Провадження № 2/168/19/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 вересня 2022 року Старовижівський районний суд Волинської області у складі

головуючого - судді Хаврони О.Й.,

за участю: секретаря Островерхої Т.С.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

представника відповідача Шиманського Р.Т.,

представника третьої особи Фідрі О.О.,

розглянувши в смт. Стара Вижівка в залі суду у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області в особі: відділу №4 Управління у місті Рівному та Рівненському районі Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області (м.Рівне), державного реєстратора Дубівської сільської ради Ковельського району Волинської області Гарбарчук Ірини Анатоліївни, Сереховичівської сільської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача, Свято-Миколаївський мілецький чоловічий монастир Волинської єпархії Української православної церкви про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном шляхом визнання протиправною та скасування державної реєстрації земельної ділянки, зобов`язання вчинити певні дії та скасування рішень державних реєстраторів та записів про речові права,

в с т а н о в и в:

Позивач у поданому ним позові зазначає, що з 11.09.1992 р. є власником нерухомого майна, а саме будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Вказаний будинок належить йому на підставі Договору купівлі-продажу № 1496 від 11.09.1992 р., та підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно виданий КП «Волинське обласне БТІ 02.04.2008 р., а також витягом з Єдиного державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №253863397 від 22.04.2021 р. Також, для обслуговування житлового будинку згідно з даними погосподарських книг за ним рахується земельна ділянка в розмірі 0,01 га., що підтверджується відповідною довідкою № 2 від 02.01.2013 р., виданою виконавчим комітетом Соколищенської сільської ради.

Інженером - землевпорядником йому було підготовано проект технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки. Проект технічної документації ним було подано Сереховичівській сільській раді, яка відмовила у її погодженні.

Після такої відмови в погодженні технічної документації він дізнався, що для обслуговування належного йому нерухомого майна він використовує земельну ділянку площею 0,0378 га, яка цілком знаходиться в межах іншої земельної ділянки - з кадастровим номером :03:000:0028.

Земельна ділянка із кадастровим номером 725085403:03:000:0028 була зареєстрована в Державному земельному кадастрі 13.07.2021 р.

Право комунальної власності зареєстровано за територіальною громадою в особі Сереховичівської сільської ради, а право постійного користування цією ділянкою зареєстровано за Свято-Миколаївським Мілецьким чоловічим монастирем Волинської єпархії Української православної церкви 20.08.2021 р.

Незаконна реєстрація Управлінням Держгеокадастру ділянки із кадастровим номером 725085403:03:000:0028 зробила в подальшому можливою реєстрацію речових прав на земельну ділянку у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та такі дії призвели до порушення його цивільного права та майнового інтересу щодо отримання ділянки, необхідної йому для належного здійснення прав власника його житлового будинку та для його обслуговування.

Позивач стверджує, що відомості про земельну ділянку із кадастровим номером :03:000:0028 повинні містити інформацію про наявність на такій земельній ділянці належного йому житлового будинку, проте всупереч нормам закону такі відомості відсутні, а причиною їх відсутності з найбільшою вірогідністю є умисне не повідомлення таких відомостей державному кадастровому реєстратору та не відображення їх у проекті землеустрою.

Позивач зазначає, що належним користувачем ділянки для обслуговування свого житлового будинку з таких підстав.

Так, відповідно до п. 2 прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державний земельний кадастр» земельні ділянки, право власності (користування) на які виникло до 2004 р/, вважаються сформованими незалежно від присвоєння їм кадастрового номера. П.3 встановлено, що у разі якщо на земельній ділянці, право власності користування на яку не зареєстровано, розташований житловий будинок, інші об`єкти нерухомого майна (будівлі, споруди, лінійні об`єкти енергетичної інфраструктури), право власності на які зареєстровано, кадастровий номер на таку земельну ділянку присвоюється за заявою власників таких об`єктів на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Відповідно до ст. 120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, аналогічні положення діяли і за законодавством, що було чинним на момент набуття у власність житлового будинку.

Зважаючи на вищенаведені положення, позивач стверджує, що набув права користування земельною ділянкою, на якій знаходиться належний йому житловий будинок разом із набуттям права власності на будинок.

Відповідно до ст. 24 Закону України «Про державний земельний кадастр» підставою для відмови у здійсненні державної реєстрації земельної ділянки є в тому числі: подання заявником документів, передбачених частиною четвертою цієї статті, не в повному обсязі; невідповідність поданих документів вимогам законодавства; знаходження в межах земельної ділянки, яку передбачається зареєструвати, іншої земельної ділянки або її частини.

Таким чином в державного кадастрового реєстратора в даному випадку були наявні прямі підстави для відмови у здійсненні державної реєстрації земельної ділянки, адже в її межах знаходиться земельна ділянка, яка перебуває в його користуванні для обслуговування належного йому житлового будинку.

Прийнявши оскаржуване рішення про реєстрацію земельної ділянки із кадастровим номером :03:000:0028 його було позбавлено можливості в оформленні права власності на земельну ділянку, що перебуває в його користуванні, оскільки таку ділянку було незаконно включено в межі земельної ділянки із кадастровим номером :03:000:0028.

Щодо рішення Сереховичівської сільської ради Старовижівського району Волинської області №9/15 від 13.08.2021 р., яке відповідно до відомостей ДЗК стало підставою для реєстрації права постійного користування вказаною земельною ділянкою третьою особою в даній справі зазначає, що згідно зі ст.182 ЦК право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Відповідно до ч.4 ст. 334 ЦКУ права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з моменту такої реєстрації. Тобто право комунальної власності у Сереховичівської сільської ради на земельну ділянку із кадастровим номером :03:000:0028 виникло 20.08.2021 р., згідно з відомостями ЄДР речових прав, при цьому оскаржуване рішення №9/15 від 13.08.2021 р., яке стало підставою для реєстрації права постійного користування вказаною земельною ділянкою третьою особою в даній справі винесене 13.08.2021 р., тобто до того, коли Сереховичівська сільська рада в силу положень закону отримала право на розпорядження відповідною земельною ділянкою.

Також, відповідно до погосподарських книг за ним рахується земельна ділянка в розмірі 0,01 га., що підтверджується відповідною довідкою Соколищенської сільської ради.

Тобто, Сереховичівській сільській раді було достеменно відомо про те, що на земельній ділянці, яку згідно з оскаржуваним рішенням було передано в користування третій особі в даній справі, розміщено належний йому житловий будинок та відповідно частина земельної ділянки необхідна для його обслуговування, проте існування даних фактів не вплинуло на винесене рішення.

Відповідно до ст. 123 Земельного кодексу України підставою відмови у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути його невідповідність вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів.

Зважаючи на те, що в межах земельної ділянки із кадастровим номером :03:000:0028 знаходиться земельна ділянка, що перебуває в його користуванні в силу положень закону для обслуговування належного йому житлового будинку, який на такій земельній ділянці розташований, та, зважаючи на те, що ці факти достеменно відомі як замовнику проекту землеустрою, так і Сереховичівській сільській раді, проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки апріорі не може відповідати вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, що є прямою підставою для прийняття рішення про відмову в його затвердженні відповідно до ст. 123 Земельного кодексу України.

Також норми Закону України «Про Державний земельний кадастр» та Порядку ведення ДЗК вказують на те, що державна реєстрація земельної ділянки здійснюється шляхом відкриття Поземельної книги, а її номер є кадастровим номером земельної ділянки. Отже, скасування державної реєстрації земельної ділянки прямо впливає на стан Поземельної книги і кадастрового номеру земельної ділянки. За таких обставин слід скасувати записи у поземельній книзі про державну реєстрацію земельної ділянки із відповідним кадастровим номером.

Також визнати протиправними дій Державного кадастрового реєстратора щодо державної реєстрації відповідної земельної ділянки.

Державна реєстрація речових прав на земельну ділянку із кадастровим номером :03:000:0028 є наслідком незаконної державної реєстрації земельної ділянки у Державному земельному кадастрі.

Зважаючи на похідність вимог про скасування державної реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером :03:000:0028, та скасування запису про неї у Державному земельному кадастрі, для забезпечення ефективного захисту його прав просить застосувати такі способи захисту як зокрема скасування рішень про державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, припинення прав та закриття розділу Державного реєстру прав щодо земельної ділянки з кадастровим номером 725085403:03:000:0028 як об`єкта нерухомого майна.

Власник вправі вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих битків.

За умовами ст.120 ЗК України і ст.377 ЦК України перехід права користування на земельну ділянку відбувається одночасно з переходом права на об`єкт нерухомості.

