Номер провадження: 22-ц/813/3973/22
Номер справи місцевого суду: 521/5438/21
Головуючий у першій інстанції Бобуйок І. А.
Доповідач Вадовська Л. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.03.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого (судді-доповідача) - Вадовської Л.М.,

суддів - Колеснікова Г.Я., Сєвєрової Є.С.,

переглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи справу №521/5438/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 1 липня 2021 року у складі судді Бобуйка І.А., -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 , звернувшись 15 квітня 2021 року до суду з вищеназваним позовом, вказала, що судовим рішенням у справі №496/2689/18 стягнуто з ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3 , 2006 року народження, аліменти у розмірі ј частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 6 липня 2018 року до повноліття дитини. Судовим рішенням у справі №496/757/17 стягнуто з ОСОБА_2 на утримання повнолітнього сина ОСОБА_4 , 1997 року народження, аліменти у твердій грошовій сумі, рівній 1000,00 грн., щомісячно, починаючи з 27 лютого 2019 року до закінчення навчання, а саме до 31 грудня 2019 року. Рішення не виконуються. Посилаючись на вказані обставини, заборгованість зі сплати аліментів позивач ОСОБА_1 просила стягнути з відповідача ОСОБА_2 пеню за прострочення сплати аліментів на утримання сина ОСОБА_3 в розмірі 66107,83 грн., пеню за прострочення сплати аліментів на утримання повнолітнього сина ОСОБА_4 в розмірі 11000,00 грн.

Ухвалою судді Малиновського районного суду м. Одеси від 22 квітня 2021 року відкрито провадження у справі.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 1 липня 2021 року, ухваленим в порядку заочного розгляду справи, описку виправлено ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 2 липня 2021 року позов задоволено частково; стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 пеню за прострочення сплати аліментів на утримання сина ОСОБА_3 в розмірі 22299,10 грн., пеню за прострочення сплати аліментів на утримання повнолітнього сина ОСОБА_4 в розмірі 3340,00 грн., а всього пеню в загальній сумі 25639,00 грн.; стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 908,00 грн.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 17 серпня 2021 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення суду.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції змінити в його мотивувальній та резолютивній частині, зазначивши приведений скаржником розрахунок пені та стягнувши пеню за прострочення сплати аліментів станом на 15 квітня 2021 року в загальному розмірі 77107,83 грн., з них пеню за прострочення сплати аліментів на утримання сина ОСОБА_3 в розмірі 66107,83 грн., пеню за прострочення сплати аліментів на утримання повнолітнього сина ОСОБА_4 в розмірі 11000,00 грн.

За змістом вимог апеляційної скарги незаконність і (або) необґрунтованість рішення з підстав неправильного застосування норм матеріального права полягає у застосуванні неправильної формули розрахунку пені, яка не відповідає висновку, викладеному у постанові Великої Палати Верховного Суду від 3 квітня 2019 року в справі №333/6020/16-ц, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року в справі №572/1762/15-ц.

В апеляційній скарзі не зазначено нові обставини, що підлягають встановленню, докази, які підлягають дослідженню чи оцінці.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про часткове задоволення апеляційної скарги зміну рішення суду в частині пені з огляду на наступне.

Відповідальність за прострочення сплати аліментів передбачена статтею 196 СК України, відповідно до положень частини 1 якої у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Згідно частини 2 статті 196 СК України розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

Судовим наказом судді Біляївського районного суду Одеської області від 9 липня 2018 року в справі №496/2689/18 стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти у розмірі ј частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 6 липня 2018 року до повноліття сина ОСОБА_3 , а саме до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

У виконавчому провадженні №57070786 з виконання виконавчого листа №496/2689/18, виданого 3 серпня 2018 року Біляївським районним судом Одеської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_3 , 2006 року народження, аліментів визначено заборгованість за період з 3 серпня 2018 року по 31 грудня 2018 року в сумі 10273,75 грн., за період з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року в сумі 26085,00 грн., за період з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року в сумі 30227,25 грн., за період з 1 січня 2021 року по 31 березня 2021 року в сумі 8028,75 грн., а всього заборгованість за період з 3 серпня 2018 року по 31 березня 2021 року визначена рівною 74614,75 грн.

Рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 26 квітня 2019 року в справі №496/757/19 стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання повнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який продовжив навчання, аліменти у твердій грошовій сумі, рівній 1000,00 грн., починаючи з 27 лютого 2019 року до закінчення навчання, а саме до 31 грудня 2019 року.

У виконавчому провадженні №57070786 з виконання виконавчого листа №496/757/19, виданого 21 червня 2019 року Біляївським районним судом Одеської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання повнолітнього сина ОСОБА_4 , 1997 року народження, аліментів визначено заборгованість за період з 27 лютого 2019 року по 31 грудня 2019 року в сумі 11000,00 грн.

Вимоги про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на утримання сина ОСОБА_3 пред`явлено за період з серпня 2018 року по березень 2021 року включно. В справі наявні складені державним виконавцем розрахунки заборгованості по аліментам, із аналізу яких можна дійти висновку, що, в межах позовних вимог у спірний період з 3 серпня 2018 року по 31 березня 2021 року була наявною заборгованість по аліментам в загальній сумі 74614,75 грн. При цьому розрахунки заборгованості не містять даних, але ОСОБА_1 зазначає, що ОСОБА_2 сплачено 6 березня 2019 року грошові кошти в сумі 14063,38 грн. в рахунок погашення заборгованості за період з серпня 2018 року по лютий 2019 року включно та частково в рахунок погашення заборгованості за березень 2019 року.

