Провадження № 2/161/740/22
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 березня 2022 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого-судді Пахолюка А.М.,

при секретарі - Турук І.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Відділ опіки та піклування Підгайцівської сільської ради, про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини, за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визначення місця проживання дитини,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом ОСОБА_2 третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Відділ опіки та піклування Підгайцівської сільської ради, про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини.

Відповідач ОСОБА_2 звернувся в суд із зустрічним позовом до ОСОБА_1 про визначення місця проживання дитини

Позивач, свої вимоги обґрунтовує тим, що вона перебуває в шлюбі з відповідачем з 03 листопада 2017 року, який зареєстрований Луцьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Волинській області, актовий запис № 1689.

В шлюбі народилася одна дитина, донька - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Вказує на те, що спільне життя з відповідачем не склалося, шлюбні відносини припинені, шлюб існує формально.

Крім того, зазначає, що вони з відповідачем не можуть досягти згоди щодо місця проживання їхньої спільної малолітньої дитини, та, оскільки, відповідач не працює, не має самостійного заробітку, немає на праві власності житла, дочка має залишитися проживати разом з нею.

Просить суд розірвати шлюб, зареєстрований 03 листопада 2017 року, між нею та відповідачем та визначити місце проживання їхньої спільної з відповідачем доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з нею, матір`ю ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач ОСОБА_2 зустрічний позов мотивує тим, що на даний час, їхня спільна з ОСОБА_1 донька проживає разом з ним у Алжирі (Алжирська Народна Демократична Республіка), оскільки, мати дитини відмовилася від участі у вихованні доньки та добровільно надала всі необхідні документи для виїзду дитини в іншу державу. Вважає, що донька має залишитися проживати разом з ним, оскільки, він має роботу та власну фабрику в Алжирі, власний будинок та хороші умови для виховання доньки.

Просить суд, визначити місце проживання разом з ним, батьком ОСОБА_2 за місцем його проживання.

У відзиві на зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 зазначає, що не погоджується з твердженнями ОСОБА_2 . Будь-якого дозволу на вивіз їхньої спільної дочки до Алжиру вона не надавала, а надала нотаріально посвідчений дозвіл на тимчасовий виїзд дитини до Туніської Республіки у супроводі батька. Разом з тим, вказала, що на підтвердження власних доводів щодо власного житла, місця роботи ОСОБА_2 до зустрічного позову доказів не додав, що викликає сумнів в достовірності його доводів.

Ухвалою суду від 30 вересня 2021 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху та надано строк для усунення недоліків у ній зазначених.

Ухвалою суду від 18 жовтня 2021 року відкрито загальне позовне провадження у даній справі та розпочато підготовче провадження у справі.

Ухвалою суду від 18 листопада 2021 року клопотання позивача задоволено, витребувано у Відділу опіки та піклування Підгайцівської сільської ради письмовий висновок щодо визначення місця проживання малолітньої дитини.

Ухвалою суду від 19 січня 2022 року зустрічний позов відповідача приєднано до спільного розгляду з первісним позовом.

Протокольною ухвалою суду від 14 лютого 2022 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Представник позивача до судового засідання подав заяву про розгляд справи без його участі. Просив суд позов задовольнити, зустрічні позовні вимоги залишити без задоволення.

Відповідач до судового засідання також подав заяву про розгляд справи без його участі. Щодо розірвання шлюбу за первісним позовом не заперечує, щодо зустрічного позову, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явилася, хоча належним чином повідомлялася судом про день, час та місце розгляду справи.

Суд вважає за можливим провести розгляд справи у відсутності учасників справи по наявних матеріалах справи.

Дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що первісний позов підлягає до задоволення, зустрічний позов не підлягає до задоволення.

Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 03 листопада 2017 року Луцьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Волинській області, актовий запис № 1689 (а.с. 14).

В шлюбі народилася одна дитина, донька - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 15).

Відповідно до ч.1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Згідно зі змістом ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній.

Як вбачається зі змісту ч.3 та 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Пунктом 5 постанови Пленуму Верховного Суду від 12.06.1998 року № 16 "Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім`ю" встановлено, що проголошена Конституцією охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї стали неможливими.

Судом встановлено, що сторони не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільного господарства, шлюб існує формально, між сторонами припинили існувати почуття взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки.

При таких обставинах, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, а тому шлюб слід розірвати.

Згідно зі ст. ст. 160, 161 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року (далі - Декларація), у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини , бути розлучена зі своєю матір ю.

Конвенція про права дитини, яка набула чинності для України 27 вересня 1991 року (далі - Конвенція), виходячи з рівності прав матері та батька, у пункті 1 статті 9 проголосила правило, за яким дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини.

Отже, вищезазначені норми Декларації та Конвенції вказують та наявність виключних обставин для розлучення малолітньої дитини з матір`ю у разі коли батьки проживають окремо.

