КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Унікальний номер справи № 356/212/20 Апеляційне провадження № 22-ц/824/7451/2022Головуючий у суді першої інстанції - Капшученко І.О. Доповідач у суді апеляційної інстанції - Нежура В.А.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 вересня 2022 року Київський апеляційний суд у складі:

суддя-доповідач Нежура В.А.,

судді Вербова І.М., Невідома Т.О.,

секретар Гулієв М.Д.о,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Березанського міського суду Київської області від 23 лютого 2022 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Березанської міської ради Київської області, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на майно за набувальною давністю,

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ВК Березанської міської ради Київської області, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , в якому з урахуванням уточнених позовних вимог просила визнати за позивачем право власності за набувальною давністю на 2/9 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 , що за життя належали ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 та в порядку спадкування перейшли до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на підставі поданих ними до заяв до Другої Дрогобицької державної нотаріальної контори про прийняття спадщини після ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Свої вимоги обґрунтовувала тим, згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 26.02.1983 державним нотаріусом Баришівського районного нотаріальної округу Маховкою Ю. І., позивач ОСОБА_1 являється власником 7/9 частин житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , які остання успадкувала після смерті своєї бабусі, ОСОБА_4 .

Решту 2/9 частини спадщини ніхто не прийняв, тому вказана частка згідно ст. 555 ЦК УРСР 1963 року мала перейти до держави. В ході розгляду справи позивачу стало відомо, що окрім неї, іншими спадкоємцями ОСОБА_4 являються два її сини: ОСОБА_7 та ОСОБА_8

ОСОБА_7 за прийняттям спадщини протягом передбаченого законом строку не звертався. В свою чергу, ОСОБА_8 спадщину прийняв та написав відповідну заяву до Баришівської районної державної нотаріальної контори від 13.11.1982.

ОСОБА_8 має право на обов`язкову частку в спадковому майні, що становить 2/9 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_7 та ОСОБА_8 померли. Кінцевими спадкоємцями 2/9 частин спірного спадкового майна, що за життя належало ОСОБА_4 , померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , котрі, в свою чергу, успадкували право на спадщину (2/9 частин спірного будинку) після смерті своєї матері ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , а та, в свою чергу, успадкувала вказане право після смерті своєї сестри ОСОБА_9 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка прийняла спадщину після смерті свого чоловіка ОСОБА_8 ..

Починаючи з 1983 року і до теперішнього часу позивач відкрито і безперервно володіє всім будинком, включно з 2/9 частками, спадкоємцями яких є ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (т. 1 а.с. 1-4, т. 2 а.с. 83-86).

Заочним рішенням Березанського міського районного суду Київської області від 23.02.2022 В задоволенні позову ОСОБА_1 до виконавчого комітету Березанської міської ради Київської області, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на майно за набувальною давністю відмовлено (т. 2 а.с. 144-150).

В апеляційній скарзі, ОСОБА_1 , посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права. просить скасувати заочне рішення та ухвалити нове, яким позов задовольнити в повному осбязі. Вказує, що в матеріалах справи відсутні правовстановлюючі документи на 2/9 частини спірного майна (на іншу особу) котрі б позбавляли її підстав на володіння вказаною часткою майна.

Самі ж 2/9 частини спірного майна, в окремий об`єкт нерухомості (в натурі) від часу відкриття спадщини і до теперішнього часу ніким із спадкоємців не були виділені, а без такого виділення володіння 7/9 частинами належними на праві власності домоволодіння в єдиному цілісному об`єкті нерухомості, не представляється за можливе.

Тобто іншими словами, як власник 7/9 частин домоволодіння по АДРЕСА_1 апелянт не мала можливості не володіти спірними 2/7 частинами без вжиття відповідних заходів правового характеру (виділення в натурі) з боку зацікавлених осіб, що могли виступати спадкоємцями даної частки. При цьому, на протязі майже 40 роки від прийняття спадщини, ОСОБА_1 було зроблені будівельно-ремонтні роботи спірного домоволодіння. Матеріалами справи встановлено коло всіх можливих спадкоємців, котрі від часу відкриття спадщини після покійної ОСОБА_4 у 1983 році і до моменту вирішення справи в суді, знали про свої спадкові права, проте їх із апелянтом не оспорювали і жодних витрат на утримання спірної частки спадкового майна, ніколи не несли. За таких обставин, висновки суду першої інстанції щодо недобросовісності заволодіння ОСОБА_1 2/7 частинами спірного майна являються безпідставними та необґрунтованими (т. 2 а.с. 156-160).

