Провадження №2/523/323/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

"16" серпня 2022 р. м. Одеса

ССуворовський районний суд міста Одеси

у складі: головуючої - судді Кремер І.О.,

з участю секретаря судового засідання: Орлова В.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 24 в м. Одеса в порядку загального позовного провадження цивільну справу № 523/21560/21 за позовною заявою Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради, в особі органу опіки та піклування до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору Служби у справах дітей Одеської міської ради про позбавлення батьківських прав, -

ВСТАНОВИВ:

Суворовська районна адміністрація Одеської міської ради, в особі органу опіки та піклування звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору Служби у справах дітей Одеської міської ради про позбавлення батьківських прав. Обґрунтовуючи вимоги даного позову вказує на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 народилась дитина - ОСОБА_3 , батьками якої є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 . Батьки дитини не перебували в спільному шлюбі, тому, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень була зроблена за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою відповідно до ст. 126 СК України. ОСОБА_4 проживала разом з малолітньою донькою ОСОБА_3 в орендованій квартирі за адерсою: АДРЕСА_1 .

28.02.2021 року малолітня ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 була виявлена за адресою: АДРЕСА_1 без нагляду дорослих. З метою проведення медичного обстеження дитина була доставлена до КНП «Міська дитяча лікарня №2» Одеської міської ради та влаштована з 09.03.2021до КУ «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей Одеської міської ради Одеської області», де остання перебуває по теперішній час. Відповідно до Наказу Служби у справах дітей Одеської міської ради від 01.04.2021 року № 27 малолітню ОСОБА_3 поставлено на облік дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах.

За весь час перебування дитини у закладі, мати ОСОБА_4 доньку не відвідувала, не цікавилась її станом здоров`я. Батько ОСОБА_2 повідомив, що він не є біологічним батьком малолітньої ОСОБА_3 , батьківських почуттів до дитини не має, не заперечує проти позбавлення його батьківських прав. Малолітня ОСОБА_3 у присутності практичного психолога надала письмову згоду щодо позбавлення батьківських прав своєї матері, ОСОБА_4 . Дитина залишилась без батьківського піклування, мати та батько свідомо ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню малолітньої дитини.

У зв`язку з цим, просить суд задовольнити даний позов та ухвалити рішення, яким позбавити ОСОБА_1 та ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітньої доньки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , стягнути із ОСОБА_1 , ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітньої ОСОБА_3 у розмірі 1/3 частини усіх видів доходу.

Ухвалою судді про прийняття цивільної справи до свого провадження та відкриття провадження по справі від 15.12.2021 року було постановлено проводити розгляд справи у в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 11.05.2022 року було постановлено закрити підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Представник позивача Кисельова К. в судове засідання не з`явилася. Одна, надала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти проведення заочного розгляду справи не заперечує, та просить суд провести розгляд справи за її відсутності.

Відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в судове засідання не з`явились повторно, будучи належним чином повідомленими про час та місце слухання справи.Відзив у визначений судом строк відповідачі не подали. А тому суд приходить до переконання про можливість розглянути справи у відсутності відповідачів згідно вимог ч. 3 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК та ухвалює заочне рішення.

Представник третьої особи органу опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради - Пірняк О.С. в судове засідання не зявиалсь. Однак, надала суду заяву, в якій просить суд задовольнити позов та проводити розгляд справи за відсутності представника третьої особи.

Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку наявним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу окремо шляхом їх всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно приписів ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

По справі встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 народилась дитина - ОСОБА_3 , батьками якої є ОСОБА_2 та ОСОБА_5 , що підтверджується наявною в матеріалах справи копією повторного Свідоцтва про народження Серії НОМЕР_1 від 23.04.2009 року (а.с. 8)

Батьки дитини, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Саратського районного суду Одеської області від 21.09.2011 року.

Відповідно до Повного витягу з державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження від 06.03.2021 року № 0, відомості про батька до актового запису про народження внесені на підставі спільної заяви матері та батька про визнання батьківства № 2 від 23.04.2009 року. (а.с. 9-10)

ОСОБА_4 проживала разом з малолітньою донькою ОСОБА_3 в орендованій квартирі за адерсою: АДРЕСА_1 . 28.02.2021 року малолітня ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 була виявлена за адресою: АДРЕСА_1 без нагляду дорослих, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією Акту органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоровя про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку від 28.02.2021 року. (а.с. 11)

І. Висновок суду щодо позовної вимоги про позбавлення ОСОБА_1 , ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітньої доньки.