Постановою Великої Палати Верховного Суду від 17 жовтня 2018 року у справі № 402/428/16-ц вказано, що при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо.

Так, 11.07.2017 Європейський суд з прав людини виніс рішення у справі «М.С. проти України», від 11 липня 2017 року, заява № 2091/13, йдеться про визначення «інтересів дитини», її місця у взаємовідносинах між батьками. У згаданому рішенні ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагодійним. На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі у міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосуються дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення.

Таким чином, згідно вимог закону вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо, про те, з ким із них і хто саме з дітей залишається, суд, виходячи з рівності прав та обов`язків батька й матері щодо своїх дітей, повинен ухвалити рішення, яке відповідало б насамперед інтересам неповнолітніх дітей. При цьому суд ураховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання.

Із матеріалів справи вбачається, що сторони не досягли згоди щодо місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_5 .

Судом встановлено, що позивач офіційно зареєстрована приватним підприємцем, що дає змогу створити всі необхідні умови проживання та задовольнити потреби дитини. Батько дитини офіційно не працевлаштований. ОСОБА_1 та малолітня ОСОБА_5 зареєстровані та проживають за адресою: АДРЕСА_1 , де створені належні умови для проживання, дитина в повній мірі забезпечена місцем для відпочинку та гри, одягом, взуттям, засобами особистої гігієни, іграшками, та всім необхідним для повноцінного розвитку (а.с. 65).

Згідно рішення виконавчого комітету Підгайцівської сільської ради Луцького району від 28.10.2021 року №6, яким затверджено висновок служби у справах дітей, визначено місце проживання малолітньої ОСОБА_5 за місцем проживання матері ОСОБА_1 - позивача у справі (а.с. 64-65).

Таким чином, виключних підстав, передбачених Конвенцією та ч. 2 ст.161 СК України для розлучення малолітньої дитини ОСОБА_5 із матір?ю ОСОБА_1 , суд не вбачає.

Проживання малолітньої дитини разом із матір`ю, на думку суду, буде відповідати найкращим інтересам дитини, оскільки, дитина на даний час находиться в такому віці, коли материнська турбота їй більше потрібна, а спілкування саме з матір`ю сприятиме її повноцінному фізичному та духовному розвитку та формуванню.

Крім того, разом із позивачем також проживає рідна сестра ОСОБА_5 ОСОБА_7 , а тому розлучення дітей в даному випадку, на думку суду, є неприпустимим.

Покликання відповідача на наявність у нього хороших умов для виховання доньки, на думку суду, сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дитини для проживання.

Разом з тим, доводи відповідача щодо відмови матері від участі у вихованні доньки та добровільного надання останньою документів для виїзду дитини за кордон, а саме до Алжиру , спростовуються наявним у матеріалах справи нотаріально посвідченим дозволом на тимчасовий виїзд ОСОБА_5 до Туніської Республіки у супроводі батька ОСОБА_2 на нетривалий період, а не виїзд дитини до Алжирської Народної Демократичної Республіки, громадянином якої є відповідач, на постійне місце проживання (а.с. 77).

Також, стороною відповідача в обґрунтування своїх вимог в порушення ст. 81 ЦПК України не доведено наявність будь-яких істотних обставин, що зумовлювали б недоцільність проживання малолітньої дитини разом із матір`ю, жодних доказів, які б негативно характеризували позивача, як матір суду не надано.

Крім того, відповідачем не надано будь-яких доказів щодо наявності у нього постійного місця роботи, власного житла та інших належних та допустимих доказів щодо можливості проживання малолітньої дитини разом з ним.

Проаналізувавши досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що проживання дитини разом із матір`ю на даний час забезпечить найвищі інтереси дитини, стабільні та гармонійні умови її життя, а тому первісний позов щодо визначення місця проживання дитини, слід задовольнити, в задоволенні вимог зустрічного позову слід відмовити за безпідставністю та недоведеністю позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 77, 78, 81, 133, 141, 259, 263-265, 268, 354, 355 ЦПК України, на підставі ст.ст. 3, 18, 19, 77, 104, 105, 109, 110, 112, 141, 150, 151, 157, 160, 161, Сімейного кодексу України, ст. 29 Цивільного кодексу України, Декларації прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року, Конвенції про права дитини від 21.02.1990 року, Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24.09.2008 р. N 866, суд, -

в и р і ш и в :

Первісний позов задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який зареєстрований 03 листопада 2017 року Луцьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Волинській області, актовий запис № 1689 - р о з і р в а т и.

Визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1816 (одна тисяча вісімсот шістнадцять) грн.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визначення місця проживання дитини відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач - ОСОБА_2 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 .

Третя особа - Відділ опіки та піклування Підгайцівської сільської ради , код ЄДРПОУ - 04332331, адреса місцезнаходження: 45602, Луцький район, с. Підгайці, вул. Шкільна, 30

Рішення в повному обсязі складено 22 березня 2022 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду А.М. Пахолюк