Сереховичівська сільська рада, передавши у користування земельну ділянку, яка з 1992 року перебуває у його користуванні, як власника житлового будинку, який розташований на цій земельній ділянці, грубо порушила його права як користувача цією земельною ділянкою внаслідок передачі спірної земельної ділянки третій особі в даній справі.

Ч.1 ст. 155 ЗК України передбачено, що у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

За вищенаведених обставин і з урахуванням, положень Закону на які здійснено посилання він, набувши право власності на домоволодіння, також набув і право користування спірною земельною ділянкою, на якій воно розміщене. Окрім того, Сереховичівською сільською радою при прийнятті оскаржуваного рішення не було дотримано вимог земельного законодавства щодо підстав припинення права користування земельною ділянкою.

Враховуючи, що на момент передачі земельної ділянки із кадастровим номером :03:000:0028 в користування третій особі в даній справі право користування її частиною належала йому в силу положень Закону, то відповідно передача ділянки в користування третій особі в даній справі порушує його права як користувача земельної ділянки, враховуючи принцип неподільності долі нерухомого майна та земельної ділянки, на якій воно розташоване.

Позивач просить:

визнати протиправною та скасувати державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером :03:000:0028, площею 6,6200 га, що розташована за адресою АДРЕСА_1 , та кадастровий номер :03:000:0028 такої земельної ділянки;

з урахуванням уточнення позовних вимог (а.с. 150 том 1) позивач просить зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Рівненській області скасувати запис в Державному земельному кадастрі про державну реєстрацію земельної ділянки кадастровий номер :03:000:0028 та запис у Поземельній книзі щодо земельної ділянки кадастровий номер :03.000:0028 площею 6.6200 га, що розташована за адресою АДРЕСА_1 ;

скасувати рішення державного реєстратора Дубівської сільської ради Ковельського району Волинської області Гарбарчук Ірини Анатоліївни про реєстрацію права постійного користування земельною ділянкою кадастровий номер :03:000:0028 реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 250, номер запису про інше речове право 43624202 за правокористувачем - Свято-миколаївським мілецьким чоловічим монастирем Волинської єпархії Української православної церкви, код за та запис про речове право (право постійного користування за правокористувачем - Свято- миколаївським мілецьким чоловічим монастирем Волинської єпархії Української православної церкви, код за , № 43624202, щодо земельної ділянки із кадастровим номером :03:000:0028 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 250), який міститься в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 'а їх обтяжень та припинити таке право із закриттям розділу Державного реєстру прав;

скасувати рішення державного реєстратора Дубівської сільської ради Ковельського району Волинської області Гарбарчук Ірини Анатоліївни про реєстрацію права власності за територіальною громадою в особі Сереховичівської сільської ради (код за ) на земельну ділянку кадастровий номер :03:000:0028 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 250, номер запису про право власності 43623634) та скасувати запис про право власності №43623634 щодо земельної ділянки із кадастровим номером 725085403:03:000:0028 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 250), який міститься в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та припинити таке право власності із закриттям розділу Державного реєстру прав;

визнати незаконним та скасувати Рішення Сереховичівської сільської ради №9/15 від 13.08.2021р.

Ухвалою судді Рівненського міського суду Рівненської області від 15.09.2021 р. справу передано до розгляд до Старовижівського районного суду Волинської області за підсудністю.

23.11.2021 р. справа надійшла до Старовижівського районного суду Волинської області суду.

Ухвалою судді від 26.11.2021 р. цивільну справу прийнято до провадження, позовну заяву до розгляду, провадження у справі відкрито, розгляд справи постановлено проводити за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

Ухвалою суду від 20.04.2022 р. підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті.

Відповідач Головне управління Держгеокадастру у Рівненській області подав відзив на позов, у якому зазначає, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав.

Позов подано до неналежного відповідача у справі, оскільки, на даний час, у зв`язку зі зміною структури Головного управління Держгеокадастру в Рівненській області було створено Відділ №1 Управління надання адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області. При цьому, відділ №4 Управління у місті Рівному та Рівненському районі Головні і управління Держгеокадастру у Рівненській області (м. Рівне) припинив свою діяльність. Наказом Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області від 07.12.2021 №168-од затверджено Положення про Відділ №1 Управління надання адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області. Згідно з п. 1 розділу І вказаного Положення, Відділ є структурним підрозділом Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області, а відтак усі функції, завдання та повноваження даного підрозділу стосуються виключно Головного управління.

Таким чином, територіальні структурні підрозділи Головного управління не мають статусу територіального органу Держгеокадастру та статусу юридичної особи. У зв`язку з цим, відділ №4 Управління у місті Рівному та Рівненському районі Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області (м. Рівне) не є належним відповідачем у даній справі, що є підставою для відмови у позові.

Крім того, зазначає у відзиві, що під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін. Спір про право пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права.

Як вбачається з відомостей із Державного земельного кадастру, земельна ділянка з кадастровим номером :03:000:0028, площею 6,6200 га, на праві комунальної власності належить Сереховичівській сільській раді.

Таким чином, між ОСОБА_3 та Сереховичівською сільською радою існує спір про право щодо земельної ділянки за кадастровим номером :03:000:0028 площею 6,6200 га. Водночас, позивач в позовній заяві не зазначає, яким чином Головним управлінням Держгеокадастру у Рівненській області порушується, не визнається чи оспорюється його право на вказану земельну ділянку, а тому Головне управління Держгеокадастру у Рівненській області не може бути відповідачем у даній справі, оскільки не є стороною спірних правовідносин.

Спору про право між ОСОБА_3 та Головним управлінням немає та не було, а тому Головне управління не може бути відповідачем у даній справі, оскільки жодних прав позивача не порушило, а може бути відповідачем лише у справах при оскарженні дій та рішень посадових осіб Головного управління в порядку, визначеному КАС України.

Щодо відсутності порушень прав позивача Головним управлінням, їх невизнання чи оспорювання вказує наступне.

Як вбачається із договору купівлі-продажу квартири від 11.09.1992 року, ОСОБА_3 придбав у Мільцівського будинку-інтернату для інвалідів квартиру загальною площею 58,6 кв.м. в с.Мильці, Старовижівського району, Волинської області.

Земельна ділянка, що входить до житлового комплексу, може передаватися безоплатно у власність або надаватись у користування лише об`єднанню співвласників будинку, створеному відповідно до Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» у порядку, передбаченому постановою Кабінету Міністрів України від 11 жовтня 2002 року № 1521 «Про 'галізацію Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку». Нормами земельного законодавства не передбачено можливості передачі у власність чи користування окремим співвласникам багатоквартирних будинків земельної ділянки, на якій розташований багатоквартирний жилий будинок, або її частини.

У матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які б указували на створення об`єднання співвласників багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 , земельна ділянка не передавалася у користування власників квартир вказаного будинку, отже спірна земельна ділянка є комунальною власністю Сереховичівської сільської ради.

Ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів позивача у цивільному процесі можливий за умови, що такі права, свободи чи інтереси справді порушені, а позивач використовує цивільне судочинство саме для такого захисту, а не з іншою метою.

Таким чином, застосування судом того чи іншого способу захисту має приводити до відновлення порушеного права позивача.

Позивач звернувся до суду з позовними вимогами, в яких просить в тому числі скасувати державну реєстрацію земельної ділянки у Державному земельному кадастрі кадастровим номером :03:000:0028, площею 6,6200 га.

Ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки допускається виключно з одночасним припиненням таким рішенням усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо земельної ділянки (за наявності таких прав, обтяжень), ухвалення судом рішення про визнання нечинним рішення органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою, якою була сформована земельна ділянка, щодо якої виникли речові права, а також про скасування державної реєстрації такої земельної ділянки, що допускається за умови визнання і нечинним рішення про затвердження такої документації (за його наявності) та припинення таких прав (за їх наявності).

Таким чином, вимога про скасування державної реєстрації земельних ділянок є похідною від вимоги про припинення речових прав на такі земельні ділянки, а основною вимогою є саме вимога про припинення речових прав на спірні земельні ділянки.

Заявляючи вимогу про скасування державної реєстрації земельної ділянки, за кадастровим номером :03:000:0028, площею 6,6200 га, позивач не зазначає у позовній заяві, які порушення були допущені під час здійснення реєстраційних дій, які права чи інтереси позивача були порушені Головним управлінням, не визнані чи оспорені, не підтверджує вказане доказами.

Відтак, Головне управління вважає, що оскільки права позивача у даній справі не порушено, тому підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_3 до Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області відсутні.

Позивач подав заяву про уточнення позовних вимог (а.с.150 т.1) і, з урахуванням уточнення позовних вимог, позивач просить зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Рівненській області скасувати запис в Державному земельному кадастрі про державну реєстрацію земельної ділянки кадастровий номер :03:000:0028 та запис у Поземельній книзі щодо земельної ділянки кадастровий номер :03.000:0028 площею 6,6200 га, що розташована за адресою АДРЕСА_1 .

Представник позивача ОСОБА_1 подав відповідь на відзив, в якому наголошує, що відповідачем є саме Головне управління Держгеокадастр Рівненській області (Код ) в особі відповідного відділу, а не навпаки, тому припинення відділу №4 Управління у місті Рівному та Рівненському районі Головно управління Держгеокадастру у Рівненській області (м. Рівне) та створення Відділу №4 Управління надання адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру Рівненській області не змінює суб`єктний склад сторін даної справи та не зумовлює необхідності в заміні неналежного відповідача або залучення співвідповідача адже Відповідач Головне управління Держгеокадастру у Рівненській області (Код ) не припиняло діяльності та фактично визнало себе учасником в даній справі надіславши відповідний відзив.

При цьому на офіційному веб-сайті Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру відомості про припинення Відділу №4 відсутні як і відсутні відомості про наявність відділу №1. Відтак доводи про неналежного відповідача управління Держгеокадастру у Рівненській області безпідставні.

Вважає, що доводи управління Держгеокадастру у Рівненській області про те, що Головне управління Держгеокадастру у Рівненській області може бути відповідачем лише у справах при оскарженні дій та рішень посадових осіб шовного управління в порядку визначеному КАС України, є помилковими адже захист рушених прав особи може відбуватися не лише шляхом оскарженні дій та рішень посадових осіб в порядку КАС України, можливості захисту порушених прав осіб є значно ширшими та зокрема спосіб захисту порушених прав ОСОБА_3 знаходить своє відображення в численній судовій практиці.

Щодо тверджень про нібито відсутність в позовній заяві відомостей про те, яким чином головним управлінням Держгеокадастру у Рівненській області порушується, не визнається чи оспорюється його право на вказану земельну ділянку повідомляє, що в повній заяві такі відомості наявні, детально описані та обґрунтовані та зокрема порушення прав ОСОБА_4 головним управлінням Держгеокадастру у Рівненській області полягає в наступному: головним управлінням Держгеокадастру зареєстровано земельну ділянку із кадастровим номером :03:000:0028, яка повністю включає в себе земельну ділянку, котру ОСОБА_3 використовує для обслуговування належного йому нерухомого майна і відповідно реєстрація вказаної земельної ділянки повністю виключила можливість вчинення будь-яких дій з метою встановлення меж та реєстрації в ДЗК земельної ділянки яку ОСОБА_3 використовує та можливості зареєструвати право власності на земельну ділянку, що знаходиться під належним йому нерухомим майном.

Що стосується посилань Відповідача на норми закону які регламентують правовий статус земельних ділянок, на яких розташовані багатоквартирні житлові будинки та спосіб набуття їх у власність та/або користування слід зазначити, що такі норми та обставини не стосуються предмету спору та доказування даної справи, оскільки як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_3 з 1992р., і по даний час є власником нерухомого майна, а саме будинку, на підтвердження чого наявний Витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданий КП «Волинське обласне БТІ», а також витяг з Єдиного державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №253863397 від 22.04.2021р.

ОСОБА_3 набув права користування земельною ділянкою, на якій знаходиться належний йому житловий будинок, разом із набуттям права власності на будинок. При цьому зважаючи на п. 2 прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державний земельний кадастр» така земельна ділянка вважається сформованою незалежно від присвоєння їй кадастрового номера. Тобто, обраний спосіб захисту такий, як скасування державної peєстрації земельної ділянки з відповідним кадастровим номером є ефективним та єдиним способом відновити порушені права ОСОБА_3 та узгоджується з усталеною судовою практикою. А також з посиланням на викладені мотиви в позовній заяві представник позивача вважає належним способом захисту інші позовні вимоги.

Наполягає на тому, що під час вчинення реєстраційних дій порушено права та інтереси позивача Головним управлінням Держгеокадастру у Рівненській області з описаних у позові підстав. Зокрема, відомості про земельну ділянку з кадастровим номером :03:000:0028 повинні містити інформацію про наявність на такій земельній ділянці належного ОСОБА_3 житлового будинку, проте всупереч вищенаведеному такі відомості відсутні, а причиною їх відсутності з найбільшою вірогідністю є умисне неподання таких відомостей державному кадастровому реєстратору і не відображення їх в проекті землеустрою.

ОСОБА_3 набув права користування земельною ділянкою на якій знаходиться належний йому житловий будинок разом з набуттям права власності на будинок. При цьому зважаючи на п.2 прикінцевих перехідних положень Закону України «Про державний земельний кадастр» земельна ділянка вважається сформованою незалежно від присвоєння їй кадастрового номера.

Відповідно до ст. 24 Закону України «Про державний земельний кадастр» підставою для відмови у здійсненні державної реєстрації земельної ділянки є: подання заявником документів не в повному обсязі, невідповідність поданих документів у вимогам законодавства, знаходження в межах земельної ділянки, яку передбачається зареєструвати, іншої земельної ділянки або її частини.

Таким чином, окрім інших обґрунтувань позовних вимог звертає увагу Суду на наявність в державного кадастрового реєстратора в даному випадку прямої підстави для| відмови у здійсненні державної реєстрації земельної ділянки, адже в її межах знаходиться земельна ділянка, яка перебуває в користуванні ОСОБА_3 для обслуговування належного йому житлового будинку.

Як було зазначено вище, пунктом третім прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державний земельний кадастр» установлено, що у разі якщо на земельній ділянці, право власності (користування) на яку не зареєстровано, розташований житловий будинок, інші об`єкти нерухомого майна (будівлі, споруди, лінійні об`єкти енергетичної інфраструктури), право власності на які зареєстровано, кадастровий номер на таку земельну ділянку присвоюється за заявою власників таких об`єктів на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Прийнявши оскаржуване рішення про реєстрацію земельної ділянки із кадастровим номером :03:000:0028 ОСОБА_3 було позбавлено можливості оформлення права власності на земельну ділянку, що перебуває в його користуванні, оскільки таку ділянку було незаконно включено в межі земельної ділянки із кадастровим номером :03:000:0028.

Вважає, заперечення відповідача Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області необґрунтовані.

Представник третьої особи подав пояснення на позов, в яких посилається на те, що зазначений позов не підлягає до задоволення. Зазначає, що документація з землеустрою на земельну ділянку кадастровий номер :03:000:0028 загальною площею 6,6200га, на якій розміщені об`єкти нерухомості, які належать Свято-Миколаївському Мілецькому чоловічому монастирю Волинської єпархії Української православної церкви, була виготовлена сертифікованим спеціалістом, погоджена з усіма законними суміжними землекористувачами та затверджена сесією Сераховичівської сільської ради у встановленому законом порядку. Під час виготовлення, розробки та погодження проекту землеустрою, позивач ОСОБА_3 жодного разу не звертався та не повідомляв офіційно ОСОБА_5 чоловічий монастир про те, що він квартиру в якій проживав разом з сім`єю ( АДРЕСА_1 ) набув у власність у 1992 році. Жодного повідомлення Свято-Миколаївському Мілецькому чоловічому монастирю, зі сторони позивача з часу набуття, як зазначає позивач житлового будинку (в договорі купівлі продажу від 11.09.1992 р. зазначено про продаж квартири, а не будинку) у власність з 1992 року до 2021 року не надходило. Про те, що житло придбано позивачем ще у 1992 році, стало відомо лише в минулому році. Крім того, згідно з даними погосподарських книг по Соколищенській сільській раді за 1991-1995 роки (період коли придбавалась квартира), будь-яких даних про користування земельною ділянкою ОСОБА_3 немає. Не відповідає фактичним обставинам справи посилання позивача про те, що для обслуговування належного йому нерухомого майна він використовує земельну ділянку площею 0,0378 га, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , яка цілком знаходиться в межах земельної ділянки, яка передана Свято-Миколаївському Мілецькому чоловічому монастирю у постійне користування, оскільки жодних доказів про користування земельною ділянкою вказаною площею позивачем не надано.