Відзиву від учасників справи не надходило.

В судовому засіданні ОСОБА_1 підтримала подану апеляційну скаргу з викладених в ній підстав та просила її задовольнити.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Суд апеляційної інстанції визнав за можливе розглянути справу за відсутності осіб, які не з`явились, оскільки їх неявка не перешкоджає апеляційному розгляду справи (ч. 2 ст. 372 ЦПК України).

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Березанського міського управління юстиції у Київській області 17.09.2020, актовий запис № 59 (т.1 а.с.75).

Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина на належний їй згідно свідоцтва про право на спадщину № 370 від 23.03.1976 житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1 (колишній будинок 26) (т.1 а.с.105-106).

За життя ОСОБА_4 склала заповіт, посвідчений державним нотаріусом Баришівської державної нотаріальної контори Маховкою Ю.І. 13.06.1979 за № 125, яким вказаний вище житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , заповідала ОСОБА_1 (т. 1 а.с. 101зв.).

За прийняттям спадщини та видачею свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з відповідною заявою від імені неповнолітньої ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , 17.08.1982 звернувся її батько ОСОБА_12 , вказавши в заяві про наявність спадкоємців, які мають право на обов`язкову частку згідно ст. 535 ЦК УРСР 1963 року, а саме синів померлої ОСОБА_4 ОСОБА_7 та ОСОБА_8 (т. 1 а.с. 101).

15.10.1996 ОСОБА_1 уклала шлюб з громадянином ОСОБА_13 , змінивши після реєстрації шлюбу прізвище на « ОСОБА_1 », що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 виданим 15.10.1996 Відділом реєстрації актів громадянського стану Березанського міськвиконкому Київської області, актовий запис № 100 (т. 1 а.с. 8).

26.02.1983 державним нотаріусом Баришівської державної нотаріальної контори Маховкою Ю. І. видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом № 632, зареєстрованого 01.04.1983 Переяслав-Хмельницьким міжміським бюро технічної інвентаризації в реєстрову книгу № 10 за реєстровим № 79, стр. 176, згідно якого власником 7/9 частин житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , є ОСОБА_1 ; 2/9 частини будинку залишились відкритими (т. 1 а.с. 9-10, 14, 107).

13.11.1982 ОСОБА_8 звернувся до Баришівської державної нотаріальної контори разом із заявою про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_4 , та просив видати йому свідоцтво про право на спадщину за законом на частину будинку (т. 1 а.с.103-104).

Згідно з довідкою від 04.02.1983 № 177, ОСОБА_8 перебуває на обліку в Баришівському відділі соціального забезпечення і одержує пенсію по інвалідності за загальним захворюванням ІІ групи (т. 1 а.с. 103-зв.).

ІНФОРМАЦІЯ_5 помер ОСОБА_8 , а ІНФОРМАЦІЯ_6 помер ОСОБА_7 , що підтверджується записами актів про смерть № 56 від 23.03.1985 та № 68 від 18.04.1997 відповідно, а також свідоцтвом про смерть ОСОБА_8 серії НОМЕР_3 від 23.03.1985 (т. 1 а.с. 122-123, 182).

Згідно з інформаційними довідками зі Спадкового реєстру від 27.11.2020 № 62653227 та № 62653187, після смерті ОСОБА_8 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 , Баришівською державною нотаріальною конторою заведена спадкова справа № 73604 (номер у нотаріуса 373); після смерті ОСОБА_7 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_6 , спадкова справа не заводилась (т. 1 а.с. 148-150).

Спадщину після смерті ОСОБА_8 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 , прийняла його дружина ОСОБА_9 , подавши 02.10.1985 до Баришівської державної нотаріальної контори відповідну заяву, що підтверджується матеріалами спадкової справи № 373, заведеної після смерті ОСОБА_8 (т. 1 а.с. 180-192).

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_9 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4 , виданим 13.09.1996 відділом реєстрації актів громадянського стану Березанського міськвиконкому Київської області, актовий запис № 169, а також копією запису акту про смерть від 13.09.1996 (т.1 а.с.205,218).

За прийняттям спадщини та видачею свідоцтв про право на спадщину після смерті ОСОБА_9 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_7 , разом з відповідними заявами звернулись її сестри ОСОБА_16 та ОСОБА_5 , що підтверджується матеріалами відповідної спадкової справи № 21/01 (т. 1 а.с. 216-222).

За даними Державного реєстру актів цивільного стану громадян, ОСОБА_16 померла ІНФОРМАЦІЯ_8 , актовий запис про смерть № 13 складений 12.02.2009 виконавчим комітетом Гаспринської селищної ради м. Ялта, АРК; згідно Інформаційних довідок зі Спадкового реєстру № 64902952 від 26.05.2021 та № 65300219 від 23.06.2021 після смерті ОСОБА_16 . Першою ялтинською державною нотаріальною конторою 05.03.2009 заведено спадкову справу № 46514687 (номер у нотаріуса 237) та видано свідоцтво про право на спадщину від 17.02.2010 № 2-269, дані про спадкоємців відсутні; місцем зберігання спадкової справи є Перша ялтинська державна нотаріальна контора (т. 1 а.с. 245-246, т. 2 а.с. 7-8, 10, 25).

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_5 , виданим 04.08.2011 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Славутського міськрайонного управління юстиції у Хмельницькій області, актовий запис № 223, а також даними Державного реєстру актів цивільного стану громадян (т. 2 а.с. 11, 48).

Відповідно до матеріалів спадкової справи № 241/2011, після смерті ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , спадщину прийняли її доньки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (т. 2 а.с. 44-78).

За змістом акту обстеження житлово-побутових умов № 2628 від 27.12.2019, ОСОБА_1 від народження постійно проживає в будинку за адресою: АДРЕСА_1 (т. 1 а.с. 13).

Згідно з довідкою КНП КОР «Лівобережне бюро технічної інвентаризації» від 15.01.2020 № 6, інформація щодо реєстрації права власності на 2/9 частини житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , відсутня; згідно відповіді на адвокатський запит № 9-20-1224 від 17.07.2020, Березанська міська рада як орган місцевого самоврядування не зверталась до суду із заявою про визнання спадщини померлої ОСОБА_4 відумерлою (т. 1 а.с. 14, 98).

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно з ч.ч. 1, 4 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Отже, з аналізу вказаного випливає, що право власності за набувальною давністю виникає лише за сукупності обставин, зазначених у ч. 1 ст. 344 ЦК України, а саме: наявність суб`єкта, здатного набути у власність певний об`єкт; законність об`єкта володіння; добросовісність заволодіння чужим майном; відкритість володіння; безперервність володіння; сплив установлених строків володіння; відсутність норми закону про обмеження або заборону набуття права власності за набувальною давністю.

Відсутність хоча б однієї з наведених вище умов виключає можливість набуття права власності за набувальною давністю.

Так, аналізуючи поняття добросовісності заволодіння майном як підстави для набуття права власності відповідно до ст. 344 ЦК України, слід виходити з того, що добросовісність як одна із загальних засад цивільного судочинства означає фактичну чесність суб`єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно захистити свої цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків. При вирішенні спорів має значення факт добросовісності заявника саме на момент отримання ним майна (заволодіння майном), тобто на той початковий момент, який включається в повний давнісний строк володіння майном, визначений законом. Володілець майна в момент його заволодіння не знає (і не повинен знати) про неправомірність заволодіння майном. Крім того, позивач як володілець майна повинен бути впевнений у тому, що на це майно не претендують інші особи і він отримав це майно за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для отримання права власності на нього.

