С О Л О М ' Я Н С Ь К И Й Р А Й О Н Н И Й С У Д М І С Т А К И Є В А
_________________________________________________________________________________________
Провадження 2/760/1337/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

І . Вступна частина

14 вересня 2022 року в місті Києві

Солом`янський районний суд м. Києва

у складі головуючого судді Коробенка С.В.

за участю секретаря Семененко А.Д.

представника Позивача - адвоката Невмержицького В.І.

представника Відповідача - адвоката Кочмарука М.В.

розглянув у судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, третя особа - Центральне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Київ).

ІІ. Описова частина

ОСОБА_1 у липні 2020 року звернувся до Солом`янського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_2 та Київської міської державної адміністрації із заявою про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після померлого батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 23.07.2020 позовну заяву залишено без руху.

21 вересня 2020 року до суду надійшла нова редакція позовної заяви, згідно з якою Позивач звернув свої позовні вимоги лише до ОСОБА_2 .

Ухвалою судді Солом`янського районного суду м. Києва від 23.09.2020 у справі відкрито спрощене позовне провадження.

Позивач вказує, що його батько ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після його смерті відкрилася спадщина, до якої увійшла квартира АДРЕСА_1 .

Позивач вказує, що він не зміг у встановлений строк звернутися із заявою до нотаріальної контори про прийняття спадщини, оскільки не знав про смерть батька, і дізнався про неї лише в травні 2020 року. Позивач зазначає, що ОСОБА_3 проживав окремо, шлюб між ним і його матір`ю було розірвано ще 10 січня 1984 року.

Позивач вважає, що пропустив шестимісячний строк для прийняття спадщини з поважних причин, а тому, на його думку, суд має всі підстави для визначення йому додаткового строку для її прийняття.

15 березня 2021 року до суду надійшли письмові пояснення представника Третьої особи - Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), в яких представник покладався на розсуд суду при вирішенні питання про обгрунтованість позовних вимог.

22 березня 2021 року Відповідачка подала відзив на позов, в якому проти задоволення позову заперечувала. Зазначила, що ОСОБА_3 був її чоловіком, і вона - єдиний спадкоємець першої черги, яка вчасно подала заяву про прийняття спадщини після його смерті. Відповідачка стверджує, що на момент смерті спадкодавця Позивачу було 35 років. Він був повнолітньою особою і в нього не було ніяких перешкод у спілкуванні з батьком, окрім свого небажання. Тому, той факт, що Позивач не знав про смерть свого батька - це виключно його вина, і ніяких поважних причин для визначення додаткового строку для нього немає.

У судовому засіданні Позивач та його представник підтримали заявлені позовні вимоги.

Представник Відповідачки проти позову заперечував з підстав, викладених у відзиві.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_4 , яка є матір`ю Позивача, зазначила, що вона про смерть свого колишнього чоловіка дізналася від дружини свого брата. Пояснила суду, що в 2016 році її син та ОСОБА_3 постійно спілкувалися, проте згодом той кудись зник. Її колишній чоловік часто зникав, оскільки зловживав алкоголем, про це вона і сказала Позивачу. Після того як свідок дізналася про смерть ОСОБА_3 , вона намагалася зв`язатися з Відповідачкою, проте та уникала зустрічей.

Свідок ОСОБА_5 у суді підтвердила, що це вона на початку 2020 року повідомила ОСОБА_4 про те, що її колишній чоловік ОСОБА_3 помер. Вона і сама про це дізналася випадково в тому ж році.

Представник третьої особи у судове засідання не з`явився.

ІІІ. Мотивувальна частина

Заслухавши пояснення сторін, розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , що підтверджується копією дублікату свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 .

Як вбачається з копії свідоцтва про народження, ОСОБА_3 є батьком ОСОБА_1 .

Відтак, Позивач є спадкоємцем першої черги після смерті ОСОБА_3 .

З матеріалів спадкової справи вбачається, що 30 червня 2017 року заяву про прийняття спадщини після померлого ОСОБА_3 до нотаріальної контори подала дружина померлого - ОСОБА_2 , у зв`язку з чим 08 грудня 2017 року їй було видані свідоцтва про право на спадщину на квартиру АДРЕСА_1 та на автомобіль Daewoo Lanos, д/н НОМЕР_2 .

Встановлено, що Позивач ОСОБА_1 подав заяву про прийняття спадщини після ОСОБА_3 лише 03 липня 2020 року, тобто більше ніж через 3 роки після його смерті.

Постановою державного нотаріуса Дев`ятої київської державної нотаріальної контори від 03.07.2020 ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з пропуском ним шестимісячного строку для прийняття спадщини.

Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 ЦК України).

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

Згідно з частинами першою, другою статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи, а часом відкриття спадщини є день смерті особи.

Відповідно до частини першої статті 1269, частини першої статті 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її (частина перша статті 1272 ЦК України).

Частиною третьою статті 1272 ЦК України передбачено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Аналіз вищезазначеної норми закону свідчить про те, що поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є ті, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Отже, правила частини третьої статті 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через власну пасивну поведінку, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні.

Не є підставою для встановлення додаткового строку на прийняття спадщини необізнаність спадкоємця про смерть спадкодавця. У постановах від 11 листопада 2020 року по справі № 750/262/20, від 13 грудня 2018 року по справі № 459/295/16-ц та від 11 липня 2018 року по справі № 381/4482/16-ц ВС вказав, що за відсутності у спадкоємця перешкод для подання заяви, якщо він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні. До відповідного висновку приходив і Верховний Суд України у постановах від 04 листопада 2015 року по справі № 6-1486цс15, від 26 вересня 2012 року по справі № 6-85цс12.

Таким чином, незнання про смерть спадкодавця як причина пропуску строку для прийняття спадщини не може бути визнана поважною, оскільки сама по собі ця обставина без встановлення інших об`єктивних, непереборних, істотних труднощів на вчинення дій щодо прийняття спадщини не свідчить про поважність причин пропуску зазначеного строку.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Відповідно до положень частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

Відповідно до частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Надавши правову оцінку наявним у матеріалах справи доказам, суд приходить до висновку про відсутність підстав, передбачених статтею 1272 ЦК України, для визначення Позивачу додаткового строку для подання до нотаріуса заяви про прийняття спадщини. Безспірних доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку для звернення із заявою про прийняття спадщини ОСОБА_1 не надав, не довів наявності об`єктивних, непереборних, істотних труднощів, які перешкоджали поданню заяви про прийняття спадщини у встановлений законом строк, що у силу статті 81 ЦПК України є його процесуальним обов`язком.

З огляду на викладене суд не знаходить підстав для задоволення позову.

IV. Резолютивна частина

Керуючись ст. ст. 1218, 1270, 1272 Цивільного кодексу України, ст. ст. 4, 5, 12, 13, 76-81, 223, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд вирішив:

1.У задоволенні позову відмовити.

2.Судові витрати покласти на Позивача.

3.Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

4.Позивач: ОСОБА_1 ,зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ; РНОКПП: НОМЕР_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_4 ;

Третя особа: Центральне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Київ), адреса: м. Київ, пров. Музейний, 2Д; .

Суддя: