ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5869/22 Справа № 199/6656/21 Суддя у 1-й інстанції - АВРАМЕНКО А. М. Суддя у 2-й інстанції - Демченко Е. Л.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого- судді Демченко Е.Л.

суддів Куценко Т.Р., Макаров М.О.

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, без повідомлення учасників справи, в м.Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 22 червня 2022 року по справі за позовом акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и л а:

У серпні 2021 року акціонерне товариство «Універсал Банк» (далі АТ «Універсал Банк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, мотивуючи тим, що 29 жовтня 2018 року остання звернулася до АТ «Універсал Банк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала анкету-заяву до договору про надання банківських послуг, в якій підтвердила, що остання разом із Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складає договір про надання банківських послуг, а також підтвердила, що остання із вказаними банківськими документами ознайомилася та отримала примірники у мобільному додатку, вказані умови зобов`язалася належним чином виконувати.

Вказували, що на підставі вказаної анкети-заяви клієнт банку отримує платіжну картку, яка надається останній неактивованою, та активується банком при додаванні інформації з картки в мобільний додаток з авторизацією за номером телефону. При цьому, з метою ідентифікації клієнта при проведенні операцій з використанням картки при її активації встановлюється ПІН-код, який є аналогом власноручного підпису клієнта. На підставі укладеного договору відповідач отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту в розмірі 40 000 грн.

Зазначали, що сторони домовилися щодо істотних умов кредитного договору, зокрема, що кредит надається у формі поновлювальної кредитної лінії, банк має право на власний розсуд переглядати ліміт до використання в межах суми ліміту кредитування, що зазначена в договорі. Інформація надається клієнту текстовим повідомленням в електронному вигляді на номер мобільного телефону або у мобільному додатку. Крім того, між сторонами було обумовлено розмір відсотків за користування кредитним лімітом, суму щомісячного мінімального платежу, строк погашення його внесення, а також порядок, розмір та підстави нарахування неустойки за порушення позичальником строків виконання зобов`язання за договором.

Крім того, банк зазначав, що у пункті 6 анкети-заяви відповідач просила вважати наведений у анкеті-заяві зразок її власноручного підпису або його аналоги, а також електронний цифровий підпис, обов`язковими при здійснені операцій за всіма рахунками, які відкриті або будуть відкриті їй в банку. У цьому ж пункті анкети-заяви засвідчила генерацію ключової пари з особистим ключем та відповідним йому відкритим ключем у вигляді послідовності ряду цифр, який буде використовуватися для накладання електронного цифрового підпису у мобільному додатку з метою засвідчення її дій згідно договору. Відповідач підтвердила в анкеті-заяві, що всі наступні правочини, у тому числі підписання договорів, угод, листів, повідомлень можуть вчинятися нею та банком з використанням електронного цифрового підпису, а усе листування щодо цього договору здійснювати через мобільний додаток або через інші дистанційні канали.

Посилаючись на те, що ОСОБА_1 допустила значне порушення взятих на себе зобов`язань, у зв`язку з чим станом на 24 травня 2021 року виникла заборгованість за договором про надання банківських послуг Monobank від 29 жовтня 2018 року у загальному розмірі 101 675,37 грн., яка складається з тіла кредиту в розмірі 101 675,37 грн. та 0 грн. - заборгованості за пенею та комісією.

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 22 червня 2022 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Універсал Банк» заборгованість за договором про надання банківських послуг б/н від 29 жовтня 2018 року, станом на 24 травня 2021 року, у вигляді заборгованості за тілом кредиту в розмірі 73661,66 грн.. В іншій частині позову відмовлено. Вирішено питання щодо судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення суду першої інстанції, просить рішення в частині задоволених позовних вимог скасувати та ухвалити в цій частині нове про відмову в задоволенні позову. В іншій частині залишити без змін.

Апеляційна скарга мотивована тим, що процентна ставка в анкеті-заяві до договору про надання банківських послуг від 29 жовтня 2018 року не зазначена, відсутні умови і щодо встановлення відповідальності за порушення умов договору у вигляді неустойки. В той же час, згідно розрахунку заборгованості вбачається, що банком здійснювалося нарахування та списання відсотків за користування кредитом та пені. Зазначає, що банком протиправно, до ухвалення судового рішення, самостійно, було списано з рахунку 2 700 грн. судового збору за подачу дійсного позову. Вказує, що згідно її власноручного розрахунку реальна заборгованість перед позивачем складає 33 790,12 грн. Зазначає, що у позивача відсутні повноваження на звернення до суду із дійсним позовом, оскільки довіреність не скріплена печаткою банку, видана ще у 2019 році, в той час як Статут банку затверджено у 2020 році, наказ про призначення керівника банку в матеріалах справи відсутній.