Добросовісність передбачає, що володілець майна не знав і не міг знати про те, що він володіє чужим майном, тобто ті обставини, які обумовили його володіння, не давали і не могли давати володільцю сумніву щодо правомірності його володіння майном.

Отже, йдеться про добросовісне, але неправомірне, в тому числі безтитульне, заволодіння майном особою, яка в подальшому претендуватиме на набуття цього майна у власність за набувальною давністю.

Якщо володілець знає або повинен знати про неправомірність заволодіння чужим майном, то, незважаючи на будь-який строк безперервного володіння чужим майном, він не може його задавнити, оскільки відсутня безумовна умова набуття права власності - добросовісність заволодіння майном.

Відповідна особа має добросовісно заволодіти саме чужим майном, тобто об`єкт давнісного володіння повинен мати власника або бути річчю безхазяйною (яка не має власника або власник якої невідомий).

Відсутність добросовісності в позивача щодо заволодіння ним спірним майном звільняє від потреби аналізувати інші умови набуття права власності за набувальною давністю, передбачені ст. 344 ЦК України.

Аналогічну правову позицію висловлено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.05.2019 у справі № 910/17274/17, а також у постановах Верховного Суду від 01.08.2018 у справі № 201/12550/16-ц, від 15.05.2019 у справі № 729/608/17, від 27.06.2019 у справі № 175/2338/16-ц, від 15.07.2020 у справі № 520/3015/16-ц, від 26.05.2021у справі № 214/3083/18, висновки яких суд враховує при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України.

Відповідно до п. 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, правила ст. 344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом.

Враховуючи, що ЦК України набрав чинності з 01.01.2004, то набувальна давність може застосовуватись з для набуття права власності на майно, володіння яким почалося не раніше 01.01.2001.

Якщо строк давнісного володіння почався раніше 01.01.2001, то до строку, який дає право на набуття права власності за набувальною давністю, зараховується лише строк з 01.01.2001, що узгоджується з роз`ясненнями п. 11 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07.02.2014 № 5.

Отже, з вищевикладеного вбачається, що судом першої інстанції в повному обсязі досліджені матеріали справи, витребувано усі можливі спадкові справи та встановлено коло можливих спадкоємців, а тому зроблено обґрунтований висновок про відмову у задоволенні позову.

Посилання апелянта на те, що з моменту вступу її у спадщину та під час розгляду даної справи в суді першої інстанції інші спадкоємці не заперечували проти її давнісного володіння спірним майном не може бути підставою для задоволення позову, оскільки ст. 344 ЦК України визначено сукупність обставин, за яких виникає право власності за набувальною давністю, одна з яких є добросовісність заявника володінням майном, тобто коли заявник не знала та не могла знати, що володіє чужим маайном.

У даному випадку, ОСОБА_1 з самого вступу у спадщину знала, що 2/9 частини нерухомого спірного майна належать спадкоємцям, які мають право на обов`язку частку згідно ст. 535 ЦК УСРС 1963 року, тобто, відсутня добросовісність, як одна з обставин, яка необхідна у своїй сукупності для набуття права власності за набувальною давністю.

За таких обставин, судом першої інстанції правильно застосовано до правовідносин норми процесуального права, повно та всебічно досліджено матеріали справи та прийнято обґрунтований висновок про відмову у задоволенні позову. Доводи апелянта зводяться до його незгоди з висновками суду та на законність і обґрунтованість постановленого судового рішення не впливають.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволенню, рішення суду першої інстанції - залишенню без змін.

Понесені заявниками судові витрати (судовий збір за подання апеляційної скарги) відшкодуванню не підлягають (ст. 141 ЦПК України).

Враховуючи викладене, керуючись статтями 268, 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Заочне рішення Березанського міського суду Київської області від 23 лютого 2022 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Березанської міської ради Київської області, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на майно за набувальною давністю залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Повний текст постанови виготовлено 08 вересня 2022 року.

Суддя-доповідач В.А. Нежура

Судді І.М. Вербова

Т.О. Невідома