Відділ Держгеокадастру подав заперечення на заяву про уточнення позовних вимог, в якій посилається на те, що законом не передбачено подання заяви про уточнення позовних вимог. Також вказує, що вимоги в частині зобов`язати Головне управління Держгеокадастру в Рівненській області скасувати запис про державну реєстрацію земельної ділянки та запис у Державному земельному кадастрі та запис у поземельній книзі щодо цієї ділянки не буде належним способом захисту права позивача, оскільки вказане управління не має повноважень на внесення або скасування запису у Державному земельному кадастрі про державну реєстрацію земельної ділянки, внесення таких відомостей здійснюється державними кадастровими реєстраторами центрального органу виконавчої влади, що здійснює державну політику у сфері земельних відносин (а.с. 185 т. 1).

Представник позивача подав відповідь на пояснення третьої особи, в яких посилається на те, що третій особі було відомо про наявність в позивача права власності на будинок, це підтверджується письмовими поясненнями, що є в матеріалах кримінального провадження за зверненням позивача. Про даний факт ішлось в публікаціях преси в 2012 р. про конфлікт між позивачем та третьою особою, в листах на адресу третьої особи в 2012 та 2013 роках з приводу розгляду скарг позивача. Рішення сільської ради про затвердження проекту землеустрою було винесено після звернення позивача із позовом. Тобто третій особі на час розробки проекту землеустрою, затвердження, та реєстрації земельної ділянки було відомо про право власності позивача на будинок. Також позивач не повинен повідомляти про наявність в нього права власності на будинок особі, яка виявила бажання отримати ділянку в користування. Такі обставини повинен з`ясувати проектант та Державний земельний кадастр під час реєстрації ділянки шляхом отримання відповідного витягу, і з позивачем як суміжним землекористувачем необхідно погоджувати такий проект землеустрою. Проектант не повинен був подавати проект на затвердження без відповідного підпису ОСОБА_3 , а Державний земельний кадастр не вправі був реєструвати земельну ділянку, на якій знаходиться нерухоме майно третіх осіб. Щодо тверджень про відсутність в сільській раді відомостей про користування земельною ділянкою позивачем, то такі спростовується довідкою Соколищенської сільської ради. Також факт використання земельної ділянки позивачем для обслуговування належного йому будинку підтверджується зокрема самою наявністю нерухомого майна в власності, користуванням земельною ділянкою під належним позивачу будинком. Заперечення третьої особи на позов вважає необґрунтованими.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 підтримав позов з підстав, викладених в позові, запереченні на відзив, відповіді на заперечення третьої особи, а також додав, що у зв`язку з переданням земельної ділянки в користування третій особі, позивач позбавлений як власник будинку, розміщеного на цій ділянці, вчиняти будь-які дії щодо свого будинку. Відмова сільської ради в погодженні проекту землеустрою позивачу з посилання на придбання квартири, а не будинку є формальною, згідно з реєстром речових прав не нерухоме майно позивач є власник саме будинку. Вимоги до Держгеокадастру є похідними, однак кадастровий реєстратор зобов`язаний був перевірити наявність на земельній ділянці відомостей про право власності на житлові будинки інших осіб, відмінних від землекористувача, оскільки це випливає зі положень ст. 15 Закону України «Про Державний земельний кадастр». Як вбачається з відзиву Держгеокадастру такої перевірки не було зроблено, оскільки у відзиві є посилання про існування багатоквартирного будинку на території спірної ділянки. Оскільки позивач є власником будинку, то він має право користуватись для його обслуговування земельною ділянкою, і така є сформованою незалежно від присвоєння кадастрового номера. Тим, що земельна ділянка, якою користується позивач, накладається на земельну ділянку, яку передано третій особі, і порушено права позивача. Обраний позивачем спосіб захисту відповідає усталеній судовій практиці та вимогам закону. Вважає доводи відповідачів необґрунтованими, посилання Сераховичівської сільської ради на існування охоронних зон та на те, що на цій ділянці завжди був розміщений монастир безпідставні. Щодо проекту землеустрою, на підставі якого сформовано та зареєстровано ділянку, то він містить не достовірну інформацію, проектант не перевіряв інформацію про наявність на території ділянки нерухомого майна, належного позивачу, а будинок позивача в проекті земелеустрою неправильно вказаний як допоміжна споруда належна монастирю.

У судовому засіданні представник відповідача Головного управління Держгеокадастру позову не визнав, заперечив з підстав викладених в відзиві, також дав пояснення про те, що державний кадастровий реєстратор діяв відповідно до закону та на підставі документів, наданих йому землекористувачем. На час реєстрації земельної ділянки жодних даних про наявність на ній інших власників нерухомого майна (відмінних від земелекористувача) в державного кадастрового реєстратора не було і перевіряти їх наявність кадастровий реєстратор не має повноважень. Звертає увагу суду на те, що Держгеокадастр не порушив прав позивача, а тому позов подано до неналежного відповідача, а подання позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в позові, оскільки. Держгеокадастр не є стороною спірних правовідносин. Крім цього, скасування державної реєстрації можливе лише з одночасним припиненням цим рішенням всіх прав і обтяжень щодо цієї земельної ділянки, позивач не зазначає яким чином порушено Держгеокадастром його права та не надає відповідні докази.

Представник Сераховичівської сільської ради Шиманський Р.Т. проти позову заперечив, зазначивши, що з 01.01.2020 р. Соколищенська сільська рада увійшла до складу Сераховичівської сільської ради. Процес оформлення ділянки розпочався ще Соколищенською сільською радою. Сераховичівська сільська рада відмовила позивачу, оскільки він придбав згідно з договором не будинок, а квартиру, також згідно з наявними в сільській раді матеріалами на цій ділянці завжди була територія монастиря, і ця земельна ділянка призначена для обслуговування пам`ятки архітектури. Також за даними сільської ради за позивачем в користування знаходиться ділянка площею 0,01 га, а у поданій ним документації ідеться про ділянку площею 0,0378 га.

Представник третьої особи Хомич Ю.В. у судовому засіданні викладені у поясненнях на позов доводи підтримав, додав, що факт купівлі позивачем будинку не надає йому автоматично права на користування земельною ділянкою, оскільки така ділянка має бути сформована і таке право користування має бути належно оформлене, чого не було зроблено. Вказана в довідці сільської ради площа земельної ділянки, якою користується позивач - 0,01 га, є тою площею ділянки, що знаходиться під належним йому будинком. Згідно з договором купівлі - продажу позивач придбав саме квартиру, що не тягне права на користування земельною ділянкою. Крім того, позивач не позбавлений можливості звернутись до Монастиря з питанням про отриманням дозволу на користування земельною ділянкою. Вважає, що оскільки проект землеустрою був погоджений третій особі органом місцевого самоврядування, то жодних порушень під час передачі в користування земельної ділянки третій особі в справі, немає. Просить відмовити в позові.

Представник третьої особи Фідря О.О. у судовому засіданні просить відмовити в позові з підстав викладених відповідачами у їхніх відзивах.

Представник Дубівської сільської ради подав клопотання про розгляд справи у його відсутності, за наявним у матеріалами у справі.

Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з таких підстав.

Судом встановлені такі обставини.

Позивач є власником житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.20,29 том 1), площею 61,2 кв.м., що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно, а також витягом з Єдиного державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №253863397 від 22.04.2021р. Вказаний будинок належить позивачу на підставі Договору купівлі-продажу № 1496 від 11.09.1992р., посвідченого Старовижівською державною нотаріальною конторою.

Згідно з довідкою №2 від 02.01.2013р., виданою виконавчим комітетом Соколищенської сільської ради, для обслуговування житлового будинку згідно з погосподарськими книгами за позивачем рахується земельна ділянка в розмірі 0,01 га.

На замовлення позивача виготовлена технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) площею 0,0378 га для будівництва та обслуговування житлового будинку (том 1 а.с.42).

Сераховичівська сільська рада відмовила позивачу в погодженні вказаної технічної документації у зв`язку з тим, що: за адресою АДРЕСА_1 зареєстрований ОСОБА_6 чоловічий монастир, дані про надання позивачу земельної ділянки для обслуговування даного житлового будинку в сільській раді відсутні, відповідно до умов Договору купівлі-продажу вказаний будинок був проданий як квартира, в ньому відсутні дані про продаж іншого нерухомого майна, в тому числі гаража, та дозвільні документи на будівництво будь-яких споруд на вказаній ділянці, межові знаки відсутні, в акті прийому-передачі межових знаків на зберігання відсутні погодження суміжних землекористувачів, зокрема Свято-Миколаївського монастиря (т.1 а.с. 47).

