Справа № 342/359/22
Провадження № 2/342/328/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2022 року м. Городенка

Городенківський районний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючої судді Ульяніч І.В.,

з участю секретаря судового засідання Малик Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду міста Городенка у загальному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 та просить визнати за позивачем право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташованими по АДРЕСА_1.

Позовні вимоги позивач мотивував тим, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Станом на 15.04.1991 у згаданому житловому господарстві проживали: ОСОБА_2 та ОСОБА_3. Виходячи з вимог закону, житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами належить двом членам колгоспного двору по Ѕ частині кожному. ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3, яка мала у власності Ѕ частку житлового будинку з господарськими будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Померла ОСОБА_3 заповіту не залишила, спадкоємцем першої черги за законом є її дочка - ОСОБА_4. Згідно довідки Чернелицької селищної ради Коломийського району Івано-Франківської області, дочка померлої ОСОБА_3 - ОСОБА_4 вступила в управління майном матері, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1. ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_4, яка мала у власності Ѕ частку житлового будинку з господарськими будівлями, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1. Померла ОСОБА_4 заповіту не залишила, спадкоємцем першої черги за законом є її син - ОСОБА_1. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом ОСОБА_1 успадкував земельну ділянку після смерті матері - ОСОБА_4, тобто ОСОБА_1 прийняв спадщину після смерті ОСОБА_4.

Позивач звернувся до Городенківської районної державної нотаріальної контри із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок. Проте згідно постанови державного нотаріуса від 17.02.2022 № 248/02-31 позивачу було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій, у зв'язку із відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу.

Щодо Ѕ частки житлового будинку з господарськими будівлями, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_2, відповідно до її усної заяви, відмовляється від неї на користь позивача.

Звітом про оцінку житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, визначено, що ринкова вартість будинку становить 94 500, 00 грн..

Провадження у даній справі відкрито 19.05.2022, справу постановлено розглядати за правилами загального позовного провадження.

Відповідач ОСОБА_2, скориставшись правом, передбаченим ч.1 ст.193 ЦПК України, 11.07.2022 подала до суду зустрічний позов до ОСОБА_1 та просить визнати за нею право власності на Ѕ частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1. Зустрічний позов мотивований тим, ОСОБА_3, була головою колгоспного двору, у приватній власності якої був жилий будинок за адресою АДРЕСА_1. Відповідно до довідки Чернелицької селищної ради Коломийського району Івано-Франківської області №699 від 23.07.2021, станом на 15.04.1991 (час припинення колгоспних дворів) у даному домоволодінні були зареєстровані: ОСОБА_2 та ОСОБА_3.

Виходячи з вимог закону, вказаний житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами належав двом членам колгоспного двору по Ѕ частині кожному. Відповідачці ОСОБА_2 належала Ѕ частка житлового господарства.

Ухвалою суду від 14 липня 2022 р. зустрічний позов прийнято до спільного розгляду з первісним позовом, вимоги за зустрічним позовом об`єднано в одне провадження з первісним позовом.

Ухвалою суду від 08.08.2022 закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті на 30.08.2022.

Сторони у судове засідання не з`явилися.

Позивач (відповідач по зустрічному позову) ОСОБА_1 08.08.2022 подав до суду заяву та просить судовий розгляд справи проводити у його відсутності.

Відповідачка (позивачка по зустрічному позову) ОСОБА_2 08.08.2022 подала до суду заяву та просить судовий розгляд справи проводити у її відсутності.

Дії учасників справи не суперечать вимогам ст.211 ЦПК України, відповідно до якої учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Передбачених ч.2 ст.223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності учасників справи. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Виходячи з вимог частини п`ятої статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата його складання.

Суд, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору, вважає необхідним зазначити таке.

Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною 1 ст.4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення своїх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Частиною 3 ст.5 Цивільного кодексу України (у редакції 2003 року) визначено, що якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

Судом встановлено, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 - є майном колишнього колгоспного двору, набуте до 15 квітня 1991 року, тому спір щодо даного майна вирішується за нормами, що регулювали власність цього двору.

