення прибудови до квартири, та є прибудинковою територією;

- наявністю загального позовного провадження по справі №524/7871/20 про знесення самочинно збудованої споруди;

- неврахування інтересів співвласників квартири АДРЕСА_2 .

Частиною першою статті 9 Закону України «Про архітектурну діяльність» передбачено, що будівництво (нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт) об`єкта архітектури здійснюється відповідно до затвердженої проєктної документації, державних стандартів, норм і правил у порядку, визначеному Законом України «Про регулювання містобудівної документації».

Положенням частини другої статті 8 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» встановлено, що планування та забудова земельних ділянок здійснюється їх власниками чи користувачами в установленому законодавством порядку.

Відповідно до ч.5 ст. 26 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» проектування та будівництво об`єктів здійснюється власниками або користувачами земельних ділянок такому порядку: отримання замовником або проектувальником вихідних даних; розроблення проектної документації та проведення у випадках, передбачених статтею 31 цього Закону, її експертизи; затвердження проектної документації; виконання підготовчих та будівельних робіт; прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів; реєстрація права власності на об`єкти містобудування.

Окрім цього, статтею 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» встановлено, що замовник має право виконувати будівельні роботи після: подання замовником повідомлення про початок виконання будівельних робіт відповідному органу державного архітектурно-будівельного контролю - щодо об`єктів будівництва, які за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), та щодо об`єктів, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта та які не потребують отримання дозволу на виконання будівельних робіт згідно з переліком об`єктів будівництва, затвердженим Кабінетом Міністрів України. Форма повідомлення про початок виконання будівельних робіт та порядок його подання визначаються Кабінетом Міністрів України; видачі замовнику органом державного архітектурно-будівельного контролю дозволу на виконання будівельних робіт - щодо об`єктів, які за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з середніми (СС2) та значними (СС3) наслідками або підлягають оцінці впливу на довкілля згідно із Законом України «Про оцінку впливу на довкілля».

Стаття 38 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» передбачає, що у разі виявлення факту самочинного будівництва об`єкта, перебудова якого з метою усунення істотного відхилення від проекту або усунення порушень законних прав та інтересів інших осіб, істотного порушення будівельних норм є неможливою, посадова особа органу державного архітектурно-будівельного контролю видає особі, яка здійснила (здійснює) таке будівництво, припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм і правил з визначенням строку для добровільного виконання припису. У разі якщо особа в установлений строк добровільно не виконала вимоги, встановлені у приписі, орган державного архітектурно-будівельного контролю подає позов до суду про знесення самочинно збудованого об`єкта та компенсацію витрат, пов`язаних з таким знесенням. За рішенням суду самочинно збудований об`єкт підлягає знесенню з компенсацією витрат, пов`язаних із знесенням об`єкта, за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) таке самочинне будівництво.

Згідно ч.1 ст. 123 Земельного Кодексу України надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування. Рішення зазначених органів приймається на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у разі: надання земельної ділянки із зміною її цільового призначення; формування нової земельної ділянки (крім поділу та об`єднання). Надання у користування земельної ділянки, зареєстрованої в Державному земельному кадастрі відповідно до Закону України "Про Державний земельний кадастр", право власності на яку зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, без зміни її меж та цільового призначення здійснюється без складення документації із землеустрою. Надання у користування земельної ділянки в інших випадках здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). У такому разі розроблення такої документації здійснюється на підставі дозволу, наданого Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування, відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, крім випадків, коли особа, зацікавлена в одержанні земельної ділянки у користування, набуває право замовити розроблення такої документації без надання такого дозволу.

Згідно ч.1 ст. 124 Земельного Кодексу України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу.

Відповідно до статті 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до частини п`ятої статті 319 ЦК України власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.

Згідно з частинами першою, другою статті 13 ЦК України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині.

Стаття 376 ЦК України визначає що житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно.

Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок.

На вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб.

Особа, яка здійснила самочинне будівництво, має право на відшкодування витрат на будівництво, якщо право власності на нерухоме майно визнано за власником (користувачем) земельної ділянки, на якій воно розміщене.

У разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов`язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову.

Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, зобов`язана відшкодувати витрати, пов`язані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану.

Системний аналіз ч.1,4,7 статті 376 ЦК України дає підстави для висновків про те, що самочинне будівництво підлягає безумовному знесенню, якщо власник земельної ділянки заперечує проти визнання права власності за особою, яка здійснила таке будівництво; власник земельної ділянки не заперечує проти визнання права власності на самочинну забудову, однак така забудова порушує права інших осіб на зазначену земельну ділянку; самочинна забудова зведена на наданій земельній ділянці але з відхиленням від проєкту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, з істотним порушенням будівельних норм і правил, що порушує права інших осіб, за умови, що особа, яка здійснила самочинне будівництво, відмовилась від здійснення перебудови.

