н/п № 2/336/2174/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2022 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суду м. Запоріжжя в складі головуючого судді Боєва Є.С., за участі секретаря судового засідання Журавель Д.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Шевченківського районного суду м Запоріжжя із вказаним позовом.

Мотивує свої вимоги тим, що позивачу на праві приватної власності належить 1/3 частина будинку АДРЕСА_1 .

Після придбання зазначеного будинку позивач та її чоловік і двома сина переїхали на нове місце проживання і усі зареєструвались за вказаної адресою. Сина, ОСОБА_2 , відповідача по справі було зареєстровано в будинку, у зв`язку із отриманням паспорту ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Після одруження в 2003 році, відповідач деякий час разом зі своєю дружиною і батьками, проживали в зазначеному будинку,а потім разом з дружиною пішов жити до родичів дружини у приватний сектор.

Згідно копії закордонного паспорту, видного на ім`я ОСОБА_2 , та відміток про перетинання кордону,відповідач в 2019 році від`їджав на роботу до Польщі, а 05.01.2021 року він взагалі зі своєю дружиною та дітьми виїхали до Польщі, де згодом залишиться проживати назавжди. Зараз вони з жінкою працюють їх молодша донька ходить до школи.

Реєстрація відповідача в частині жилого будинку, що належить позивачу на праві приватної власності, має формальний характер та порушує право позивача щодо вільного користування та розпорядження своєю власністю, змушує її витрачати особисті кошти на оплату житлово-комунальних послуг за відповідача.

На теперішній час у зв`язку із смертю чоловіка позивача вона обмежена у коштах. В неї виникають проблеми з оплатою надмірних комунальних послуг, які не надаються, але нараховуються.

Позивач неодноразово зверталась до відповідача з проханням дійти порозуміння у цьому питанні і знятись з реєстраційного обліку, особисто після смерті його батьками, тому що позивач, не може оформити субсидію. Відповідач не заперечує, але у зв`язку із щільним графіком роботи в нього не вистачає часу коштів повернутися на Україну і зробити це самому.

У зв`язку із чим, позивач просить усунути ОСОБА_1 , перешкоди у здійсненні права власності на 1/3 частину житлового будинку, який належить її на праві власності і знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом визнання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , таким, що втратив право користування 1/3 частиною житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 06 січня 2022 було відкрито провадження у справі та призначена справа до розгляду у підготовчому судовому засіданні.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 22.02.2022 закрито підготовче судове засідання та призначено справу до розгляду.

У судові засідання, які неодноразово призначалися судом, відповідач не з`являвся, повідомлявся про розгляд справи, як шляхом направлення судових повісток за адресою реєстрації, так і шляхом публікації оголошення на офіційному сайті судової влади України про розгляд справи. Відзиву на позов також не подав.

Від позивача в матеріалах справи наявна заява про розгляд справи за її відсутність, у зв`язку із тим, що вона знаходиться за межами України.

Треті особи до судового засідання не з`явилися, повідомлялися про розгляд справи у відповідності до чинного законодавства України.

В силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що позивач є власником 1/3 частки будинку АДРЕСА_1 , що підтверджується договором купівлі-продажу, який засвідчений державним нотаріусом п`ятої Запорізької державної нотаріальної контори Шевченко О.М., та зареєстровано в реєстрі за № 1-2608, технічним паспортом , який виготовлений ТОВ «Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації» від 21.10.2013 року, інвентаризаційна справа № 4406/45758, реєстровий № 7/1531 (а.с.10-11, 12). З останнього документу випливає, що треті особи по справі є співласниками інших часток.

Актом від 06.12.2021 зафіксовано, що ОСОБА_1 проживає одна, її син, ОСОБА_2 виїхав на постійне місце проживання за кордон (а.с. 13). Рахунки на сплату комунальних послуг (вивіз сміття) виставляються на ім"я позивача з розрахунку на 3 осіб (а.с. 21).

Відповідач постійно виїжджав з території України, останній раз її покинув у січні 2021 року разом із своєю родиною, даних про його повернення матеріали справи не містять (а.с. 15-20).

Відповідно до ч.2 ст.107 Житлового кодексу України у разі вибуття наймача та членів його сім`ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім`я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім`ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття.

За ч.1 ст.71 Житлового кодексу України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Відповідно до ст.72 цього кодексу визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Статтею 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Відповідно до рекомендацій, викладених у п. 34 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» №5 від 07 лютого 2014 року, під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім`ї, попередніми членами його сім`ї, а також членами сім`ї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (пункт 3 частини першоїстатті 346 ЦК України) із зняттям останнього з реєстрації. Усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства: статті 71 ,72 ,116, 156 ЖК, стаття 405 ЦК України, а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про виселення; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою.

Аналізуючи надані по справі докази у їх сукупності, суд дійшов до висновку про можливість задоволення позову та визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, оскільки в судовому засіданні достовірно встановлений і підтверджений факт того, що відповідач без не проживає у житлі понад шість місяців. Крім того, відповідач виїхав понад півтора роки тому за кордон, Таким чином, всі зазначені дії відповідача свідчать про те, що він не ставиться до вказаного житлового приміщення як до свого постійного місця проживання, в зв`язку з чим він може бути визнаний такими, що втратив право користування ним.

На підставі наведеного, ст.ст. 263-265, 268, 280, 354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування 1/3 частиною житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1

Відповідно до ст. 265 ч. 5 п. 4 ЦПК України зазначаються наступні відомості:

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Третя особа ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Третя особа ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Запорізького апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Є.С.Боєв

21.09.22