ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5364/22 Справа № 207/3572/21 Суддя у 1-й інстанції - Юрченко І. М. Суддя у 2-й інстанції - Барильська А. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2022 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Барильської А.П.

суддів Деркач Н.М., Максюти Ж.І.

сторони:

позивач Приватне акціонерне товариство ЮЖКОКС,

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження, в порядку ч.13 ст. 7, ч.1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 06 червня 2022 року, яке постановлено суддею Юрченко І.М. в місті Дніпродзержинську Дніпропетровської області, повний текст рішення суду складений 10 червня 2022 року у цивільній справі зав позовом Приватного акціонерного товариства ЮЖКОКС до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надання послуг по теплопостачанню,-

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2021 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надання послуг по теплопостачанню.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що між приватним акціонерним товариством «ЮЖКОКС» (надалі ПРАТ «ЮЖКОКС») та ОСОБА_1 було укладено Договір про надання послуг по теплопостачанню № 10-37/19 від 15.10.2019 року за адресою: АДРЕСА_1 , та має загальну площу 72,7 кв. метрів.

Відповідно до п. 1.1 Договору, Виконавець зобов`язується надавати Споживачеві вчасно та відповідної якості послуги по теплопостачанню, а Споживач зобов`язується своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, передбачених договором.

Пунктом 2.1 Договору встановлено тариф на послуги з централізованого опалення: 23,97 грн./кв. метр без ПДВ, ПДВ 20% - 4,79 грн., а всього тариф за послуги з централізованого опалення становить 28,76 грн/кв. метр з ПДВ за один календарний місяць опалювального сезону

Згідно п. 4.2.1 Договору, Споживач зобов`язаний оплачувати послуги в установлені договором строки. Розрахунковим періодом, згідно з Договором, є календарний місяць опалювального сезону.

Пунктом 3.4 Договору передбачено, що послуги оплачуються у безготівковій формі, на підставі виставленого рахунку на поточний рахунок Виконавця. Термін сплати послуг не пізніше 15 числа місяця, що настає за розрахунковим місяцем/періодом.

Протягом 2019-2020 років позивач, як виконавець послуг, забезпечував вчасне та відповідної якості надання послуг згідно із законодавством та умовами Договору. Щомісяця позивач надавав відповідачу рахунки для сплати за користування послугами з централізованого опалення.

Однак, починаючи з листопада 2019 року та до теперішнього часу, відповідач не здійснює оплату за користування послугами з централізованого опалення, у зв`язку з чим виникла заборгованість перед ПРАТ «ЮЖКОКС» за користування послугами централізованого опалення у розмірі 11 640 (одинадцять тисяч шістсот сорок) гривень 86 копійок.

В порядку досудового врегулювання спору, позивачем на адресу відповідача було направлено попередження № 1307 від 04.12.2020 про сплату заборгованості за користування послугами з централізованого опалення. Вищезазначене попередження було в подальшому отримано відповідачем 10.12.2020 року.

Тому позивач просив стягнути з ОСОБА_1 , на свою користь заборгованість за користування послугами з центрального опалення в розмірі 11640 грн. 86 коп.; суму заборгованості за індексом інфляції в розмірі 1338 грн. 49 коп., три відсотки річних в розмірі 514 грн. 30 коп. та суму сплаченого судового збору в розмірі 2270 грн. 00 коп.

Рішенням Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 06 червня 2022 року позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «ЮЖКОКС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надання послуг по теплопостачанню, - задоволені.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «ЮЖКОКС» заборгованість за користування послугами з центрального опалення в розмірі 11640 грн. 86 коп.; суму заборгованості за індексом інфляції в розмірі 1338 грн. 49 коп., три відсотки річних в розмірі 514 грн. 30 коп.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «ЮЖКОКС» витрати по сплаті судового збору у сумі 2270 грн. 00 коп.

В апеляційний скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, ставить питання про скасування рішення суду та прийняття нового рішення про відмову у задоволенні позову.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що позивачем не надано доказів надання житлово-комунальних послуг з теплопостачання до будинку відповідача. Суд не взяв до уваги, що відповідач не укладав та не підписував договір № 10-37/19 від 15.10.2019 року з позивачем. Суд не взяв до уваги, що відповідачем виконано відокремлення відповідної інженерної мережі будинку від мережі виконавця та встановлено автономне опалення. Суд не взяв до уваги, що будинок позивача є приватним та одноповерховим.

