справа №932/3168/21
провадження №2/932/1360/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 серпня 2022 року м.Дніпро

Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська

в складі: головуючого-судді: Цитульського В.І.,

за участю секретаря: Дубовик К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «ПЕРВОЗВАНІВСЬКИЙ» про усунення перешкод у користуванні житлом, визначення порядку користування, -

в с т а н о в и в:

20 квітня 2021 року позивач звернувся до Бабушкінського ра йонного суду м. Дніпропетровська з позовом про усунення перешкод у користуванні житлом шляхом вселення та визначення порядку користування житлом.

Стислий виклад позиції позивача.

05.08.2020 року між ним та ОСОБА_5 був укладений договір дарування Ѕ частки у праві спільної часткової власності на квартиру за умовами якого ОСОБА_6 передала у власність а Обдарований прийняв у дар безоплатно Ѕ (одну другу) частку у праві спільної часткової власності на квартиру АДРЕСА_1 . Вказана квартира має житлову площу 70,3 кв.м., загальну площу 151,1 кв.м. у житловому будинку літ А-5. 15.09.2020 року у вказаній квартирі АДРЕСА_1 зареєстроване місце проживання позивача. З дня укладення Договору дарування позивач намагається потрапити у вказану квартиру для особистого проживання але через те, що Відповідачка та треті особи не визнають його право власності на квартиру АДРЕСА_1 , а також не визнають його право на житло (право користуватися власною часткою у вказаній квартирі) він вимушений звернутись до суду з вказаним позовом. Врегулювати порядок спільного проживання та визначити порядок користування житлом за спільною домовленістю не вважається за можливе.

Стислий виклад заперечень відповідача.

Позивач набув право на Ѕ частку у праві на квартиру, але в нього відсутнє будь-яке речове право на речі, які знаходяться у квартирі, які не можуть бути відокремлені від самої квартири без заподіяння шкоди. Цими речами є вбудовані меблі, сантехніка, джакузі, система обігріву та охолодження приміщень, охоронні та пожежні сигналізації і т.д. Наведене унеможливлює задоволення позову про визначення порядку користування. Спірна квартира складається із двох ізольованих кімнат, в той час, як користувачів квартири четверо ОСОБА_2 , її батьки ОСОБА_4 , ОСОБА_3 та позивач, який не перебуває в родинних чи сімейних відносинах з іншими мешканцями. Таким чином порядок користування квартирою, про який про сить позивач, не враховує баланс інтересів мешканців та не забезпечує рівні умови здійснення ними своїх прав. А тому позовні вимоги задоволенню не підлягає.

В судове засідання позивач не з`явився, до суду подав заяву про розгляд справи без участі на задоволенні позову наполягає.

Відповідач та треті особи у судове засідання не зявилися подали повторну заяву про відкладення розгляду справи, належних доказів не можливості зявитися у судове засідання чи забезпечити явку свого представника, яким є ОСОБА_7 31.03.2022 року заяву про відкладення була подана особисто до канцелярії суду.

Фактичні обставини встановлені судом.

Встановлено та підтверджується наявними в справі доказами, що відповідно до нотаріально посвідченого договору дарування Ѕ частки у праві спільної часткової власності квартиру від 05.08.2020 згідно якого Ѕ частину квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_5 подарувала ОСОБА_1 .

Вказана квартира належала на праві власності ОСОБА_5 та ОСОБА_2 .

Згідно висновку №20 судової будівельно-технічної експертизи від 23.06.2021 два варіанти встановлення порядку користування квартирою АДРЕСА_1 .

Варіант №1:

У спільному користуванні залишити наступні приміщення:

Приміщення №1 коридор площею 8,3 кв.м.

Приміщення №3 вітальня, площею 29,9 кв.м.

Приміщення №4 кухня, площею 15,3 кв.м.

Приміщення №7 гардеробна, площею 7,5 кв.м.