Станом на 15.04.1991 в житловому будинку АДРЕСА_1 були зареєстровані та проживали: голова господарства ОСОБА_3 та ОСОБА_2 (відповідачка по справі), що стверджується довідкою № 699, виданою 23.07.2021 Чернелицькою селищною радою Коломийського району Івано-Франківської області.

З наведеного слідує, що даний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами належить ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на праві сумісної власності в рівних частках по 1/2 кожному.

Згідно довідки № 702, виданою 23.07.2021 Чернелицькою селищною радою Коломийського району Івано-Франківської області за господарством за адресою: АДРЕСА_1 рахується земельна ділянки 0,15 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, 0,54 га - для ведення особистого селянського господарства.

Державна реєстрація права власності на зазначений будинок не проводилась.

ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Чернелиця Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис за № 25 від 04 серпня 1994 р., про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4, виданого Городенківським відділом державної реєстрації актів цивільного стані у Коломийському районі Івано-Франківської області. Внаслідок її смерті відкрилася спадщина.

Відповідно до ст.. 529 ЦК УРСР (в редакції 1963р., що діяв на час відкриття спадщини) - при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті.

Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо

на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був

би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка

належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю.

Статею 548 ЦК УРСР було передбачено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Згідно ст. 549 ЦК УРСР зазначено, що визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Судом встановлено, що після смерті ОСОБА_3 ніхто із заявою про прийняття спадщини не звертався, спадкова справа не відкривалась, що підтверджується відповіддю Городенківської державної нотаріальної контори від 02.07.2022 року № 540/0116. Спадкоємиця 1 черги після смерті ОСОБА_3, як зазначено у позові, є її донька ОСОБА_4. Але згідно архівної довідки Державного архіву Івано-Франківської області від 06.07.2021 року № К-97(Ц)06-06 про народження ОСОБА_4, яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_3, батьками якої є ОСОБА_5, син ОСОБА_6 і ОСОБА_7 та ОСОБА_8, донька ОСОБА_9 і ОСОБА_7. Відомостей про реєстрацію шлюбу батьків ОСОБА_4 та зміну прізвища матері ОСОБА_10 на ОСОБА_11, матеріали справи не містять.

Згідно Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу встановлено, що ОСОБА_4 02.03.1961 року уклала шлюб із ОСОБА_12 та змінила прізвище на ОСОБА_4.

ОСОБА_4 із спадкодавцем ОСОБА_3, на день її смерті, разом не мешкала, будь-яких доказів щодо фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном суду не надано, що на погляд суду спростовує дані зазначені в довідці № 189 від 06.05.2022 року, виданої Чернелицькою селищною радою Коломийського району Івано-Франківської області, в якій зазначено, що ОСОБА_4 вступила в володіння спадковим майном після смерті матері ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 року. Згідно довідки № 701 від 23.07.2022 року, виданої Чернелицькою селищною радою Коломийського району Івано-Франківської області, зазначено, що на час смерті ОСОБА_3 мешкала та була зареєстрована в будинку за адресою: АДРЕСА_1 - ОСОБА_2 (відповідач по справі).

ІНФОРМАЦІЯ_2 року померла ОСОБА_4, у с. Чернелиця Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис за № 29 від 24 вересня 2014 року, про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1, виданого виконкомом Чернелицької селищної ради Городенківського району Івано-Франківської області. Внаслідок її смерті відкрилася спадщина.

Спадкоємцем після смерті ОСОБА_4 1 черги є її син ОСОБА_1 (позивач по справі), що підтверджується копією його свідоцтва про народження. Відповідачкою (позивачкою по зустрічному позову) ОСОБА_2 копія свідоцтва про народження суду не надана.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкоємцями можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1222 ЦК України). Згідно з ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ст.1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. За ст.ст. 1268-1269 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Прийняття спадщини це: постійне проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подання спадкоємцем, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, нотаріусу заяви про прийняття спадщини. Ч.1 ст.1270 згаданого кодексу визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Часом відкриття спадщини є день смерті особи, визначено ч.2 ст.1220 ЦК України.

Згідно копії спадкової справи № 20/2018, відкритої після смерті ОСОБА_4 та наданої суду Городенківською державною нотаріальною конторою, із заявою про прийняття спадщини звернувся ОСОБА_1, який згідно свідоцтв про право на спадщину за законом від 10.04.2019 року, р-р № 242, р-р № 243, отримав у спадок земельні ділянки для ведення сільськогосподарського виробництва, що підтверджується копіями свідоцтв про право на спадщину за законом.

Згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 17.02.2022 року державним нотаріусом Городенківської районної державної нотаріальної контори було відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті матері ОСОБА_4, у зв'язку із тим, що будинок не був зареєстрований в органах БТІ.

Отже, судом встановлено, що доказів того, що ОСОБА_4 прийняла спадщину після смерті ОСОБА_3, та їй належала спадщина у вигляді 1/2 частини спірного будинку, суду надано не було, крім того, не має доказів, що ОСОБА_4 є донькою ОСОБА_3, так як в архівній довідці про народження ОСОБА_4 її матір'ю зазначена ОСОБА_8.

Тому суд вважає, що підстав для задоволення первісного позову ОСОБА_1 про визнання права власності на житловий будинок не має.

Що стосується зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, то суд зазначає наступне.

За змістом ч.1 ст.120, ст.121, ч.1, ч.2 ст.123 ЦК УРСР 1963 року майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності; володіння, користування і розпорядження майном колгоспного двору здійснюється за згодою всіх членів двору; частка члена колгоспного двору в майні двору визначається, зокрема, при виході його з складу двору без утворення нового двору (виділ); розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» від 22 грудня 1995 року № 20, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба); б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося.

З копії технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1, виготовленого 02.10.2021, вбачається, що житловий будинок споруджено в 1960/1988 роках, господарські будівлі та споруди в 1964, 1967, 1969, 1971 роках. Ринкова вартість даного житлового будинку з надвірними спорудами станом на 27.04.2022 становить 94500 грн., що стверджується копією звіту про вартість майна, складеного ЕТ-ВО «Придністров`я».

Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

За правилами статті 392 ЦК України позов про визнання права власності може бути пред`явлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує його право власності.

Таким чином, ураховуючи, що відповідно до статті 328 ЦК України набуття права власності це певний юридичний склад, з яким закон пов`язує виникнення в особи суб`єктивного права власності на певні об`єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен встановити, з яких саме передбачених законом підстав, чи в який передбачений законом спосіб позивач набув права власності на спірний об`єкт та чи підлягає це право захисту у порядку, передбаченому статтею 392 ЦК України.

Тобто, за вказаною нормою права вимога про визнання права власності може бути пред`явлена лише власником спірного майна, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Досліджені судом докази підтверджують, що позивачка по зустрічному позову ОСОБА_1 правомірно набула право власності на 1/2 частку житлового будинку по АДРЕСА_1, як член колишнього колгоспного двору, оскільки не вчиняли дій, що можуть свідчити про їх відмову від права власності у порядку ст. 347 ЦК України.

Виходячи з системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінивши зібрані у справі докази, суд не знаходить підстав для задоволення первісного позову ОСОБА_1 про визнання права власності на спадковий житловий будинок в цілому, враховуючи відсутність доказів прийняття спадщини ОСОБА_4 після смерті ОСОБА_3 та належній їй спадкового майна, та приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог за зустрічним позовом ОСОБА_1, в межах заявлених позовних вимог, як члена колишнього колгоспного двору, з наведених вище підстав.

При винесенні рішення судом враховується те, що відповідно до вимог Постанови Верховної Ради України «Про утворення та ліквідацію районів» № 807-ІХ від 17.07.2020 територія колишнього Городенківського району Івано-Франківської області на даний час відноситься до Коломийського району Івано-Франківської області.

На підставі ст.ст.120, 123, 548, 549 ЦК УРСР (1963р.), ст.ст. 316,317,325,328,347,392,1216,1217,1220,1222,1223,1233,1241,1268-1270,1296-1297 ЦК України (2003р.), керуючись ст. ст. 76, 81, 82, 211, 223, 247, 258, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

У задоволенні первісного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами - відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, право власності на 1/2 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення судового рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Учасники справи:

- позивач/відповідач ОСОБА_1, місце проживання: АДРЕСА_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2;

- відповідачка/позивачка ОСОБА_2, місце проживання: АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3.

Повний текст судового рішення складено 06.09.2022.

Суддя: Ульяніч І. В.