Відзив на апеляційну скаргу не подавався.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, виходячи з наступного.

Як встановлено судом та вбачається із матеріалів справи, приватне акціонерне товариство «ЮЖКОКС» було постачальником теплової енергії до квартири відповідача, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності відповідачу.

15.10.2019 року між приватним акціонерним товариством «ЮЖКОКС» та ОСОБА_1 укладено Договір про надання послуг по теплопостачанню № 10-37/19 від 15.10.2019 року. (а.с.21-23).

Відповідно до п. 1.1 Договору, Виконавець зобов`язується надавати Споживачеві вчасно та відповідної якості послуги по теплопостачанню, а Споживач зобов`язується своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, передбачених договором.

Об`єкт надання послуг знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та має загальну площу 72,7 кв. метрів.

Згідно п. 2.1 Договору, встановлено тариф на послуги з централізованого опалення, а саме: 23,97 грн./кв. метр без ПДВ, ПДВ 20% - 4,79 грн., всього тариф за послуги з централізованого опалення становить 28,76 грн/кв. метр з ПДВ за один календарний місяць опалювального сезону.

Відповідно до розрахунку суми заборгованості за надані послуги, проведеного позивачем, за період з листопада 2019 по квітень 2020 року загальна сума заборгованості за користування послугами з центрального опалення складає 11640 грн. 86 коп.(а.с.3, 29-34)

04.12.2020 року, позивачем на адресу відповідача було направлено попередження №1307 від 04.12.2020 про сплату заборгованості за користування послугами з централізованого опалення, яке отримане відповідачем 10.12.2020 року. (а.с.27-28).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з наявності правових підстав для їх задоволення.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Між сторонами виникли правовідносини у сфері надання послуг з теплопостачання, що регулюються загальними нормами ЦКУкраїни, ЖК України, Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Законом України «Про теплопостачання», Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМУ №630 від 21.07.2005р.

Відповідно до вимог ст. 9 Закону України «Про житлово - комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору

Відповідно до ст. 20 Закону України «Про житлово - комунальні послуги», споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору.

Згідно положень ст.162 ЖК України, ст.21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Правил користування приміщеннями жилих будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 572 від 08.10.1992 року, та у редакції, затвердженої постановою Кабінету Міністрів № 45 від 24.01.2006 року, власник зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Статтею 67 ЖК України передбачено, що плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати, за затвердженими в установленому порядку тарифами.

Відповідно до ст.68 ЖК України, плата за надання цих послуг повинна надаватися не пізніше 20 числа місяця, наступного за звітним, якщо договором не встановлено іншого строку.

Згідно за ст.19 Закону України «Про теплопостачання» від 02.06.2005 року споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Відповідно до п.20 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених Постановою Кабінетів Міністрів України від 21.07.2005 року № 630 плата за послуги з теплопостачання вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку або затверджених норм споживання на підставі платіжного документу.

Пунктом 4.2.1 укладеного 15.10.2019 року між приватним акціонерним товариством «ЮЖКОКС» та ОСОБА_1 Договору про надання послуг по теплопостачанню № 10-37/19 передбачено, що Споживач зобов`язаний оплачувати послуги в установлені договором строки.Розрахунковим періодом є календарний місяць опалювального сезону.

У відповідності до п. 3.4 Договору, послуги оплачуються у безготівковій формі, на підставі виставленого рахунку на поточний рахунок Виконавця. Термін сплати послуг не пізніше 15 числа місяця, що настає за розрахунковим місяцем/періодом.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про обов`язок відповідача сплачувати надані позивачем послуги згідно вимог закону та умов Договору.

При цьому посилання в апеляційній скарзі щодо не укладання відповідачем зазначеного договору про надання послуг по теплопостачанню № 10-37/19 від 15.10.2019року та не підписання його, колегія суддів не бере до уваги, оскільки вони не підтверджені належними та допустимими доказами та саме на споживача покладений обов`язок укласти договір.

Натомість матеріали справи містять Договір № 10-37/19 від 15.10.2019 року, укладений між сторонами, на ім`я відповідача відкритий особовий рахунок за адресою розташування належного відповідачу будинку: АДРЕСА_1 , відповідно до якого нараховується плата за послуги з теплопостачання, що надавалися позивачем за вищезазначеною адресою до точки розподілу в межах балансової належності та відсутність відмови від отримання послуги у передбаченому законом порядку.