Позивачем АТ «Універсал Банк» було надано відзив на апеляційну скаргу відповідача, відповідно до якого просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції без змін, посилаючись на те, що з метою підтвердження згоди відповідача із умовами надання кредиту останній ввів у мобільному додатку ОТР-пароль, який попередньо був надісланий банком на зазначений в анкеті номер мобільного телефону. Реєструючись у мобільному додатку, та натискаючи продовжити, позичальник погодився із Умовами та Правилами надання банківських послуг, тобто відповідач був ознайомлений із умовами надання кредиту до активації картки. Крім того, позичальником була підписана анкета-заява, в якій зазначено про його ознайомлення із Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Паспортом споживчого кредиту, а також зазначено посилання на електронний сайт, на якому відповідні Умови були розміщені, та з якими останній може ознайомитися у будь-який час. Вказував, що в конверті разом з виданою карткою був лист з актуальними тарифами. Звертав увагу, що відповідачем було здійснено 8 оплат товару у розстрочку та 3 покупки частинами.

Згідно з п.1 ч.1 ст.274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями встановленими цією главою.

Для цілей цього кодексу малозначними справами є: справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України).

Зважаючи на те, що ціна позову у даній справі 101 675,37 грн. та не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Статтями 12,81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи, виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог.

Судом першої інстанції встановлено, що 29 квітня 2018 року ОСОБА_1 було підписано анкету-заяву, відповідно до умов якої остання погодилася з тим, що ця анкета-заява разом з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг, укладанням якого вона підтверджує і зобов`язується виконувати його умови. Підписанням цього договору підтвердила, що із вищевказаними банківськими документами ознайомилася та отримала їх примірники у мобільному додатку, вони їй зрозумілі та не потребують додаткового тлумачення (а.с.7).

Просила вважати наведений зразок її власноручного підпису або його аналоги (у тому числі його електронний підпис) обов`язковим при здійсненні операцій за всіма рахунками, які відкриті або будуть відкриті у банку.

Засвідчила генерацію ключової пари з особистим ключем та відповідним йому відкритим ключем, яка буде використовуватися для накладеного удосконаленого електронного підпису у мобільному додатку з метою засвідчення його дій згідно з договором.

Також визнала, що удосконалений електронний підпис є аналогом власноручного підпису та його накладення має рівнозначні юридичні наслідки із власноручним підписом на документах на паперових носіях.

Підтвердила, що всі наступні правочини (у тому числі підписання договорів, угод, листів, повідомлень) можуть вчинятися нею та/або банком з використанням електронного/удосконаленого електронного підпису.

Станом на 24 травня 2021 року виникла заборгованість за договором про надання банківських послуг Monobank від 29 жовтня 2018 року у загальному розмірі 101 675,37 грн., яка складається з тіла кредиту в розмірі 101 675,37 грн. та 0 грн. - заборгованості за пенею та комісією.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не виконала належним чином взяті на себе договірні зобов`язання із своєчасного повернення кредиту, включаючи як повернення кредитного ліміту, так і овердрафту, внаслідок чого утворилась кредитна заборгованість. В той же час, враховуючи, що позивачем не надано суду жодного належного та допустимого доказу погодження сторонами розміру процентів за користування кредитом, а також комісії, які позивач фактично нараховував відповідачу протягом всього строку користування останньою кредитом, а також право кредитора здійснювати погашення процентів за користування кредитом та комісії за рахунок збільшення боргу за тілом кредиту, дійшов висновку, що із пред`явленої до стягнення суми заборгованості за тілом кредиту має бути вирахувана сума безпідставно зарахованих процентів та комісії. Таким чином сума доведеного кредитного боргу за тілом кредиту, що підлягає стягненню з відповідача, становить 73 661,66 грн. та розрахована наступним чином: 101675,37 грн. (загальний розмір нарахованої заборгованості, який включає в себе кредитний ліміт та овердрафт) 24 920,71 грн. (нараховані та погашені за рахунок збільшення тіла кредиту процентів за користування кредитом) 3093 грн. (нарахована та погашена за рахунок тіла кредиту комісія). При цьому суд не погодився із розрахунком заборгованості сторони відповідача, оскільки останнім не враховано допущення позичальником овердрафту.

