Справа № 307/1703/22
Провадження № 2/307/374/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 вересня 2022 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області в складі головуючого Чопик В.В. при секретарі Олексій Я.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Тячів, в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.

В С Т А Н О В И В :

Позивачка пред`явила позов до ОСОБА_2 про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 03.11.2018 між нею та відповідачем ОСОБА_2 був укладений шлюб. Від шлюбу у них народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який повністю перебуває на її утриманні та вихованні. Відповідач ухиляється від виконання покладеного на нього, згідно ст.. 180 СК України, обов`язку щодо утримання дитини. Угоду про сплату аліментів у добровільному порядку ними не досягнуто. Відповідач працює за кордоном де добре заробляє, у вихованні сина участі не бере, матеріально не забезпечує сім`ю, однак отримуваний дохід в цілях уникнення визначеного законом обов`язку щодо утримання дитини приховує. Тому просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина в розмірі 3000 грн., щомісячно, до досягнення ним повноліття.

Відповідно до ст. 274 ЦПК України справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Позивачка в судове засідання не з`явилася, однак надала до суду заяву в якій просить суд справу розглянути у її відсутності, заявлені вимоги підтримує та просить їх задовольнити, а тому суд на підставі ст.. 223 ЦПК України справу розглянув у його відсутності.

Відповідач в судове засідання не з`явився, надіслав до суду відзив, в якому визнав заявлені позовні вимоги в повному обсязі та не заперечує про їх задоволення, а тому суд на підставі ст.. 223 ЦПК України справу розглянув у їх відсутності.

На підставі ст.247 ч.2 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши всі обставини справи, суд дійшов наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що позивачка уклала шлюб з відповідачем 3 листопада 2018 року, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 від 03.11.2018 р. У період шлюбу у сторін народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який повністю перебуває на її утриманні та вихованні.

Позивачка проживає у будинку разом з сином, якого сама виховує, а тому потребує допомоги.

Відповідач не має постійного місця роботи, а його доходи містять мінливий характер.

Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Враховуючи наведене, суд вважає, що є підстави для застосування до відповідача примусового порядку стягнення аліментів та додаткових витрат.

Відповідно до ст. 84 ч.2, 4 СК України дружина, з якою проживає дитина має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трирічного віку за умови, якщо чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Враховуючи те, що дитина проживає разом з позивачем, а також те, що доньці не виповнилося три роки, у позивача виникло право на отримання аліментів від відповідача на утримання дитини та на її утримання.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст. 80, 181 ч.3 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини, дружини (аліменти) присуджуються у частці від доходу і (або) в твердій грошовій сумі.

Згідно з частиною першою статті 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. При цьому, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ст. 182 ч.2 СК України).

Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен врахувати обставини визначені частиною 1 статті 182 СК України.

Відповідно до ст. 79, 191 СК України аліменти на дитину та дружину за рішенням суду присуджуються від дня пред`явлення позову, а згідно з положеннями визначеними Сімейний кодекс України; нормативно-правовий акт № 2947-III від 10.01.2002, ст. 84 СК України, на дружину - до досягнення дитиною трирічного віку.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі (ч. 1 ст. 184 СК України). В інших випадках аліменти визначаються у частці від заробітку платника (ч. 1 ст. 183 СК України).

Згідно ст. 184 Сімейного кодексу якщо платник аліментів має не регулярний мінливий дохід , частину доходів одержує в натурі, а також за наявністю інших обставин , що мають істотне значення, суд за заявою стягувача або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Відповідно до Закону України «Про державний бюджет на 2022 рік» з 1 січня 2022 року прожитковий мінімум на дитину віком до 6 років становить 2100 гривень, а для дітей з 6 років до 18 років становить 2618 гривень

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Під час вирішення будь яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей (ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України).

Згідно із ч.1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Отже, виходячи з вищенаведеного, суд вважає, що слід стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 3000 гривень, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно на дитину, до її повноліття.

Керуючись ст. 79, 80, 84, 181-183, 191 СК України, постановою Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", ст. 12, 76, 259, 263, 268, 273, 354, 430 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Стягувати з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 3000 гривень, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно на дитину, до її повноліття, починаючи з 01.06.2022 року.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині одномісячного стягнення аліментів.

Стягнути з ОСОБА_2 до спеціального фонду Державного бюджету України судовий збір в розмірі 992,40 гривень.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Закарпатської області через Тячівський районний суд, а у разі оголошення лише вступної та резолютивної частини рішення зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканця: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешканець АДРЕСА_2 .

Суддя: В.В. Чопик