Крім того, відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Аналогічна позиція висловлена у Постановах Верховного Суду України від 16.12.2015року, справа № 6-2023цс15, від 20.04.2016 року, справа № 6-2951цс15, Постановах Верховного Суду від 26.09.2018 року, справа №750/12850/16-ц, від 18.03.2019 року, справа № 210/5796/16-ц, від 06.11. 2019 року у справі № 642/2858/16.

Як вбачається із матеріалів справи, відповідач у встановленому законом порядку не відмовлявся від надання послуг позивачем, доказів ненадання послуг або надання послуг неналежної якості, які були би підставою для звільнення від їх оплати, відповідачем а ні до суду першої, а ні до суду апеляційної інстанції надано не було.

Відповідно до розрахунку суми заборгованості за надані послуги, проведеного судом першої інстанції, який перевірений колегією суддів та з яким колегія суддів погоджується, за період з листопада 2019 по квітень 2020 року загальна сума заборгованості за користування послугами з центрального опалення складає 11640 грн. 86 коп..(а.с.3, 29-34)

Таким чином, колегія суддів, враховуючи факт неналежного виконання відповідачами обов`язку по оплаті послуг з житлово-комунальних послуг, вважає, що суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача заборгованості за житлово-комунальні послуги за період з листопада 2019 по квітень 2020 року в сумі 11640 грн. 86 коп..

Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов`язань.

За змістом ч. 1 ст. 901, ч. 1 ст. 903 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням.

Таким чином, правовідношення, в якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням.

З огляду на викладене, правовідносини, які склались між сторонами, є грошовим зобов`язанням, в якому, серед інших прав і обов`язків сторін, на боржників покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (ч. 1 ст. 509 ЦК України) - вимагати сплату грошей за надані послуги.

Тому, на думку колегії суддів, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що на дані правовідносини поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України щодо сплати суми боргу із врахуванням індексу інфляції та 3 % річних, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання.

Враховуючи наведене вище та ту обставину, що відповідач у встановлені законом строки не вносив плату за отримані житлово-комунальні послуги, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції дійшов обгрунтовнаого висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача інфляційних втрат в сумі 1338 грн. 49 коп.,та трьох відсотків річних від простроченої суми боргу в сумі 514 грн. 30 коп..

При цьому, правильність нарахування зазначених сум, які перевірено колегією суддів та колегія суддів погоджується з ними, відповідачем не спростована.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд не взяв до уваги, що відповідачем виконано відокремлення відповідної інженерної мережі будинку від мережі виконавця та встановлено автономне опалення, колегія суддів не бере до уваги, з огляду на наступне.

Згідно з п. 25 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється.

Правилами передбачено, що в разі відмови споживача від користування послугами з теплопостачання він має право розірвати договір та вимагати відключення відповідних мереж за умови технічної можливості, оскільки при цьому не повинні порушуватися санітарно-гігієнічні, теплотехнічні вимоги та експлуатаційні показники інших квартир багатоквартирного житлового будинку.

Крім того, Державний Комітет з питань житлово-комунального господарства своїм листом від 23 квітня 2003 року щодо влаштування індивідуального опалення в квартирах багатоквартирних житлових будинків Раді міністрів Автономної Республіки Крим, обласним, Київській та Севастопольській міській державній адміністрації роз`яснив, що відключення споживачів від мереж центрального опалення та гарячого водопостачання може здійснюватися за умови встановлення в усіх квартирах та нежилих приміщеннях будинку індивідуальних опалювальних приладів або встановлення в усіх квартирах окремих секцій чи під`їздів будинку індивідуальних опалювальних приладів за наявності технічної можливості повного відключення від центрального опалення цих секцій або під`їздів.

Дозвіл на відключення споживача від користування послугами із централізованого опалення та гарячого водопостачання надається органами місцевого самоврядування.

Відключення приміщень від внутрішньо будинкових мереж центрального опалення й гарячого водопостачання виконується монтажною організацією, яка реалізує проект, за участю представника власника будинку або уповноваженого ним особою, представника виконавця послуг та власника, наймача квартири або уповноваженої ними особи. Після закінчення робіт складається акт про відключення квартири від мереж централізованого опалення і гарячого водопостачання та в десятиденний термін подається заявником до відповідної комісії на затвердження і є єдиною підставою для зняття з обліку та припинення відповідних нарахувань.