Приміщення №11 прихожа, площею 18,1 кв.м.

Приміщення №14 лоджія, площею 6,8 кв.м.

Загальною площею 65,2 кв.м.

Співвласнику ОСОБА_2 на Ѕ частину, згідно плану, можливо виділити у користування наступні приміщення: Житлову кімнату (прим. №8) , загальною площею 20,1 кв.м.; кладову (прим. №5) площею 1,1 кв.м.; постирочну (прим. №10) площею 7,2 кв.м., кладову (прим №12) площею 0,8 кв.м. санвузол (прим №13) площею 1,7 кв.м.

Співвласнику ОСОБА_1 на Ѕ частину, згідно плану, можливо виділити у користування наступні приміщення: житлову кімнату (прим №9) загальною площею 20,3 кв.м., кладову (прим №2) площею 0,8 кв.м., санвузол (прим №6) площею 13,2 кв.м.

Варіант №2:

Співвласнику ОСОБА_2 на Ѕ частину, згідно плану, можливо виділити у користування наступні приміщення: Житлову кімнату (прим. №8) , загальною площею 20,1 кв.м.; кладову (прим. №5) площею 1,1 кв.м, санвузол (прим №6) площею 13,2 кв.м.

Співвласнику ОСОБА_1 на Ѕ частину, згідно плану, можливо виділити у користування наступні приміщення: житлову кімнату (прим №9) загальною площею 20,3 кв.м., кладову (прим №2) площею 0,8 кв.м., постирочну (прим. №10) площею 7,2 кв.м., кладову (прим №12) площею 0,8 кв.м. санвузол (прим №13) площею 1,7 кв.м.

Норми права встановлені судом.

Згідно з частиною першою статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом (частини перша, друга статті 321 ЦК України).

Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

За правилами частин першої - другої статті 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.

Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю (частина перша статті 356 ЦК України).

Відповідно до статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Ця стаття свідчить про те, що первинне значення у врегулюванні відносин між співвласниками має домовленість. Очевидним є те, що рішення суду не може підмінити собою їх домовленість. Водночас, при виникненні конфліктної ситуації, яка унеможлює добровільне встановлення порядку користування спільним майном між свівласниками, такий порядок користування може встановити суд.

При здійсненні права власності співвласниками щодо спільного майна потрібно враховувати правову природу такої власності, адже співвласникам належить так звана ідеальна частка у праві власності на спільне майно, яка є абстрактним вираженням співвідношення в обсязі прав співвласників спільної власності. Отже, кожному з них належить не частка у спільному майні, а частка у праві власності на це майно. Визнання за кожним зі співвласників права на конкретну частину майна в натурі спричинить припинення спільної власності. Поняття ж реальної частки використовується при поділі спільного майна в натурі в разі припинення його спільного правового режиму, а також може застосовуватися відповідно до частини третьої статті 358 ЦК України при встановленні співвласниками порядку користування спільним майном в натурі згідно з розмірами належних їм часток.

Таким чином, потрібно розмежовувати порядок поділу спільної власності з метою припинення такого її режиму і порядок встановлення користування спільним майном.

Висновок суду.

Враховуючи, що позивач ОСОБА_1 є власником Ѕ частини квартири АДРЕСА_1 та має право користуватися своїм майном на будь-який розсуд зокрема проживати в ній, суд приходить до висновку про задоволення його позовних вимог про вселення у квартиру.

У даному випадку спірні правовідносини стосуються не поділу квартири, а встановлення порядку спільного користування нею. Тому критерій необхідності виділення у користування кожному зі співвласників ізольованого приміщення, особливо, якщо при цьому неможливо забезпечити відповідність ідеальних часток реальним, не є обов`язковим.

Квартира АДРЕСА_1 є двокімнатною, загальною площею 151,1 кв.м., житловою площею 70,3 кв.м.