Отже, встановлено і визнається фактично сторонами, що за однією і тією ж адресою - АДРЕСА_1 , знаходиться будинок позивача ОСОБА_3 та Милецький Свято-Миколаївський чоловічий монастир. Також за цією адресою зареєстрована земельна ділянка кадастровий номер :03:000:0028.

Державна реєстрація цієї ділянки здійснена 13.07.2021 р., що підтверджується витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, запис про державну реєстрацію здійснено відділом у Здолбунівському районі Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області (а.с. 50 том 1).

Вказана земельна ділянка, на підставі рішення Сераховичівської сільської ради від 13.08.2021 р. № 9/15 передана у постійне користування Свято-Миколаївському Мілецькому чоловічому монастирю (том 1 а.с.113). Цим же рішенням затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки монастирю.

На підставі рішення Сераховичівської сільської ради від 13.08.2021 р. № 9/15 державним реєстратором Дубівської сільської ради Гарбарчук І.М. здійснено 20.08.2021 р. державну реєстрацію права постійного користування земельною ділянкою за Свято-Миколаївським Мілецьким чоловічим монастирем (том 1 а.с. 49, на звороті).

У зв`язку з наданням земельної ділянки в користування третій особі в справі, Сераховичівська сільська рада відмовила позивачу у погодженні проекту землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) площею 0,0378 га для будівництва та обслуговування житлового будинку позивача.

Суду наданий проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки в постійне користування Свято - Миколаївському Милецькому чоловічому монастирю площею 6,6200 га, в матеріалах якого встановлено, що належний позивачу на праві власності будинок зазначений як допоміжна споруда монастиря, а не як житловий будинок, що належить позивачу (а.с. 90 том 2).

Отже, встановлено, що сторони не оспорюють той факт, що належний позивачу житловий будинок знаходиться на території Свято - Миколаївського Милецького чоловічого монастиря, що розташований на земельній ділянці з кадастровим номером :03:000:0028, право постійного користування вказаною земельною ділянкою зареєстроване за вказаним монастирем. Згідно з наданим суду проектом землеустрою відомості про наявність належного позивачу житлового будинку у вказаній земельній документації не відображено. Позивачу рішенням Сераховичівської сільської ради відмовлено у наданні земельної ділянки для обслуговування належного йому житлового будинку з підстав вказаних вище.

Не погоджуючись з рішенням Сераховичівської сільської ради та діями відповідачів щодо реєстрації земельної ділянки, позивач звернувся до суду із позовом, оскільки на його думку незаконна реєстрація Держгеокадастром земельної ділянки з кадастровим номером :03:000:0028 зробила в подальшому можливою реєстрацію речових прав на вказану ділянку, оскільки в її межах знаходиться земельна ділянка, передана позивачу в користування для обслуговування належного йому житлового будинку.

Проте, відповідачі Держгеокадастр та Сераховичівська сільська рада посилаються на те, що під час реєстрації земельної ділянки та погодження проекту землеустрою відповідно вони діяли в межах закону, а права позивача не порушені.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам сторін, а також, виходячи з необхідності розгляду справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів наданих доказів, суд зазначає наступне.

Правові, економічні та організаційні основи діяльності у сфері Державного земельного кадастру визначені Законом України «Про Державний земельний кадастр» /далі Закон/.

Відповідно до ст. 1 Закону державний земельний кадастр - єдина державна геоінформаційна система відомостей про землі, розташовані в межах державного кордону України, їх цільове призначення, обмеження у їх використанні, а також дані про кількісну і якісну характеристику земель, їх оцінку, про розподіл земель між власниками і користувачами.

Згідно з цією ж статтею державна реєстрація земельної ділянки - внесення до Державного земельного кадастру передбачених цим Законом відомостей про формування земельної ділянки та присвоєння їй кадастрового номера.

Кадастровий номер земельної ділянки - індивідуальна, що не повторюється на всій території України, послідовність цифр та знаків, яка присвоюється земельній ділянці під час її державної реєстрації і зберігається за нею протягом усього часу існування.

За змістом пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону земельні ділянки, право власності (користування) на які виникло до 2004 року, вважаються сформованими незалежно від присвоєння їм кадастрового номера; реєстрація таких земельних ділянок здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) за заявою їх власників.

Відповідно до ст. 9 Закону державна реєстрація земельних ділянок, обмежень у їх використанні, ведення поземельних книг, внесення до Державного земельного кадастру відомостей про земельні ділянки здійснюються Державними кадастровими реєстраторами, які здійснюють свою діяльність за місцем розташування земельної ділянки (район, місто республіканського значення Автономної Республіки Крим, місто обласного значення).

Згідно зі ст. 24 Закону та пунктом 109 Порядку ведення Державного земельного кадастру (далі порядок№1051) державна реєстрація земельної ділянки здійснюється за заявою, зокрема, власника земельної ділянки, користувача земельної ділянки державної чи комунальної власності (у разі поділу чи об`єднання раніше сформованих земельних ділянок) або уповноваженої ними особи.

Пунктом 9 Порядку №1051 визначено, що до повноважень Державного кадастрового реєстратора територіальних органів Держземагентства у районах, містах республіканського (Автономної Республіки Крим) та обласного значення належать внесення або надання відмови у внесенні до Державного земельного кадастру відомостей (змін до них) про землі та земельні ділянки (їх частини), розташовані в межах району, міста республіканського (Автономної Республіки Крим) чи обласного значення.

Також, відповідно до п. 67 Порядку №1051, внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру здійснюється виключно на підставі та відповідно до Закону України «Про Державний земельний кадастр» та цього Порядку.

Забороняється вимагати для внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру надання документів та здійснення дій, прямо не передбачених Законом України «Про Державний земельний кадастр».

Відповідно до ст.8 Закону України «Про державний земельний кадастр» до Державного земельного кадастру включаються склад відомостей, що відображаються на картографічній основі, у тому числі адреси об`єктів нерухомого майна (за наявності).

Відповідно до ч. 2 ст. 15 Закону України «Про державний земельний кадастр» відомості про земельну ділянку містять інформацію про її власників (користувачів), зазначену в частині другій статті 30 цього Закону, зареєстровані речові права відповідно до даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до ст. 22 Закону документи, які є підставою для внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру, мають відповідати таким вимогам: текст документів має бути написаний розбірливо; документи не мають містити підчищення або дописки, закреслені слова чи інші не обумовлені в них виправлення, орфографічні та арифметичні помилки, бути заповнені олівцем, а також з пошкодженнями, які не дають змоги однозначно тлумачити їх зміст; документи мають відповідати законодавству.

Відповідно до ст. 24 Закону та пунктів 110, 111 Порядку №1051 для державної реєстрації земельної ділянки Державному кадастровому реєстраторові, який здійснює таку реєстрацію, подаються: заява про державну реєстрацію земельної ділянки за формою згідно з додатком 22; оригінал погодженої відповідно до законодавства документації із землеустрою, яка є підставою для формування земельної ділянки (разом з позитивним висновком державної експертизи землевпорядної документації у разі, коли така документація підлягає обов`язковій державній експертизі землевпорядної документації); електронний документ; документ, що підтверджує оплату послуг з державної реєстрації земельної ділянки.

Отже, відомості про земельну ділянку із кадастровим номером :03:000:0028 повинні містити інформацію про наявність на такій земельній ділянці належного позивачу житлового будинку, проте, всупереч вищенаведеним нормам, з наявних матеріалів справи вбачається, що відомості про наявність на земельній ділянці :03:000:0028 належного позивачу будинку відсутні.

Відповідно до п. 2 прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державний земельний кадастр» земельні ділянки, право власності (користування) на які виникло до 2004 року, вважаються сформованими незалежно від присвоєння їм кадастрового номера.

У разі якщо відомості про зазначені земельні ділянки не внесені до Державного реєстру земель, їх державна реєстрація здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) або комплексного плану просторового розвитку території територіальної громади, генерального плану населеного пункту, детального плану території за заявою їх власників (користувачів земельної ділянки державної чи комунальної власності) або особи, яка подала заяву про визнання спадщини відумерлою, якщо така справа прийнята до провадження судом, або органу місцевого самоврядування, що затвердив комплексний план просторового розвитку території територіальної громади, генеральний план населеного пункту, детальний план території.