Вимоги про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на утримання повнолітнього сина ОСОБА_4 пред`явлено за період з лютого 2019 року по грудень 2019 року включно. В справі наявний складений державним виконавцем розрахунок заборгованості по аліментам, із аналізу якого можна дійти висновку, що в межах позовних вимог у спірний період з 27 лютого 2019 року по 31 грудня 2019 року була наявною заборгованість по аліментам в загальній сумі 11000,00 грн.

Передбачене частиною 1 статті 196 СК України право на стягнення неустойки (пені) наявне, суд першої інстанції з цим визначився правильно.

Розрахунок пені за прострочення сплати аліментів підлягає проведенню на підставі частини 1 статті 196 СК України та з урахуванням правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 25 квітня 2018 року в справі №572/1762/15-ц (постанова містить відступлення від правових висновків Верховного Суду України), яка констатує те, що зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення пені на підставі частини 1 статті 196 СК України суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням встановленого обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувати розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначити загальну суму пені за весь період заборгованості шляхом додавання показників за кожен місяць.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції послався на постанову Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року в справі №572/1762/15-ц, проте розрахунок пені провів неправильно.

Суд апеляційної інстанції погоджується з наданим ОСОБА_1 розрахунком пені за прострочення сплати аліментів, який проведено на підставі частини 1 статті 196 СК України та з урахуванням правової позиції Великої палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 25 квітня 2018 року в справі №572/1762/15-ц, відповідно до якого пеня за прострочення сплати аліментів на утримання сина ОСОБА_3 у 2018 році становить в загальній сумі 60109,09 грн., у 2019 році становить в загальній сумі 135105,27 грн., у 2020 році становить в загальній сумі 80265,97 грн., у 2021 році становить в загальній сумі 3612,94 грн., а всього пеня за весь спірний період з 3 серпня 2018 року по 31 березня 2021 року згідно розрахунку становить 279093,27 грн.

Заборгованість по аліментам на утримання сина ОСОБА_3 згідно розрахунку державного виконавця за період з 3 серпня 2018 року по 31 березня 2021 року рівна в загальній сумі 74614,75 грн.; позивач зазначає про часткове погашення заборгованості в сумі 14063,38 грн., отже за спірний період заборгованість фактично рівна 60551,37 грн.

Отже, неустойка (пеня) за прострочення сплати аліментів на утримання сина ОСОБА_3 весь спірний період з 3 серпня 2018 року по 31 березня 2021 року в загальній сумі 279093,27 грн., значно перевищує заборгованість за аліментами в загальній сумі 60551,37 грн.

Суд апеляційної інстанції погоджується з наданим ОСОБА_1 розрахунком пені за прострочення сплати аліментів, який проведено на підставі частини 1 статті 196 СК України та з урахуванням правової позиції Великої палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 25 квітня 2018 року в справі №572/1762/15-ц, відповідно до якого пеня за прострочення сплати аліментів на утримання сина ОСОБА_4 за спірний період з 27 лютого 2019 року по 31 грудня 2019 року згідно розрахунку становить 68530,00 грн.

Заборгованість по аліментам на утримання сина ОСОБА_4 згідно розрахунку державного виконавця за період з 27 лютого 2019 року по 31 грудня 2019 року рівна в загальній сумі 11000,00 грн.

Отже, неустойка (пеня) за прострочення сплати аліментів на утримання сина ОСОБА_4 за весь спірний період з 27 лютого 2019 року по 31 грудня 2019 року в загальній сумі 68530,00 грн., значно перевищує заборгованість за аліментами в загальній сумі 11000,00 грн.

Згідно положень частини 1 статті 196 СК України неустойка (пеня), що підлягає стягненню судом, не може бути більше 100% заборгованості, тобто, в даному випадку, не може перевищувати 60551,37 грн. в частині відповідальності за прострочення сплати аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , та не може перевищувати 11000,00 грн. в частині відповідальності за прострочення сплати аліментів на утримання сина ОСОБА_4 .

Положеннями частини 2 статті 196 СК України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

В справі відсутні докази доходу (заробітку), витрат майнового характеру платника аліментів тощо, які б вказували на те, що його матеріальний стан дозволяє чи не дозволяє сплатити неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів в розмірі, рівному 100% заборгованості. Якщо йти від зворотного, то наявність заборгованості вказує на те, що матеріальний стан платника аліментів не є належним.

За таких обставин, зважаючи на те, що неустойка (пеня) є відповідальністю за прострочення сплати аліментів, яка не може ускладнювати становище платника аліментів, суд застосовує положення частини 2 статті 196 СК України та, відповідно, зменшує розмір неустойки (пені), а саме до 25000,00 грн. та 3500,00 грн. відповідно.

Рішення суду в частині стягнення з відповідача на користь держави судового збору не оскаржено.

Керуючись ст.ст.367, 368, п.2 ч.1 ст.374, ст.ст.376, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, суд -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 1 липня 2021 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів - в частині стягнення пені змінити в його мотивувальній та резолютивній частині.

Стягнути з ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в сумі 25000 грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в сумі 3500 грн. 00 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий Л.М.Вадовська

Судді Г.Я.Колесніков

Є.С.Сєвєрова