КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 серпня 2022 року м. Київ

Справа № 761/23097/19

Апеляційне провадження №22-ц/824/5735/2022

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача: Соколової В.В.

суддів: Андрієнко А.М., Поліщук Н.В.

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Першого заступника керівника Шевченківської окружної прокуратури міста Києва на ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 16 листопада 2021 року, у справі за позовом Шевченківської окружної прокуратури міста Києва в інтересах держави в особі Київської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання недійсними договорів купівлі-продажу, витребування майна, скасування державної реєстрації та визнання недійсним договору іпотеки,

В С Т А Н О В И В

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 16 листопада 2021 року клопотання представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Пінчук І.В. про зупинення провадження у справі за позовом Київської місцевої прокуратури №10, в інтересах Київської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання недійсним договорів купівлі-продажу, витребування майна, скасування рішень державних реєстраторів та визнання недійсним договору іпотеки - задоволено.

Зупинено провадження у справі за позовом Київської місцевої прокуратури №10, в інтересах Київської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання недійсним договорів купівлі-продажу, витребування майна, скасування рішень державних реєстраторів та визнання недійсним договору іпотеки до набрання законної сили рішення по справі № 761/7901/21 за позовом ОСОБА_1 до Київської міської ради, треті особи: Шевченківська районна в місті Києві державна адміністрація, Департамент комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва» про визнання недійсним та скасування рішення КМР, визнання недійсним та скасування свідоцтва та скасування реєстрації права власності.

Зупиняючи провадження у справі, суд обґрунтовував свої висновки наявністю вказаних у п. 6 ч.1 ст. 251 ЦПК України підстав для зупинення провадження. При цьому суд виходив з того, що розгляд даної справи є неможливим без набрання законної сили судовим рішенням №761/7901/21.

Не погодився із вказаним судовим рішенням Перший заступник керівника Шевченківської окружної прокуратури міста Києва, ним подана апеляційна скарга, в якій він вказує на те, що суд першої інстанції обмежився висновком щодо можливого впливу результату іншої справи на вирішення даної, при цьому ним взагалі не вказано, у чому саме полягає неможливість розгляду цієї справи до вирішення справи №761/7901/21, як саме ці справи пов`язані та яким саме чином рішення у справі №761/7901/21 може вплинути на вирішення цієї справи. Також судом першої інстанції в порушення вимог п.6 ч.1 ст. 251 ЦПК України не враховано, що матеріали справи №761/23097/19 за позовом Шевченківської окружної прокуратури міста Києва в інтересах держави в особі Київської міської ради дозволяють у повній мірі встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом саме цього судового розгляду. Вказує, що спір у даній справі виник у зв`язку з незаконним вибуттям поза волею власника комунального майна, а саме: нежитлових приміщень в житловому будинку по АДРЕСА_1 . Так, в матеріалах даної справи міститься рішення Київської міської ради від 27 грудня 2001 року №208/1642 «Про формування комунальної власності територіальних громад районів м. Києва» згідно з яким житловий будинок із нежитловими приміщеннями по АДРЕСА_1 включено до переліку об`єктів комунальної власності територіальної громади Шевченківського району м. Києва. Також в матеріалах справи наявні інші докази, які підтверджують право власності Київради на спірне майно. Однак, судом першої інстанції в порушення ст. 89 ЦПК України взагалі не надано оцінку вказаним доказам, а взято до уваги лише факт оскарження ОСОБА_1 рішення Київради від 02 грудня 2010 року №284/5096.

Крім того, в матеріалах даної справи наявні докази того, що волі власника - Київради на відчуження спірного майна не було , а оспорюванні договори купівлі-продажу не відповідають вимогам законодавства, оскільки продавець за ними не набув право власності на спірне майно, а отже не міг їм розпоряджатися. Так, свідоцтво про право власності від 29 червня 1993 року Старокиївською районною державною адміністрацією м. Києва не видавалось, право власності на підставі договорів купівлі-продажу від 17 травня 2001 року БТІ м. Києва не реєструвалось , договори купівлі-продажу спірного майна віл 17 травня 2001 року у встановленому законом порядку не укладались - підписані однією і тією ж особою у всіх графах , приватизація спірного майна не здійснювалась. Таким чином, матеріали даної справи містять належні та допустимі докази на підтвердження обґрунтованості позовних вимог прокурора, та дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом даного судового розгляду.

Також вказує на порушення судом першої інстанції розумних строків розгляду справи, оскільки приймаючи рішення про зупинення провадження у справі за позовом прокурора, суд порушив п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та п. 10 ч.3 ст. 2 ЦПК України, а саме право позивач на дотримання розумних строків розгляду справи.

На підставі викладеного, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу для продовження розгляду до Шевченківського районного суду м. Києва.

В порядку ч. 2 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37 - 40 ч. 1 ст. 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи. А відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Тому розгляд справи здійснюється без виклику сторін в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість ухвали суду в межах апеляційного оскарження, колегія суддів виходить з наступного.

Судом встановлено, що в провадженні Шевченківського районного суду м. Києва перебуває справи № 761/23097/19 за позовом Шевченківської окружної прокуратури міста Києва в інтересах держави в особі Київської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання недійсними договорів купівлі-продажу, витребування майна, скасування державної реєстрації та визнання недійсним договору іпотеки.