Колегія суддів лише частково погоджується з такими висновками суду першої інстанції у зв`язку з наступним.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України).

За змістом статей 626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України).

Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Колегія суддів звертає увагу на те, що АТ «Універсал Банк» не довів факту погодження між сторонами умов сплати відсотків за користування кредитом, їх розміру, відповідальності за прострочення виконання зобов`язання, або підстав нарахування відсотків у збільшеному розмірі, оскільки долучена до матеріалів справи підписана відповідачем анкета-заява від 29 жовтня 2018 року, вказаних відомостей не містить (а.с.7).

Позивач, обґрунтовуючи право вимоги у частині стягнення заборгованості за тілом кредиту, у тому числі його розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості, посилався на витяг з Умов і правил надання банківських послуг, Тарифів, Таблицю обчислення вартості кредиту та Паспорт споживчого кредиту, які розміщені на веб-сайті банку, як невід`ємні частини спірного договору та якими визначені, у тому числі: пільговий період користування кредитною картою, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема неустойка за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування.

Матеріали справи не містять доказів того, що саме цей витяг

з Умов і правил надання банківських послуг, Тарифів, Таблиці обчислення вартості кредиту та Паспорту споживчого кредиту розуміла відповідач ОСОБА_1 , ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи анкету-заяву від 29 жовтня 2018 року.

Також, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення та дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови

та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року у справі

№ 6-16 цс 15 і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи.

Колегія суддів вважає, що у цьому випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача неодноразово змінювалися самим АТ Універсал Банк у період з часу виникнення спірних правовідносин (29 жовтня 2018 року) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (31 серпня 2021 року), тобто кредитор міг додати до позовної заяви витяг з Умов та правил, а також Тарифів у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

Колегія суддів погоджується із доводами відповідача, що з Умовами і правилами надання банківських послуг разом із Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту кредиту не ознайомлювався та не підписував, а тому їх не можна вважати складовою частиною кредитного договору.

Такі висновки відповідають правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17, провадження №14-131 цс 19.

Щодо доводів самого банку про ознайомлення відповідачем із Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту в мобільному додатку, які останній погодив шляхом їх підписання електронним цифровим підписом, колегія суддів зазначає наступне.

Дійсно, як вбачається з матеріалів позову банку, особливістю проекту monobank є здійснення банківського обслуговування дистанційно за допомогою використання клієнтами банку мобільного додатку. Видача картки здійснюється після попередньої ідентифікації клієнта спеціалістами банку, після чого активація картки та її використання здійснюється клієнтом онлайн.

Згідно анкети-заяви від 29 жовтня 2018 року, усі повідомлення, угоди, листи, підписання договорів здійснюється клієнтом банку онлайн за допомогою електронного цифрового підпису, здійсненого із генерації ключової пари з особистим ключем та відповідним йому відкритим ключем, який використовувався для накладення електронного цифрового підпису, який є аналогом електронного цифрового підпису.

Таким чином, банк стверджує, що відповідач, використовуючи додаток, за допомогою використання аналогу власноручного підпису погоджує всі Умови та Правила надання банком послуг, повідомляється про будь-які зміни до умов надання кредиту, тарифів банку тощо.

Відповідно до частин 1,2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.

Так, електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі.

Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає,що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Стаття 652 ЦК України дає визначення, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

З урахуванням викладеного слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді.

Важливо, щоб електронний договір включав всі істотні умови для відповідного виду договору, інакше він може бути визнаний неукладеним або недійсним, у зв`язку з недодержанням письмової форми в силу прямої вказівки закону.

В силу частини першої статті 638 ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Важливо розуміти в якому конкретному випадку потрібно створювати електронний договір у вигляді окремого електронного документа, а коли досить висловити свою волю за допомогою засобів електронної комунікації.

Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі.

Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом.

Відповідно до частини першої статті 12 Закону України "Про електронну комерцію" моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

При цьому, за змістом наведеного Закону електронним підписом, тобто одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору.

Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі "логін-пароль", або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.

Аналогічні за змістом висновки, викладені у численних постановах Верховного суду, зокрема постанові від 12 січня 2021 по справі №524/5556/19, від 09 вересня 2020 року по справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року по справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року по справі №127/33824/19 тощо.