Пунктом третім прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державний земельний кадастр» установлено, що у разі якщо на земельній ділянці, право власності користування) на яку не зареєстровано, розташований житловий будинок, інші об`єкти нерухомого майна (будівлі, споруди, лінійні об`єкти енергетичної інфраструктури), право власності на які зареєстровано, кадастровий номер на таку земельну ділянку присвоюється за заявою власників таких об`єктів на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Забороняється вимагати для присвоєння земельній ділянці кадастрового номера інші документи. Такий кадастровий номер є чинним з моменту його присвоєння.

Відповідно до ст. 120 Земельного кодексу України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, аналогічні положення діяли і за законодавством, що було чинним на момент набуття у власність житлового будинку.

Зважаючи на вищенаведені положення, суд погоджується з доводами позивача про те, що позивач набув права користування земельною ділянкою, на якій знаходиться належний йому житловий будинок разом із набуттям права власності на будинок. При цьому, зважаючи на п. 2 прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державний земельний кадастр», така земельна ділянка вважається сформованою незалежно від присвоєння їй кадастрового номера.

Відповідно до ст. 24 Закону України «Про державний земельний кадастр» підставою для - відмови у здійсненні державної реєстрації земельної ділянки є: подання заявником документів, передбачених частиною четвертою цієї статті, не в повному обсязі; невідповідність поданих документів вимогам законодавства; знаходження в межах земельної ділянки, яку передбачається зареєструвати, іншої земельної ділянки або її частини.

Таким чином, з огляду на вказане в державного кадастрового реєстратора в даному випадку були прямі підстави для відмови у здійсненні державної реєстрації земельної ділянки, адже в її межах знаходиться земельна ділянка яка перебуває в користуванні позивача для обслуговування належного позивачу житлового будинку.

Як було зазначено вище, пунктом третім прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державний земельний кадастр» установлено, що у разі якщо на земельній ділянці, право власності (користування) на яку не зареєстровано, розташований житловий будинок, інші об`єкти нерухомого майна (будівлі, споруди, лінійні об`єкти енергетичної інфраструктури), право власності на які зареєстровано, кадастровий номер на таку земельну ділянку присвоюється за заявою власників таких об`єктів на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Забороняється вимагати для присвоєння земельній ділянці кадастрового номера інші документи.

Прийнявши оскаржуване рішення про реєстрацію земельної ділянки із кадастровим номером :03:000:0028 позивача було позбавлено можливості в оформленні права власності на земельну ділянку, що перебуває в його користуванні, оскільки таку ділянку було незаконно включено в межі земельної ділянки із кадастровим номером :03:000:0028.

Відтак державну реєстрацію вказаної земельної ділянки слід визнати протиправною та скасувати і скасувати у зв`язку з цим кадастровий номер ділянки.

Відповідно до пункту 1 Порядку ведення Поземельної книги цей Порядок визначає процедуру ведення за формою згідно з додатком Поземельної книги - документа, який є складовою частиною державного реєстру земель, містить відомості про земельну ділянку, обмеження на використання земельної ділянки, суб`єктів прав на земельну ділянку та правовстановлюючі документи, а також дані про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, її цільове призначення, склад земельних угідь. Поземельна книга є власністю держави.

Одночасно з внесенням відомостей до Поземельної книги робляться записи у Книзі записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі (далі - Книга записів) (пункт 8 Порядку №1021).

Пунктом 1 Порядку ведення Книги записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі визначено, що цей Порядок визначає процедуру ведення за формою згідно з додатком Книги записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі (далі - Книга записів) - документа, який є власністю держави і складовою частиною державного реєстру земель та містить відомості про зареєстровані державні акти на право власності на земельну ділянку, на право постійного користування земельною ділянкою та договори оренди (суборенди) землі із зазначенням кадастрових номерів земельних ділянок.

Записи до розділів Книги записів вносяться при видачі документа, що посвідчує право на земельну ділянку, якими є державний акт на право власності на земельну ділянку, державний акт на право постійного користування земельною ділянкою, договір оренди землі, договір суборенди землі та договір про внесення змін до договорів оренди та суборенди землі.

Дата внесення запису до розділу Книги записів є датою державної реєстрації документа, що посвідчує право на земельну ділянку (пункти 10, 11 Порядку №1021).

Як вже зазначалося судом вище, державна реєстрація земельної ділянки здійснюється при її формуванні шляхом відкриття Поземельної книги на таку ділянку, що передбачено частиною 1 статті 24 Закону України від 07 липня 2011 року №3613-VI.

Частинами 1, 2 та 6 статті 6 Закону встановлено, що земельній ділянці, відомості про яку внесені до Державного земельного кадастру, присвоюється кадастровий номер. Кадастровий номер земельної ділянки є її ідентифікатором у Державному земельному кадастрі. Кадастровий номер скасовується лише у разі скасування державної реєстрації земельної ділянки.

Пунктом 49 Порядку №1051 передбачено, що Поземельна книга ведеться за формою згідно з додатком 8 під час державної реєстрації земельної ділянки, внесення до Державного земельного кадастру відомостей (змін до них) про зареєстровані земельні ділянки (в тому числі у разі їх поділу чи об`єднання, а також відновлення їх меж) відповідно до пунктів 107 -137 цього Порядку.

Відповідно до пунктів 60 та 61 Порядку №1051 запис у Поземельній книзі скасовується (поновлюється) Державним кадастровим реєстратором на підставі рішення суду. Скасування (поновлення) запису в Поземельній книзі здійснюється шляхом внесення до Державного земельного кадастру відомостей про його скасування (поновлення) із зазначенням дати та підстави для скасування (поновлення), посади, прізвища та ініціалів Державного кадастрового реєстратора, який скасував (поновив) запис, та формування з використанням програмного забезпечення Державного земельного кадастру нових аркушів Поземельної книги, які засвідчуються: в електронній (цифровій) формі - електронним цифровим підписом Державного кадастрового реєстратора; у паперовій формі - підписом Державного кадастрового реєстратора та скріплюються його печаткою.

Таким чином, запис у Поземельній книзі у розділі 3 «Земельна ділянка. Право власності, постійного користування. Запис про виникнення права власності» може бути скасовано Державним кадастровим реєстратором на підставі рішення суду про скасування державної реєстрації земельної ділянки.

Отже, враховуючи що рішення суду є обов`язковими до виконання та виконання яких є невід`ємною складовою права кожної особи на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, то слід дійти висновку, що судове рішення є самостійного підставою для скасування державної реєстрації земельної ділянки.

В частині позовних вимог щодо зобов`язання Головного управління Держгеокадастру скасувати запис у Поземельній книзі про державну реєстрацію земельної ділянки, площею 6,6200 га, за адресою: АДРЕСА_1 з кадастровим номером :03:000:0028 суд виходить з наступного.

Згідно зі статтею 1 Закону державна реєстрація земельної ділянки - внесення до Державного земельного кадастру передбачених цим Законом відомостей про формування земельної ділянки та присвоєння їй кадастрового номера.

Ведення та адміністрування Державного земельного кадастру, внесення відомостей до нього та здійснення державної реєстрації земельних ділянок частиною 2 статті 7 Закону віднесено до повноважень центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Відповідно до частини 8 статті 9 Закону України від 07 липня 2011 року №3613-VI державна реєстрація земельних ділянок, обмежень у їх використанні, ведення поземельних книг, внесення до Державного земельного кадастру відомостей про земельні ділянки здійснюються Державними кадастровими реєстраторами, які здійснюють свою діяльність за місцем розташування земельної ділянки (район, місто республіканського значення Автономної Республіки Крим, місто обласного значення).

Документами Державного земельного кадастру, які створюються під час його ведення, є, зокрема, Поземельні книги (частина 1 статті 18 Закону, які відкриваються під час здійснення державної реєстрації сформованої земельної ділянки (частини 1 статті 24 Закону).

Згідно з частиною 1 статті 25 Закону Поземельна книга є документом Державного земельного кадастру, який містить такі відомості про земельну ділянку: а) кадастровий номер; б) площа; в) місцезнаходження (адміністративно-територіальна одиниця); г) склад угідь; ґ) цільове призначення (категорія земель, вид використання земельної ділянки в межах певної категорії земель); д) нормативна грошова оцінка; е) відомості про обмеження у використанні земельної ділянки; є) відомості про межі частини земельної ділянки, на яку поширюється дія сервітуту, договору суборенди земельної ділянки; ж) кадастровий план земельної ділянки; з) дата державної реєстрації земельної ділянки; и) інформація про документацію із землеустрою, на підставі якої здійснена державна реєстрація земельної ділянки, а також внесені зміни до цих відомостей; і) інформація про власників (користувачів) земельної ділянки відповідно до даних про зареєстровані речові права у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно; ї) дані про бонітування ґрунтів.