З наявного в матеріалах справи висновку органу опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради від 19.11.2021 року № 01-05-3/353 вх, орган опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради вважає доцільним позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , відносно малолітньої доньки, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Також вищевказаним висновком встановлено, що згідно з метою медичного обстеження дитина була доставлена до КНП «Міська дитяча лікарня № 2» Одеської міської ради, та влаштована з 09.03.2021 року до КУ «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей Одеської міської ради Одеської області», де перебуває по теперішній час.

Відповідно до листа КУ «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей Одеської міської ради Одеської області» від 08.09.2021 року № 486, малолітня ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебуває у закладі з 09.03.2021 року.

Згідно наказу Служби у справах дітей Одеської міської ради від 01.04.2021 року № 27, малолітню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 поставлено на облік дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах. (а.с. 23)

Відповідно до листа КУ «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей Одеської міської ради Одеської області» від 08.09.2021 року № 486, за весь час перебування малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у закладі, мати ОСОБА_4 , доньку не відвідувала, не цікавилась її станом здоров`я. Малолітня ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у присутності практичного психолога надала письмову згоду щодо позбавлення батьківських прав своєї матері, ОСОБА_4 .

Після влаштування дитини до КУ «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей Одеської міської ради Одеської області», ОСОБА_4 тимчасово проживала за адресою: АДРЕСА_2 , у квартирі свого колишнього опікуна, ОСОБА_6 .

В ході телефонної розмови, ОСОБА_6 повідомила, що ОСОБА_4 була виселена з вказаного житлового приміщення, у зв`язку з тим, що остання вела асоціальний спосіб життя. (а.с. 24)

Редакцією газети «Одеські вісті» у випуску № 70 від 15.09.2021 року розміщено оголошення щодо розшуку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 для з`ясування думки щодо позбавлення її батьківських прав відносно малолітньої доньки, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до листа Плахтїївської сільської ради Ярославського старостинського округу Білгород-Дністровського району Одеської області від 23.08.2021 року № 474/02-17, батько дитини, ОСОБА_2 , повідомив, що не є біологічним батьком малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьківських почуттів до дитини не має, не заперечує проти позбавлення його батьківських прав відносно малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . (а.с. 21)

Таким чином, малолітня ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 надалі залишається без батьківського піклування, батьки свідомо ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи.

Згідно принципів, закріплених ч. 3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Відповідно до ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства» зазначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Статтею 11 ЗУ «Про охорону дитинства» передбачено, що сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Згідно приписів ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Ухилення від виконання юридичного обов`язку - виконання батьківських обов`язків по вихованню дитини - це завжди акт свідомої поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій, що в судовому засіданні було судом достовірно встановлено, виходячи з наданих суду доказів.

Відповідно до ст.150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав і свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Статтею ст. 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Відповідно до п.п.15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст.164 Сімейного кодексу України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського Суду як джерело права.

Статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Так, Європейський суд з прав людини (рішення у справі "Хант проти України" від 07.12.2006, рішення у справі Olsson V. Sweden (№2) від 27.11.1992) нагадує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

Виходячи з наведеного, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який застосовується при наявності негативного впливу батьків (одного з батьків) на розвиток дитини.

Під час розгляду даної справи суд дійшов обґрунтованого висновку, що таке втручання спрямоване на захист прав і свобод малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідно, воно має законну мету у розумінні пункту 2 статті 8 Конвенції.

Статтею 9 Конвенції про права дитини встановлено, що держави - учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

При цьому, встановленні під час розгляду даної справи обставини переконують суд у тому, що відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 взагалі не мають бажання виконувати батьківські функції щодо своєї малолітньої доньки. Докази протилежного у матеріалах справи відсутні.