З урахуванням змісту зазначеної норми у поєднанні з положеннями статей 16, 386, 391 ЦК України позивачами за такими вимогами можуть бути відповідний орган державної влади або орган місцевого самоврядування та інші особи, право власності яких порушено самочинним будівництвом.

За змістом статті 376 ЦК України вимоги про знесення самочинного будівництва інші особи можуть заявляти за умови доведеності факту порушення прав цих осіб самочинною забудовою.

Знесення самочинного об`єкта нерухомості відповідно до статті 376 ЦК України є крайнім заходом впливу на забудовника і можливе лише тоді, коли використано усі передбачені законодавством України заходи з метою усунення порушень щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності та коли неможлива перебудова об`єкта нерухомості чи особа відмовляється від здійснення такої перебудови.

Такий висновок застосування норм матеріального права викладено в постанові Верховного Суду України від 06 вересня 2017 року в справі № 6-1721цс16 та постанові Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 458/1173/14-ц (провадження № 61-13282св18).

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 17 січня 2022 року в справа № 442/4338/17 (провадження № 61-1460св21) зроблено висновок, що «позов про знесення самочинно збудованого нерухомого майна може бути пред`явлено власником чи користувачем земельної ділянки або іншою особою, права якої порушено, зокрема, власником (користувачем) суміжної земельної ділянки з підстав, передбачених статтями 391, 396 ЦК України. […] Юридичними фактами, які складають правову підставу знесення самочинного будівництва, є: істотне відхилення від проекту та/або істотне порушення будівельних норм і правил, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб; неможливість проведення перебудови або відмова особи, яка здійснила (здійснює) будівництво, від її проведення. При вирішенні питання про те, чи є відхилення від проекту істотним і таким, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, необхідно з`ясовувати, зокрема, як впливає допущене порушення з урахуванням місцевих правил забудови, громадських і приватних інтересів на планування, забудову, благоустрій вулиці, на зручність утримання суміжних ділянок тощо. Під істотним порушенням будівельних норм і правил з огляду на положення Законів України «Про основи містобудування»; «Про архітектурну діяльність»; «Про регулювання містобудівної діяльності»; постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання виконання підготовчих і будівельних робіт» від 13 квітня 2011 року № 466 необхідно розуміти, зокрема, недодержання архітектурних, санітарних, екологічних, протипожежних та інших вимог і правил, а також зміну окремих конструктивних елементів житлового будинку, будівлі, споруди, що впливає на їх міцність і безпечність та загрожує життю й здоров`ю людини, тощо. Таким чином, за змістом статті 376 ЦК України вимоги про знесення самочинного будівництва особа (власник) може заявити за умови доведеності факту порушення своїх прав самочинною забудовою».

У постанові Верховного Суду України від 06 вересня 2017 року в справі № 6-1721цс16 зроблено висновок, що «право на звернення до суду з позовом про знесення або перебудову самочинно збудованого об`єкта нерухомості мають органи державної влади, органи місцевого самоврядування та інспекції державного архітектурно-будівельного контролю. У разі порушення прав інших осіб право на звернення до суду мають такі особи за умови, що вони доведуть наявність порушеного права (стаття 391 ЦК України), а також власник (користувач) земельної ділянки, якщо він заперечує проти визнання за особою, яка здійснила самочинне будівництво на його земельній ділянці, права власності на самочинно збудоване нерухоме майно (частина четверта статті 376 та стаття 391 цього Кодексу)».

Таким чином, Управління державного архітектурно-будівельного контролю Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області має право на звернення до суду з даним позовом, а тому твердження представника відповідача ОСОБА_5 - ОСОБА_3 щодо виключного права звернення до суду з даним позовом саме Кременчуцької міської ради, а не Управляння ДБК є помилковими.

На підставі досліджених письмових доказів, пояснень учасників, показів свідків, судом встановлено, що прибудова балкону квартири АДРЕСА_2 , яка збільшила площу квартири на 54,5 кв.м була розпочата, ще спадкодавцем відповідачів за первісним позовом ОСОБА_12 . Однак продовжили та фактично закінчили зведення прибудови балкону квартири відповідачі за первісним позовом, а саме ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

При цьому, суд не приймає до уваги твердження відповідачів за первісним позовом щодо того, що дану прибудову збудував попередній власник квартири, що спростовується як матеріалами справи, так показами свідків.