Відповідно до частини 3 статті 26 Закону зміни до відомостей про земельну ділянку (крім випадків, визначених у частині другій цієї статті) вносяться до Поземельної книги за заявою власника або користувача земельної ділянки державної чи комунальної власності на підставі документації, передбаченої цим Законом.

Оскільки, як встановлено судом вище, однією з підстав для внесення відомостей до Державного земельного кадастру є судове рішення, у суду наявні правові підстави для задоволення позовних вимог у вказаній частині.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Вирішуючи вказаний спір, слід враховувати також, що Верховним Судом у постановах від 27.03.2018 року у справі №814/3476/14, в постанові від 31.01.2019 року у справі №826/14200/17, надано висновок про те, що обрання такого способу захисту, як скасування державної реєстрації земельної ділянки з відповідним кадастровим номером, є ефективним способом захисту прав позивача.

Також норми Закону України «Про Державний земельний кадастр» та Порядку ведення Державного земельного кадастру вказують на те, що державна реєстрація земельної ділянки здійснюється шляхом відкриття Поземельної книги, а її номер є кадастровим номером земельної ділянки. Отже, скасування державної реєстрації земельної ділянки прямо впливає на стан Поземельної книги і кадастрового номеру земельної ділянки. За таких обставин Верховний Суд також вважає належним і такий спосіб захисту, як скасування кадастрового номеру земельної ділянки.

Відповідно до змісту вказаних вище постанов від 27.03.2018 року у справі №814/3476/14, та від 31.01.2019 року у справі №826/14200/17 Верховний Суд, керуючись положеннями 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, погоджується із позицією тих судів, які зобов`язують управління Держгеокадастру скасовувати записи у поземельній книзі про державну реєстрацію земельної ділянки із відповідним кадастровим номером.

Також у разі, коли предметом оцінки судом є законність дій Державного кадастрового реєстратора, - належним та ефективним способом захисту порушеного права позивача Верховний Суд визначає і визнання протиправними дій Державного кадастрового реєстратора щодо державної реєстрації відповідної земельної ділянки.

Стосовно решти позовних вимог суд виходить з наступного.

Щодо рішення Сереховичівської сільської ради Старовижівського району Волинської області №9/15 від 13.08.2021 р., яке згідно з відомостями Державного земельного кадастру стало підставою для реєстрації права постійного користування вказаною земельною ділянкою третьою особою в даній справі слід зазначити, що згідно зі ст. 182 ЦК право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Відповідно до ч.4 ст. 334 ЦКУ права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з моменту такої реєстрації. Тобто право комунальної власності у Сереховичівської сільської ради на земельну ділянку із кадастровим номером :03:000:0028 виникло 20.08.2021 р., відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, при цьому оскаржуване рішення №9/15 від 13.08.2021 р. яке згідно з відомостями в Державному земельному кадастрі стало підставою для реєстрації права постійного користування вказаною земельною ділянкою третьою особою в даній справі винесене 13.08.2021 р., тобто до того, коли Сереховичівська сільська рада в силу положень закону отримала право на розпорядження відповідною земельною ділянкою.

Також слід зазначити, що окрім наявного в позивача права користування земельною ділянкою, на якій розміщений його будинок, відповідно до положень Закону України «Про державний земельний кадастр» для обслуговування житлового будинку відповідно до даних погосподарських книг за позивачем рахується земельна ділянка в розмірі 0,01 га, що підтверджується відповідною довідкою №2 від 02.01.2013 р., виданою виконавчим комітетом Соколищенської сільської ради.

Тобто, Сереховичівській сільській раді було достеменно відомо про те, що на земельній ділянці, яку згідно з оскаржуваним рішенням було передано в користування третій особі в даній справі, розміщено належний позивачу житловий будинок та відповідно частина земельної ділянки необхідна для його обслуговування, проте існування даних фактів не вплинуло на винесене рішення.

Відповідно до ст. 123 Земельного кодексу України підставою відмови у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути його невідповідність вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів.

Зважаючи на те, що в межах земельної ділянки із кадастровим номером :03:000:0028 знаходиться земельна ділянка, що перебуває в користуванні позивача в силу положень Закону для обслуговування належного останньому житлового будинку, який на такій земельній ділянці розташований, та, зважаючи на те, що ці факти достеменно відомі як замовнику проекту землеустрою, так і Сереховичівській сільській раді, проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки не відповідав вимогам законів та прийнятих - відповідно до них нормативно-правових актів, що є прямою підставою для прийняття рішення про відмову в його затвердженні відповідно до ст. 123 Земельного кодексу України.

Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Ч.2 ст.16 ЦК України до способів захисту цивільних прав л інтересів, зокрема, відносить визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу : державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб та передбачає, що суд може захистити порушене право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.2 ст.55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Також ч.2 ст.39 Закону України «Про державний земельний кадастр» дії або бездіяльність Державного кадастрового реєстратора можуть бути оскаржені до суду.

Оскільки відповідно до статті 79-1 Земельного кодексу України та положеннями закону України «Про державний земельний кадастр» передбачено, що земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру), яке вважається завершеним з моменту присвоєння їй кадастрового номера та державна реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі, - державна реєстрація речових прав на земельну ділянку із кадастровим номером :03:000:0028 є наслідком незаконної державної реєстрації земельної ділянки у Державному земельному кадастрі.

Відповідно до пунктів 1 і 2 частини 1 статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Державний реєстр речових прав на нерухоме майно - єдина державна інформаційна система, що забезпечує обробку, збереження та надання відомостей про зареєстровані речові права на нерухоме майно та їх обтяження. Та відповідно до частини п`ятої статті 12 закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» відомості Державного реєстру прав вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою, доки їх не скасовано у порядку, передбаченому цим Законом.

Відповідно до частини 1 статті 14 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» розділ Державного реєстру прав та реєстраційна справа закриваються в разі скасування державної реєстрації земельної ділянки.

Відповідно до частини 7 цієї статті Закону у разі ухвалення судом рішення про закриття розділу Державного реєстру прав у випадках, передбачених цією статтею, закриття відповідного розділу допускається виключно в разі, якщо таким судовим рішенням -вирішується питання щодо набуття га/або припинення речових прав, обтяжень речових прав -а об`єкт нерухомого майна, щодо якого закривається розділ у Державному реєстрі прав.

Також відповідно до ч. 3 ст. 26 цього Закону у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав зокрема на підставі судового рішення, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України проводить державну реєстрацію припинення речових прав відповідно до цього Закону.

Зважаючи на те, що вимоги про скасування державної реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером :03:000:0028, та скасування запису про неї у Державному земельному кадастрі, є похідними, то для забезпечення ефективного захисту прав позивача є доцільним застосувати такі способи захисту як зокрема скасування рішень про державну реєстрацію прав за територіальною громадою Сераховичівської сільської ради та в подальшому права користування за третьою особою в цій справі, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, припинення прав та закриття розділу Державного реєстру прав щодо земельної ділянки з кадастровим номером 725085403:03:000:0028 як об`єкта нерухомого майна.

Відповідно до ч. 2 ст.152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих битків.

За умовами ст.120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. Аналогічні положення містяться у ст. 377 ЦК України.

Аналіз змісту наведених норм у їх сукупності дає підстави для висновку про однакову спрямованість їх положень щодо переходу прав на земельну ділянку при виникненні права власності на будівлю і споруду, на якій вони розміщені.

Отже, перехід права користування на земельну ділянку відбувається одночасно з переходом права на об`єкт нерухомості.

Відповідно до вимог ст. 141 ЗК України підставами припинення права користування земельною ділянкою є: а) добровільна відмова від права користування земельною ділянкою; б) вилучення земельної ділянки у випадках, передбачених цим Кодексом; в) припинення діяльності релігійних організацій, державних чи комунальних підприємств, установ та організацій; г) використання земельної ділянки способами, які суперечать екологічним вимогам; ґ) використання земельної ділянки не за цільовим призначенням; д) систематична несплата земельного податку або орендної плати; е) набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці; є) використання земельної ділянки у спосіб, що суперечить вимогам охорони культурної спадщини; ж) передача приватному партнеру, концесіонеру нерухомого майна, розміщеного на земельній ділянці, що перебуває в користуванні державного або комунального підприємства та є об`єктом державно-приватного партнерства або об`єктом концесії.