Таким чином, зазначені обставини дають суду обґрунтовані підстави для переконання, що через тривалий час окремого проживання між відповідачами та дитиною втрачено родинні зв`язки та розуміння їх вікових психологічних особливостей. Батьки дитиною не цікавиться, не піклуються про її фізичний і духовний розвиток, підготовку до самостійного життя, не спілкуються з донькою в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не виявляють інтересу до дитини, що розцінюється судом як свідоме нехтування своїми обов`язками.

Крім того, така поведінка батьків суперечить принципам Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 (принцип 6), в якій проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Вказані принципи відповідачі, як батьки, нехтують, оскільки ухиляються від виконання своїх обов`язків батьків по вихованню малолітньої доньки.

З врахуванням вищенаведеного, суд приходить до висновку про те, що відповідачі тривалий час ухилялися від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, не займаються її вихованням, не піклуються, матеріально не забезпечують, під час розгляду справи не проявили інтересу до стану її здоров`я, не цікавляться фізичним, моральним і духовним розвитком малолітньої доньки, а тому суд вважає, що ОСОБА_1 , ОСОБА_2 слід позбавити батьківських прав відносно малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до приписів ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов`язків щодо її виховання, однак, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини.

Суд звертає увагу відповідачів на те, що відповідно до ч. 1 ст. 169 СК України, мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав.

В такому разі, судом буде перевірено, наскільки змінилася поведінка особи, позбавленої батьківських прав, та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав, і постановляє рішення відповідно до інтересів дитини (ч. 4 ст. 169 Сімейного кодексу України).

ІІ. Висновок суду щодо позовної вимоги про стягнення аліментів.

Відповідно до ч. 3 ст. 166 СК при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину.

У статті 180 СК України встановлено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з частиною третьою статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до статті 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

За положеннями частини другої статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Суд приходить до переконання, що заявлена сума аліментів є надмірною, а позовні вимоги підлягають частковому задоволенню в частині стягнення з ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітньої дитини в розмірі 1/4 частина з усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітньої дитини в розмірі 1/4 частина з усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно приписів ст. 191 ч. 1 аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача.

Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

А тому, на виконання вимог ч. 6 ст. 141 ЦПК України з відповідачів в дохід держави слід стягнути судовий збір в розмірі 908 грн., встановлений Законом України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року № 3674-VІ з урахуванням ставок судового збору станом на 01.01.2021 року (рік звернення до суду з позовом).

На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення в частині стягнення з відповідачів в користь аліментів за один місяць з моменту звернення з позовом до суду підлягає негайному виконанню.

Керуючись ст.ст. 164, 166, 170, 182, 183 СК України, керуючись ст. ст. 4, 12, 19, 81, 141, 247, 263-265, 280-282, 354, 430 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради, в особі органу опіки та піклування до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору Служби у справах дітей Одеської міської ради про позбавлення батьківських прав - задовольнити частково.

Позбавити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьківських прав відносно її малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , батьківських прав відносно його малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягнути з ОСОБА_1 на користь малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, на особовий рахунок дитини, починаючи з 29 листопада 2021 року та до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, на особовий рахунок дитини, починаючи з 30 грудня 2020 року та до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до вимог ст. 430 ЦПК України рішення про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

В задоволенні решти позовних вимог Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради, в особі органу опіки та піклування - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Державної судової адміністрації України судовий збір в розмірі 908/дев`ятсот вісім/грн. 00коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Державної судової адміністрації України судовий збір в розмірі 908/дев`ятсот вісім/грн. 00коп.

Учасники справи:

Позивач: Суворовська районна адміністрація Одеської міської ради, місцезнаходження: 65025, м. Одеса, пр. Добровольського, буд. № 106.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНКОПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНКОПП НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_4 .

Третя особа: Служба у справах дітей Одеської міської ради, місцезнаходження: 65017, м. Одеса, вул. Косовська, буд. № 2Д.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача із дотриманням вимог ст.ст. 284 - 285 ЦПК України.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивачем заочне рішення може бути оскаржено в загальному порядку шляхом подання протягом тридцяти днів апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом зазначених вище строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга.

Повний текст рішення складено 16 серпня 2022 року.

Суддя Суворовського

районного суду м. Одеси І.О. Кремер