Провадження № 2/359/485/2022
Справа № 359/5152/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

8 вересня 2022 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого Семенюти О.Ю.,

за участю секретаря судового засідання Моргушко Л.В.,

представника позивача Бендюга І.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

встановив:

1. Короткий зміст позовних вимог.

У травні 2021 року АТ «Креді Агріколь Банк» звернувся до суду з вказаним позовом, який обґрунтовує тим, що 9 липня 2020 року банк уклав з ОСОБА_1 комплексний договір №1/3954236. За умовами цього договору АТ «Креді Агріколь Банк» надав ОСОБА_1 кредит у розмірі 163 485 гривень. ОСОБА_1 зобов`язався до 8 липня 2025 року повернути кредит шляхом сплати щомісячних платежів згідно з графіком погашення кредиту, а також сплачувати відсотки за користування кредитом у розмірі 15% річних, та 1,99% комісійної винагороди від суми виданого кредиту. АТ «Креді Агріколь Банк» виконав своє зобов`язання за кредитним договором. Відповідач не належним чином виконував грошові зобов`язання за кредитним договором, тому у нього виник борг по поверненню кредиту, сплаті відсотків та комісії у загальному розмірі 123032 гривень 19 копійок. АТ «Креді Агріколь Банк» направляв письмову вимогу відповідачу про усунення порушень зобов`язань. Відповідач відмовляється добровільно повернути борг. Тому позивач просить суд стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором у розмірі 123032 гривень 19 копійок.

2. Процесуальні дії у справі. Заяви (клопотання) учасників справи.

Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 6 липня 2021 року було відкрито провадження у цивільній справі та вирішено розгляд цивільної справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження (а.с.39).

Представник позивача Бендюг І.А. підтримав позовні вимоги у повному обсязі, просив позов задовольнити

Представник відповідача ОСОБА_2 заперечував проти задоволення позову. Зазначив, що позивачем не надано доказів того, що відповідач був ознайомлений з правилами надання споживчого кредиту в частині обслуговування кредитної заборгованості у разі порушення позичальником своїх зобов`язань. Крім того, АТ «Креді Агріколь Банк» не надано доказів зарахування грошових коштів на рахунок відповідача, доказів отримання цих коштів ОСОБА_1 , а також надання ним згоди на відкриття поточного рахунку. Тому представник відповідача ОСОБА_2 просив у задоволенні позову відмовити.

3. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Судом встановлено, що 2 вересня 2021 року АТ «Креді Агріколь Банк» уклав з ОСОБА_1 комплексний договір №1/3954236 (а.с.13-16). За умовами цього договору АТ «Креді Агріколь Банк» надав ОСОБА_1 кредит у розмірі 163485 гривень. В свою чергу, ОСОБА_1 зобов`язався до 8 липня 2025 року повернути кредит шляхом сплати щомісячних платежів згідно з графіком погашення кредиту, а також сплачувати відсотки за користування кредитом у розмірі 15% річних, 1,99% комісійної винагороди від суми виданого кредиту.

Відповідно до п.1.3.2 договору за користування кредитом позичальник сплачує комісійну винагороду за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно в розмірі 1,99% у місяць від суми кредиту, зазначеної у п.1.1 договору. Обслуговування кредитної заборгованості включає моніторинг заборгованості, під яким розуміється електронне інформування (нагадування) про здійснення щомісячних платежів по кредиту та процентах, надання інформації щодо стану заборгованості через дистанційні системи обслуговування, інформування позичальника про виникнення простроченої заборгованості, консультування позичальника (як усне, так і письмове) щодо погашення заборгованості.

На підтвердження виконання грошового зобов`язання та перерахування грошових коштів відповідачу АТ «Креді Агріколь Банк» надав копії меморіальних ордерів №31927550-1 та №31927550-3 від 9 липня 2020 року (а.с.25,26) на суму 150 000 гривень та 13485 гривень.

Між сторонами по справі виникли правовідносини, які регулюються гл.48 «Виконання зобов`язання» та гл.71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, а також розділами 2 «Інформаційне забезпечення договору про споживчий кредит та дії, що передують його укладенню» та 3 «Договір про споживчий кредит» Закону України «Про споживче кредитування».

4. Норми права, якими керується суд при вирішенні спору.

У відповідності до ч.2 ст.1050, ч.2 ст.1054 ЦК України позичальник зобов`язується повертати кредит та сплачувати проценти за користування ним у розмірах та на умовах, встановлених договором. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути кредит частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Згідно з ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частин першої та другої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» (у редакцій станом на день укладення кредитного договору) після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.

У разі якщо розмір майбутніх платежів і строки їх сплати не можуть бути встановлені у договорі про споживчий кредит (кредитування у вигляді кредитування рахунку, кредитної лінії тощо), споживачу також у строк, визначений цим договором, надається виписка з рахунку/рахунків (за їх наявності), у якій зазначаються: стан рахунку на певну дату, оборот коштів на рахунку за період часу, за який зроблена виписка з рахунку (з описом проведених операцій), баланс рахунку на початок періоду, за який зроблена виписка, баланс рахунку на кінець періоду, за який зроблена виписка, дати і суми здійснення операцій за рахунком споживача, застосована до проведених споживачем операцій процентна ставка, будь-які інші платежі, застосовані до проведених споживачем операцій за рахунком, та/або будь-яка інша інформація, передбачена договором про споживчий кредит.

Згідно з ч.5 ст.12 Закону України «Про споживче кредитування» (у редакції станом на день укладення кредитного договору) умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.

Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

В п.31.33 постанови від 13 липня 2022 року у справі №496/3134/19 (провадження №14-44цс21) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

У постанові від 10 квітня 2019 року у справі №356/1635/16-ц Верховний Суд виснував, що висновок суду апеляційної інстанції про недоведеність факту отримання відповідачем платіжної картки із встановленим лімітом кредитування та отримання позичальником кредитних коштів, а також про відсутність кредитних правовідносин між сторонами не може вважатись обґрунтованим, оскільки не можна вважати неукладеним договір після його повного чи часткового виконання сторонами.

За правилами ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

5. Мотиви, якими керується суд при вирішенні спору.

З заяви-анкети №02020-002 від 8 липня на отримання готівкового кредиту «Свобода» та заяви на страхування (а.с.16-18), заяви про надання банківської послуги «Відкриття поточного рахунка» №3954236/2728270 від 9 липня 2020 року (а.с.127-128), заяви на переказ готівки №31927505-1 від 9 липня 2020 року (а.с.126), заяви на видачу готівки №31927627-1 від 9 липня 2020 року (а.с.125) вбачається, що ОСОБА_1 звернувся з заявою до АТ «Креді Агріколь Банк» щодо отримання готівкого кредиту та з проханням відкрити поточний рахунок в українській гривні, йому був відкритий рахунок НОМЕР_1 і на цей рахунок йому було зараховано 150 000 гривень. За відкриття поточного рахунку ОСОБА_1 сплатив 80 грн. В усіх вказаних заявах стоїть підпис ОСОБА_1 . Отже, вказані документи спростовують позицію відповідача, що він взагалі не отримував грошові кошти. Також на підставі меморіального ордеру №31927550-3 від 9 липня 2020 року (а.с.26) страховій компанії «Аркс Лайф» позивач сплатив 13485,00 грн у якості страхового внеску за умовами договору.

Як вбачається з розрахунку заборгованості ОСОБА_1 перед АТ «Креді Агріколь Банк» (а.с.3) по рахунку строкової заборгованості він має борг 86 730,43 грн, рахунку простроченої заборгованості 9514,84 грн, рахунку нарахованих відсотків 1076,49 грн, рахунку комісії 3253,35 грн, рахунку прострочених відсотків 6190,33 грн, рахунку простроченої комісії 16266,75 грн.

З виписки по вказаним вище рахункам (а.с.19-24) вбачається, що відповідачем вносились кошти на ці рахунки на погашення заборгованості, а отже фактично відповідач визнав наявність укладеного між сторонами договору шляхом часткового його виконання.

Разом з цим, суд звертає увагу на ту обставину, що відповідно до ч.ч. 1, 2 статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум. Умова ж комплексного договору №1/3954236, укладеного 9 липня 2020 року між сторонами по справі, викладена у п.1.3.2 договору, яка передбачає сплату комісійної винагороди за обслуговування кредитної заборгованості у розмірі 1,99% у місяць від суми кредиту, яка включає моніторинг заборгованості, інформування позичальника про виникнення простроченої заборгованості, консультування позичальника про погашення заборгованості, своєчасності сплати платежів тощо фактично є умовою, яка обмежує права споживача щодо отримання такої інформації безоплатно, тобто, правом, встановленим Законом України «Про споживче кредитування». Згідно з ч.5 ст.12 Закону України «Про споживче кредитування» така умова договору є нікчемною.

Викладене у повній мірі узгоджується зі змістом правової позиції, викладеної в постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі №496/3134/19 (провадження №14-44цс21).

У зв`язку з цим, вимоги АТ «Креді Агріколь Банк» в частині стягнення комісії у розмірі 19520 гривень 10 копійок (3253,35 + 16266,75), є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Таким чином, суд вважає, що позивачем доведено, що ОСОБА_1 уклав кредитний договір, отримав кредитні кошти, розпорядився ними на власний розсуд, і тепер ухиляється від добровільної сплати заборгованості за кредитним договором. У той же час, відповідач не надав належних, допустимих доказів на спростування позовних вимог. А відтак, з ОСОБА_1 на користь АТ «Креді Агріколь Банк» належить стягнути заборгованість за кредитним договором у розмірі 103512 гривень 9 копійок (123032,19 19520,10).

6. Розподіл судових витрат між сторонами.

Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З платіжного доручення № 969675 від 26 травня 2021 року (а.с.4) вбачається, що при пред`явленні позову АТ «Креді Агріколь Банк» сплатив судовий збір у розмірі 2270 гривень. Позов АТ «Креді Агріколь Банк» задоволений частково, а саме на 84,13% (103512,09 * 100% / 123032,19 ). З огляду на це, з ОСОБА_1 на користь позивача слід примусово стягнути витрати на оплату судового збору у розмірі 1909 гривень 75 копійок (2270 / 100% * 84,13%).

Керуючись ст. ст. 141, 258, 259, 263-265, 266, 273 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк» (, місцезнаходження: 01024, м. Київ, вул. Пушкінська, 42/4, рах. № НОМЕР_3 в АТ «Креді Агріколь Банк») заборгованість за кредитним договором №1/3954236 від 9 липня 2020 року у розмірі 103 512 гривень 9 копійок та витрати по сплаті судового збору у розмірі 1909 гривень 75 копійок.

В задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором у більшому розмірі - відмовити.

Повний текст рішення суду складений 13 вересня 2022 року.

Рішення суду може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Суддя О.Ю. Семенюта