Сереховичівська сільська рада, передавши у користування земельну ділянку, яка з 1992 року перебуває у користуванні ОСОБА_3 як власника житлового будинку, який розташований на цій земельній ділянці, грубо порушила права позивача як користувача цією земельною ділянкою внаслідок передачі спірної земельної ділянки третій особі в даній справі.

Частиною 1 ст.155 ЗК України передбачено, що у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

За вищенаведених обставин і з урахуванням, положень Закону на які здійснено посилання позивач, набувши право власності на домоволодіння, також набув і право користування спірною земельною ділянкою, на якій воно розміщене. Окрім того, Сереховичівською сільською радою при прийнятті оскаржуваного рішення не було дотримано вимог земельного законодавства щодо підстав припинення права користування земельною ділянкою.

Враховуючи, що на момент передачі земельної ділянки із кадастровим номером :03:000:0028 в користування третій особі в даній справі право користування її частиною належала позивачу в силу положень Закону, то відповідно передача ділянки в користування третій особі в даній справі порушує його права як користувача земельної ділянки, враховуючи принцип неподільності долі нерухомого майна та земельної ділянки, на якій воно розташоване.

Аналогічні висновки сформульовано у постановах Верховного Суду України від 12 жовтня 2016 року у справі № 6-2225цс16, від 15 травня 2017 року у справі № 6-84ІЦСІ6, від 02 серпня 2021 року у справі № 303/934/19-ц.

У постанові від 12.10.2016 року в справі №6-2225цс16 Верховний Суд дійшов висновку, що, при застосуванні положень статті 120 ЗК України у поєднанні з нормою статті 125 ЗК України слід виходити з того, що у випадку переходу права власності на об`єкт нерухомості у встановленому законом порядку, право власності на земельну ділянку у набувача нерухомості виникає одночасно із виникненням права власності на зведені на земельній ділянці об`єкти. Це правило стосується й випадків, коли право на земельну ділянку не було зареєстроване одночасно з правом на нерухомість, однак земельна ділянка раніше набула ознак об`єкта права власності.

Окрім того, пунктом «е» ч.1 ст. 141 ЗК України передбачено, що підставою припинення права користування земельною ділянкою є набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці.

З огляду на норми закону, вказані вище та позиції Великої Палати Верховного Суду в постанові від 04.12.2018 р., від 22.06.2021 р. в справі № 200/606/18 об`єкт нерухомості та земельна ділянка, на якій цей об`єкт розташований, за загальним правилом мають розглядатися як єдиний об`єкт права власності.

Факт правомірного володіння та користування майном є достатньою підставою для відповідної особи для звернення за захистом цього права.

Таким чином позивач довів, що він, як особа, якій належить право постійного користування частиною спірної земельної ділянки, наділений правом на звернення до суду з метою захисту порушеного права. Визнання незаконним, скасування рішення органу місцевого самоврядування і скасування державної реєстрації відновить його порушені права як користувача спірної земельної ділянки. Внаслідок прийняття незаконних рішень відповідачами та здійснення незаконних реєстраційних дій відбулось порушення його прав, які підлягають судовому захисту шляхом визнання незаконним, скасування рішення органу місцевого самоврядування, рішень державного реєстратора і скасування державної реєстрації земельної ділянки.

Суд не бере до уваги доводи відповідача Управління Держгеокадастру про те, що між ним та позивачем відсутній спір про право, відтак права позивача Держеокадастром не порушені, і тому слід відмовити в позовних вимог до вказаного відповідача, та погоджується з доводи сторони позивача про те, що саме Головним управлінням Держгеокадастру здійснено неправомірно державну реєстрацію земельної ділянки, яка включає в себе ділянку, якою користується позивач, і повністю виключає можливість позивача здійснювати будь які дії по встановленню меж і реєстрації ділянки, якою користується позивач.

Доводи представника Сераховичівської сільради про те, що позивач придбав не будинок, а квартиру, відтак як власник квартири він не має права на надання йому земельної ділянки, не обґрунтовані, оскільки згідно з наданими суду витягом з реєстру речових прав, та наданими сторонам матеріалами справи за позивачем зареєстровано право власності саме на житловий будинок. Доводи про незаконне будівництво позивачем будівлі гаража не є предметом даного спору на не спростовують права власності позивача на житловий будинок. Посилання на те, що згідно з записами погосподарської книги Соколищенської сільської ради в користуванні позивача є земельна ділянка площею 0,01 га, а не 0,0378 га, як вказано в проекті землеустрою, наданому позивачем. Посилання на те, що на земельній ділянці, яка надана в користування монастирю, є ділянкою, призначеною для обслуговування пам`ятки архітектури, не спростовують наявність на території спірної земельної ділянки житлового будинку позивача, відтак і його права на отримання права користування земельною ділянкою для його обслуговування.

З аналогічних підстав суд відхиляє аналогічні доводи представника третьої особи в поясненнях на позов.

Відповідно до ст.15 ЦК кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.

Суд розглядає справу на підставі наданих сторонами доказів і в межах заявлених позовних вимог.

Відповідно до ст.12 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

На виконання вказаним вимог закону позивач довів, що позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ст.ст. 1, 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини. Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі ст. 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18.07.2006 р.). З огляду на такий підхід Європейського суду з прав людини до оцінки аргументів сторін, суд вважає, що ключові аргументи, необхідні та достатні для ухвалення даного рішення, отримали достатню оцінку.

Керуючись ст.ст. 120, 123, 155 Земельного кодексу України, ст.ст. 15, 16, 377 ЦК України, ст. ст. 1, 8, 9,15, 22, 24 Закону України «Про державний земельний кадастр», ст.ст. 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером :03:000:0028, площею 6,6200 га, що розташована за адресою АДРЕСА_1 , та кадастровий номер :03:000:0028 такої земельної ділянки.

Зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Рівненській області ( скасувати запис в Державному земельному кадастрі про державну реєстрацію земельної ділянки кадастровий номер 725085403:03:000:0028 та запис в Поземельній книзі щодо земельної ділянки кадастровий номер :03:000:0028 площею 6,6200 га, що розташована за адресою АДРЕСА_1 .

Скасувати рішення державного реєстратора Дубівської сільської ради Ковельського району Волинської області Гарбарчук Ірини Анатоліївни про реєстрацію права постійного користування земельною ділянкою кадастровий номер :03:000:0028 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 250, номер запису про інше речове право 43624202) за правокористувачем - Свято-Миколаївським мілецьким чоловічим монастирем Волинської єпархії Української православної церкви, код за та запис про речове право (право постійного користування за правокористувачем - Свято- миколаївським мілецьким чоловічим монастирем Волинської єпархії Української православної церкви, код за ) № 43624202, щодо земельної ділянки із кадастровим номером :03:000:0028 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 250), який міститься в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та припинити таке право із закриттям розділу Державного реєстру прав.

Скасувати рішення державного реєстратора Дубівської сільської ради Ковельського району Волинської області Гарбарчук Ірини Анатоліївни про реєстрацію права власності за територіальною громадою в особі Сереховичівської сільської ради (код за ) на земельну ділянку кадастровий номер :03:000:0028 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 250, номер запису про право власності 43623634) та скасувати запис про право власності №43623634 щодо земельної ділянки із кадастровим номером 725085403:03:000:0028 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 250), який міститься в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та припинити таке право власності із закриттям розділу Державного реєстру прав.

Визнати незаконним та скасувати Рішення Сереховичівської сільської ради №9/15 від 13.08.2021р.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення до Волинського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_3 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Представник позивача: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_2 .

Відповідач: Головне управління Держгеокадастру у Рівненській області адреса місця знаходження: вул. Симона Петлюри, 37, м.Рівне код за .

Відповідач: Державний реєстратор Дубівської сільської ради Ковельського району Волинської області Гарбарчук Ірина Анатоліївна адреса місця знаходження: вул. Ковельська, 72, с.Дубове, Ковельський район, Волинська область.

Відповідач: Сереховичівська сільська рада, адреса місця знаходження: вул. Центральна, 26, с.Сереховичі, Ковельський район, Волинська область, код за .

Третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Свято-Миколаївський Мілецький чоловічий монастир Волинської єпархії Української православної церкви, адреса місця знаходження: с.Мильці, Ковельський район, Волинська область, код за .

Представник третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_7 , адреса: АДРЕСА_3 .

Повний текст рішення складено 14.09.2022 р.

Суддя О. Й. Хаврона