Таким чином, колегія суддів зауважує, що дійсно перш ніж надавати кредитні кошти позичальнику, зважаючи на те, що проект monobank є онлайн банком, з метою дотримання вимог чинного законодавства, банком було особисто здійснено попередню ідентифікацію відповідача, отримано документи, що підтверджують його особу, та внесено їх до бази банку, після чого на основі власноручного підпису позичальника було згенеровано особистий ключ, який використовуватиметься для накладення електронного цифрового підпису, який відповідає власноручному підпису клієнта банку, при цьому в анкеті-заяві банку зазначається, що в подальшому вказаний підпис буде використовуватися позичальником з метою засвідчення будь-яких дій згідно з договором в мобільному додатку.

Тобто, позивач наполягає на тому, що після направлення примірників Умов і правил надання банківських послуг, Тарифів, Таблицю обчислення вартості кредиту та Паспорту споживчого кредиту до мобільного додатку відповідача, остання ознайомилася з ними та погодилася з їх умовами, використовуючи електронний цифровий підпис, що свідчить про погодження із позичальником усіх необхідних умов кредитного договору, зокрема і щодо нарахування відсотків за користування кредитом та неустойки за прострочення виконання зобов`язання.

В той же час, колегія суддів зауважує, що саме по собі посилання позивача на ознайомлення відповідачем із вказаними банківськими документами та погодження із ними шляхом їх підписання цифровим підписом у мобільному додатку, без надання відповідних доказів, не може бути прийнято до уваги колегією суддів, оскільки будь-яка дія користувача додатком фіксується у відповідній програмі та в подальшому оброблюється спеціалістами банку, що і здійснюють реагування на відповідні дії з боку клієнта. При цьому, відсутність вказаних доказів, позбавляє можливості суд встановити факт ознайомлення із вказаними умовами надання кредитних послуг та їх підписання, що є обов`язковим у разі, зокрема, нарахування та стягнення з позичальника процентів, неустойки, комісії тощо, які у зв`язку із відсутністю вказаних доказів до стягнення не підлягали та нараховувалися безпідставно.

Таким чином, позивач не скористався своїм правом на надання електронного доказу задля його дослідження судом першої інстанції з метою встановлення факту ознайомлення позичальником із умовами про розмір відсоткової ставки та неустойки за порушення зобов`язання, та їх погодження.

В той же час, колегія суддів вважає доведеним факт отримання позичальником кредитних коштів АТ Універсал Банк, оскільки на підтвердження цього позивачем було надано виписку по картковому рахунку відповідача, яка є первинним банківським документом та належним доказом існування заборгованості перед банком, про що вже неодноразово висловлювався Верховний Суд у своїх постановах, в той же час, колегія суддів не погоджується із самим розміром стягнутої з відповідача на користь банку заборгованості за тілом кредиту.

Таким чином, здійснюючи розгляд апеляційної скарги, колегія суддів дослідивши надану позивачем банківську виписку з урахуванням наданого позивачем розрахунку заборгованості та дійшла до висновку про часткове стягнення заборгованості за тілом кредитом, яка виникла на підставі кредитного договору від 29 жовтня 2018 року з огляду на наступне.

Так, згідно власноручної калькуляції вбачається, що позивачем було використано коштів банку на загальну суму 127 529,03 грн., а повернуто було 101 545,91 грн. Таким чином, реальна заборгованість за тілом кредиту складає 25 983,12 грн.

Колегія суддів зауважує, що звертаючись до суду із дійсним позовом, позивач зазначав, що заборгованість за тілом кредиту складає 101 545,91 грн., в той час як заборгованість за пенею та комісією відсутня. Вказані доводи банку є суперечливими, та такими, що спростовуються наявними у справі доказами, зокрема випискою по картковому рахунку відповідача, яка є первинним банківським документом.

Оцінюючи надану банком виписку по картковому рахунку відповідача, колегія суддів дійшла висновку, що сума в 101 545,91 грн. в дійсності не відповідає заборгованості за тілом кредиту, оскільки включає в себе і саму заборгованість за відсотками, які нараховувалися на суму кредиту та штучно збільшували розмір кредитного ліміту та суму заборгованості. Отже, розмір кредитного ліміту розширявся за рахунок списання відсотків, нарахування яких здійснювалося на суму фактично наданої відповідачу позики та розміру відсотків за попередній місяць.