Відповідно до п. 2.1 наказу Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 06 листопада 2007 року № 169 «Про затвердження Змін до наказу Мінбуду України від 22.11.2005 року № 4», рішення про відключення будинку від системи централізованого опалення з улаштуванням індивідуального опалення повинно бути підтримане всіма власниками (уповноваженими особами власників) приміщень у житловому будинку.

При цьому, відповідно до п. 2.2 наказу Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 06.11.2007 року № 169 «Про затвердження Змін до наказу Мінбуду України від 22.11.2005 року № 4», обов`язково враховуються технічні можливості існуючих мереж газопостачання, водопостачання та електропостачання даного населеного пункту або окремого мікрорайону щодо забезпечення живлення запропонованої власником (власниками) системи теплопостачання.

Відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється за умови забезпечення безперебійної роботи інженерного обладнання будинку та вжиття заходів щодо дотримання в суміжних приміщеннях вимог будівельних норм і правил з питань проектування житлових будинків, опалення, вентиляції, кондиціонування будівельної теплотехніки; державних будівельних норм з питань складу, порядку розроблення, погодження та затвердження проектної документації для будівництва, а також норм проектування реконструкції та капітального ремонту в частині опалення.

Порядком відключення окремих приміщень житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затвердженим наказом Міністерство будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2005 року № 4, установлено, що таке відключення відбувається на підставі рішення постійно діючої міжвідомчої комісії, створеної органом місцевого самоврядування або місцевим органом виконавчої влади.

Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 06 листопада 2007 року № 169 було внесено зміни, які унеможливлюють відключення від мереж центрального опалення та гарячого водопостачання окремих квартир у багатоквартирному будинку і дозволяють таке відключення лише будинку в цілому.

З матеріалів справи вбачається, що процедура відключення від системи централізованого опалення квартири відповідачем не дотримана, від`єднання квартири від мереж централізованого опалення здійснено самовільно, без дотримання вимог щодо складання та затвердження акту про відключення квартири від мереж централізованого опалення, закріплених у пунктах 2.6, 2.7 Порядку відключення окремих приміщень житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання.

Пунктом 23 Постанови Кабінету Міністрів від 3 жовтня 2007 р. N 1198 встановлено, що розрахунки за спожиту теплову енергію здійснюються на межі продажу, яка є межею балансової належності (відповідальності), відповідно до договору на підставі показів вузла обліку згідно з діючими тарифами (цінами), затвердженими в установленому порядку». Межа продажу теплової енергії - сукупність точок теплової мережі, обладнаних вузлом обліку, на основі показів якого проводяться розрахунки за спожиту теплову енергію, або точка розподілу, визначена в договорі у разі відсутності такого вузла. Тому самовільний демонтаж батарей у приміщеннях відповідача не свідчить про те, що він не отримував теплову енергію від підприємства позивача, а доказів від`єднання від мереж теплопостачання у встановленому законом порядку, відповідачем не надано.

Аналогічний правовий висновок міститься в Постанові Верховного Суду від 16 жовтня 2019 року по справі № 703/69/16-ц.

Отже, установивши, що відповідач самовільно відключив свою квартиру від мережі централізованого опалення, не вирішив у передбаченому чинним законодавством порядку питання про надання дозволів на таке відключення, суд дійшов обґрунтованого висновку про стягнення з нього наявної заборгованості, оскільки відсутні підстави для скасування нарахувань за теплову енергію та зняття позивачів з обліку, як споживача послуги, яку він не отримує.

Аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у справі № 915/89/16 від 02 березня 2018 року.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що самовільне відключення від мереж централізованого опалення не є підставою для звільнення від оплати за послуги теплопостачання.

Зазначене узгоджується з правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 19.08.2019 у справі № 226/1437/16-ц.

Доводи апеляційної скарги, що суд не взяв до уваги, що будинок позивача є приватним та одноповерховим, не є підставою для відмови у задоволенні позову, оскільки не звільняє відповідача від дотримання встановленого законом порядку від`єднання від централізованої системи опалення.

Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

Суд не допустив порушень матеріального або процесуального закону, які могли б бути підставою для скасування рішення суду, а доводи апеляційної скарги не спростовують зроблених в оскаржуваному рішенні висновків, тому колегія суддів вважає, що підстави для його скасування і задоволення апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, ст.ст. 381, 382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 06 червня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складений 06 вересня 2022 року.

Головуючий:суддя А.П. Барильська

Судді: Н.М.Деркач

Ж.І. Максюта