Прибудова до квартири АДРЕСА_2 , розташована на землях комунальної власності загального користування яка не надавалася у власність та користування.

Рішення щодо відведення земельної ділянки за вказаною адресою під будівництво прибудови до житлового будинку не приймалось.

На час початку зведення прибудови, земельна ділянка, не була відведена для цієї мети, та не було відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту.

При цьому, посилання представника відповідача, що був лист житлово-експлуатаційного управління Крюківського районної ради Кременчуцької міської ради про надання дозволу на спорудження балкону, проте його було втрачено колишнім власником квартири - дідусем відповідача 1 та батьком відповідача 2, не знайшли свого підтвердження.

Суд звертає увагу, що згідно запиту начальника КЖЕУ 12 архітектору Кременчуцького району Житлове Управляння прохає дозволу на будівництво балкону за адресою: АДРЕСА_6 , а не прибудованої веранди загальною площею 53,9 м.кв., згідно технічного паспорту квартири АДРЕСА_3 .

Згідно висновку експерта №7/2-19 від 06.09.2019 року, загальна площа квартири АДРЕСА_3 складає 34,6 кв.м., житлова 19,4 кв.м, балкон 0,8 кв.м.

Таким чином, після будівництва прибудови загальна площа квартири АДРЕСА_3 збільшилася на 54,5 кв.м., за рахунок внутрішнього перепланування на 0,6 кв.м., та за рахунок збільшення у розмірах балкону на 53,9 кв.м, що вказує на повну невідповідність даних у запиті на будівництво саме балкону та в кінцевому результаті збудованої прибудови, яка перевищує загальну площу квартири загалом на 20 кв. м.

Також, сторона відповідачів за первісним позовом не надала суду крім даного запиту будь-яких інших письмових доказів, щодо законності проведеного будівництва прибудови та не заявляла суду будь-яких клопотань з цього приводу, при цьому надані копії накладних на відпуск будівельних матеріалів та квитанції до ордерів не є беззаперечними доказами законності такого будівництва та доказом того, що дане будівництво було проведено в повному обсязі, саме попереднім власником квартири ОСОБА_12 , що спростовано судовим розглядом.

Таким чином, прибудова балкону квартири АДРЕСА_2 є самочинним будівництвом.

Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього (частина друга статті 376 ЦК України). За змістом частини третьої цієї статті за умови подальшого надання особі у встановленому порядку земельної ділянки під уже збудоване на цій ділянці (що на час будівництва не була відведена для такої мети) нерухоме майно суд може визнати право власності на самочинно збудоване нерухоме майно.

Судом також встановлено, що позивачам за зустрічним позовом ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не було надано земельної ділянки у встановленому порядку, уже під збудоване нерухоме майно.

При цьому, Кременчуцька міська рада, як власник земельної ділянки, заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила самочинне будівництво на його земельній ділянці, в тому числі і у зв`язку з порушенням права інших осіб.

Згідно ч.4 ст. 376 ЦК України, якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок.

Під час розгляду справи відповідачі за первісним позовом не вказували про можливість переобладнання балкону, а прохали саме залишити прибудову визнавши за ними право власності на неї.

Матеріалами справи підтверджується, що дана прибудова порушує права інших осіб, про що свідчать скарги в тому числі і колективна скарга мешканців даного багатоповерхового будинку.

За таких обставин, суд дійшов обґрунтованого висновку, що прибудова балкону яка відноситься до самочинного будівництва підлягає знесенню особами які її здійснили, або за їх рахунок. А позовні вимоги щодо визнання права власності на неї не підлягають до задоволення з огляду їх безпідставність.

Керуючись ст. 12, 13, 81, 89, 133-142, 206, 263-265, 268, ЦПК України,

ухвалив:

Позовну заяву Управління державного архітектурно-будівельного контролю Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 за участі третіх осіб Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області, Управління містобудування та архітектури Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області, про зобов`язання знести самочинно збудовану споруду - задовольнити.

Зобов`язати ОСОБА_4 та ОСОБА_5 знести самочинно збудовану прибудову до квартири АДРЕСА_9 , за власний рахунок.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4 , ОСОБА_5 до Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області за участі третіх осіб Управління державного архітектурно-будівельного контролю Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області, Управління містобудування та архітектури Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області, про визнання права власності на об`єкт самочинного будівництва - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , на користь Управління державного архітектурно-будівельного контролю Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області, , судовій збір в сумі 2102,00 грн в рівних частках, а саме з кожного по 1051,00 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя В.І. Хіневич

Повний текст рішення складено 08.09.2022 року.