Колегія суддів також зауважує, що за час користування позичальником кредитними коштами банку, останнім нараховувалася та списувалася з його рахунку комісія за здійснення транзакцій, яка загалом склала 3 093 грн.

Колегія суддів не приймає до уваги і посилання банку на збільшення розміру кредитного ліміту за рахунок використання послуги з розстрочення суми платежу та оплати частинами за певний товар, оскільки матеріали справи не містять будь-яких доказів укладення між сторонами кредитних договорів купівлі-продажу товарів у розстрочку на підставі яких можливо було б перевірити продавця товару, товар, його дійсну вартість, кількість платежів за договором, можливість нарахування відсотків за відповідним договором тощо.

Отже, колегія суддів апеляційного суд наголошує, що як оплата товару у розстрочку так і купівля товару за допомогою сервісу оплати частинами є за своєю суттю кредитними договорами, в той же час, до матеріалів справи не було надано відповідних доказів їх укладення, виявлення бажання відповідача на їх отримання. Отримані у кредит товари передбачають плату не тільки за фактично отримані кошти, а й відсотки за їх надання, в той же час, відомості про погодження між позичальником відсотків за отриману послугу в матеріалах справи також відсутні.

Таким чином, колегія суддів доходить висновку, що оскільки доказів погодження між сторонами сплати відсотків за користування кредитом, їх розміру, відповідальності за прострочення виконання зобов`язання, або підстав нарахування відсотків у збільшеному розмірі позивачем не надано ні в письмовому, ні в електронному вигляді, крім того, не надано доказів укладення між сторонами додаткових кредитних договорів на купівлю товарів у розстрочку, стягненню підлягають лише фактично отримані позичальником кошти. Зважаючи, що зазначена позивачем у позові заборгованість за тілом кредиту не є безпосередньо отриманими позичальником коштами, а складається із суми неповернутого кредиту та відсотків по кредиту, колегія суддів вважає за необхідне надати власний розрахунок заборгованості позивача за тілом кредиту.

Отже, оскільки фактично відповідач використав кредитних коштів на суму 127 529,03 грн., а повернув банку в розмірі 101 545,91 грн., враховуючи безпідставно стягнуту з відповідача комісію за проведення транзакцій, яка договором обумовлена не була, в розмірі 3 093 грн., колегія суддів доходить висновку, що дійсна заборгованість за тілом кредиту, що підлягає стягненню на користь позивача складає 22 890,12 грн.

В той же час, колегія суддів не приймає до уваги доводи апелянта щодо відсутності у позивача прав на звернення до суду в інтересах банку із дійсним позовом, зважаючи на те, що в матеріалах справи наявна довіреність, якою уповноважено ОСОБА_2 на звернення до суду із позовом, строк якої на час звернення до суду та розгляду справи як в суді першої інстанції так і в суді апеляційної інстанції не закінчився.

Питання щодо належності ОСОБА_2 відповідного підпису у позовній заяві не є предметом встановлення суду ні першої інстанції, ні другої, зважаючи на те, що суд не є експертом у галузі почеркознавства, належність позивачу відповідного підпису не входить до повноважень суду.

Згідно зі статтею 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог; інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача.

Таким чином, оскільки позов задоволено частково, суд присуджує стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ Універсал Банк судовий збір за подання позову до суду першої інстанції в розмірі 510,98 грн. (22,51%).

Крім того, у зв`язку із частковим задоволенням апеляційної скарги з позивача акціонерного товариства «Універсал Банк» на користь відповідача ОСОБА_1 підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції в розмірі 555,10 грн.

Керуючись ст.ст.367,374,376,381-383 ЦПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 22 червня 2022 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства «Універсал Банк» заборгованість за кредитним договором б/н від 29 жовтня 2018 року за тілом кредиту у розмірі 22 890 (двадцять дві тисячі вісімсот дев`яносто) грн.12 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства «Універсал Банк» судовий збір у розмірі 510 (п`ятсот десять) грн.98 коп.

Стягнути з акціонерного товариства «Універсал Банк» на користь ОСОБА_1 судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 555 грн. (п`ятсот п`ятдесят п`ять) грн.10 коп.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено 12 вересня 2022 року.

Головуючий: Демченко Е.Л.

Судді: Куценко Т.Р.

Макаров М.О.