Оскільки спірні правовідносини не стосуються розподілу майна в натурі для припинення права спільної часткової власності і такий правовий режим зберігається, суд виділяє в користування сторонам спору в натурі частки, близькі до розміру їх часток у праві власності на спільне майно. При цьому допускається можливість відійти в незначних обсягах від відповідності реальних часток ідеальним у зв`язку з неможливістю забезпечити їх точну відповідність. Таке рішення не змінює розміру часток співвласників у праві власності на спільне майно, не порушує їх прав як власників.

Зазначене узгоджується з правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду України від 17 лютого 2016 року № 6-1500цс15.

Виділення у відособлене користування кожному із співвласників частини квартири, яка б відповідала їх ідеальним часткам є неможливим, проте за запропонованим експертом та обраним позивачем варіантом відхилення не є значним, тому, враховуючи інтереси кожної із сторін, суд вважає за можливе визначити порядок користування спірною квартирою, за яким позивачу виділяється в особисте користування кімната площею (прим №9) загальною площею 20,3 кв.м., кладова (прим №2) площею 0,8 кв.м., санвузол (прим №6) площею 13,2 кв.м., а відповідачу виділяється житлова кімната (прим. №8) , загальною площею 20,1 кв.м.; кладова (прим. №5) площею 1,1 кв.м.; постирочна (прим. №10) площею 7,2 кв.м., кладова (прим №12) площею 0,8 кв.м. санвузол (прим №13) площею 1,7 кв.м.

Враховуючи, що відповідач свого варіанту користування квартирою не запропонував, суд приходить до висновку, що такий порядок відповідає інтересам сторін, оскільки кожен із співвласників отримує в особисте користування окрему житлову кімнату та не позбавляється користування необхідними в такому випадку іншими приміщеннями квартири.

При цьому поділ майна для припинення права спільної часткової власності не здійснюється і такий правовий режим майна зберігається.

Питання про стягнення судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 5, 12, 13, 81, 141, 259, 263, 264, 265 ЦПК України суд, -

в и р і ш и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «ПЕРВОЗВАНІВСЬКИЙ» про усунення перешкод у користуванні житлом, визначення порядку користування задовольнити.

Усунути ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , перешкоди у користуванні житлом квартирою АДРЕСА_1 шляхом вселення до вказаної квартири.

Визначити порядок користування квартирою АДРЕСА_1 наступним чином:

Позивачу ОСОБА_1 , НОМЕР_2 , виділити у користування наступні приміщення:

приміщення № 9 житлова кімната, площею 20,3 кв.м.

Приміщення № 6 санвузол, загальною площею 13,2 кв.м.

Приміщення № 2 кладова, площею 0,8 кв.м.

Загальна площа приміщень складає: 34,3 кв.м.

Відповідачці ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 ,виділити у користування наступні приміщення:

Приміщення № 8 житлова кімната, загальною площею 20,1 кв.м.

Приміщення № 10 постирочна, загальною площею 7,2 кв.м.

Приміщення № 12 кладова, загальною площею 0,8 кв.м.

Приміщення № 13 туалет, загальною площею 1,7 кв.м.

Приміщення № 5 кладова, загальною площею 1,1 кв.м.

Загальна площа приміщень за п.п. 2.2. складає: 30,9 кв.м.

Всі інші приміщення залишити у спільному користуванні, зокрема:

Приміщення № 1 коридор, загальною площею 8,3 кв.м.

Приміщення № 3 вітальня, загальною площею 29,9 кв.м.

Приміщення № 4 кухня, загальною площею 15,3 кв.м.

Приміщення № 7 гардеробна, загальною площею 7,5 кв.м.

Приміщення № 11 прихожа, загальною площею 18,1 кв.м.

Приміщення № 14 лоджія, загальною площею 6,8 кв.м.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору в розмірі 1816 (одна тисяча вісімсот шістнадцять) грн..

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення суду проголошено 02 серпня 2022 року.

Суддя: В.І.Цитульський