Позовні вимоги мотивовані тим, що спірне майно (нежитлові приміщення по АДРЕСА_1 ) є комунальною власністю та належать територіальній громаді м. Києва в особі Київської міської ради. В той же час встановлено, що спірне майно зареєстровано за ОСОБА_1 на підставі договорів купівлі-продажу. Однак, Київською міською радою вказане спірне майно не відчужувалось, право власності територіальної громади на нього не припинялось, а ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_1 не набували права власності на вказане майно та не були його власниками. На момент укладення спірних договорів купівлі-продажу ОСОБА_2 не мав необхідного обсягу прав та повноважень, передбачених діючим законодавством, так як не був власником спірного майна, оскільки не набував на нього права власності на підставі підробних правовстановлюючих документів, а тому не мав права розпоряджатись ним. Отже, спірні договори купівлі-продажу суперечать вимогам чинного законодавства, а саме ст. ст. 317, 319, 346, 658 ЦК України, а тому в порядку ст. ст. 203, 215 ЦК України підлягають визнанню недійсними в судовому порядку. Таким чином, вказані нежитлові приміщення були відчужені особою, яка не мала права на їх відчуження, без згоди та відома дійсного власника майна. За таких обставин, вказані договори купівлі-продажу слід визнати недійсними та витребувати у ОСОБА_1 спірне майно на користь територіальної громади м. Києва в особі Київської міської ради.

У судовому засіданні, яке відбулося 16 листопада 2021 року представником відповідача ОСОБА_1 - адвокатом Пінчук І.В. було заявлено клопотання про зупинення провадження у справі за позовом Київської місцевої прокуратури №10, в інтересах Київської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання недійсним договорів купівлі-продажу, витребування майна, скасування рішень державних реєстраторів та визнання недійсним договору іпотеки.

Клопотання мотивовано тим, що у провадженні судді Шевченківського районного суду м. Києва Мальцева Д.О. перебуває цивільна справа №761/7901/21 за позовом ОСОБА_1 до Київської міської ради, треті особи: Шевченківська районна в місті Києві державна адміністрація, Департамент комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва» про визнання недійсним та скасування рішення КМР, визнання недійсним та скасування свідоцтва та скасування реєстрації права власності.

З огляду на вищенаведене просив зупинити провадження у справі, оскільки вважає, що існує об`єктивна неможливість розгляду даної справи, до вирішення іншої справи та набрання законної сили рішенням Шевченківського районного суду м. Києва у справі №761/7901/21.

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 16 листопада 2021 року клопотання представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Пінчук І.В. про зупинення провадження у справі за позовом Київської місцевої прокуратури №10, в інтересах Київської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання недійсним договорів купівлі-продажу, витребування майна, скасування рішень державних реєстраторів та визнання недійсним договору іпотеки - задоволено.

Зупиняючи провадження у справі, суд обґрунтовував свої висновки наявністю вказаних у п. 6 ч.1 ст. 251 ЦПК України підстав для зупинення провадження. При цьому суд виходив з того, що розгляд даної справи є неможливим без набрання законної сили судовим рішенням №761/7901/21.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Європейський суд з прав людини зауважив, що розумність тривалості провадження повинна оцінюватись з урахуванням обставин справи та таких критеріїв як складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також важливості спору для заявника (FRYDLENDER v. FRANCE, № 30979/96, § 43, ЄСПЛ, від 20 червня 2000 року).

У п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України передбачено, що суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Зупинення провадження у справі - це тимчасове або повне припинення всіх процесуальних дій у справі, що викликане настанням зазначених у законі причин, що перешкоджають подальшому руху процесу, і щодо яких невідомо, коли вони можуть бути усунені.

З огляду на вимоги закону для вирішення питання про зупинення провадження у справі суду слід у кожному конкретному випадку з`ясовувати: як пов`язана справа, яка розглядається, зі справою, що розглядається іншим судом; чим обумовлюється об`єктивна неможливість розгляду справи.

Суд має переконатися, що така підстава для зупинення провадження у справі, визначена у п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК застосовується у тому разі, коли в іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.

Межі зупинення провадження у справі не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи. Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з урахуванням обставин справи та таких критеріїв: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі.

Окрім того, неможливість розгляду справи до вирішення справи іншим судом полягає в тому, що обставини, які розглядаються іншим судом, не можуть бути встановлені судом самостійно у даній справі.

Пов`язаність справ полягає у тому, що рішення іншого суду, який розглядає справу, встановлює обставини, що впливають на збирання та оцінку доказів у даній справі. Ці обставини повинні бути такими, що мають значення для даної справи.

При цьому, у разі застосування наведеної правової конструкції п.6 ч.1 ст.251 ЦПК України, за вимогами ст. 260 ЦПК України у мотивувальній частині ухвали повинно бути зазначено, зокрема, обґрунтування висновків, яких дійшов суд при постановленні ухвали.

З наведених обставин справи вбачається, що Шевченківська окружна прокуратура міста Києва в інтересах держави в особі Київської міської ради звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання недійсними договорів купівлі-продажу, витребування майна, скасування державної реєстрації та визнання недійсним договору іпотеки.

Також з наведених обставин справи вбачається, що ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Київської міської ради, треті особи: Шевченківська районна в місті Києві державна адміністрація, Департамент комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва» про визнання недійсним та скасування рішення КМР, визнання недійсним та скасування свідоцтва, скасування реєстрації права власності (справа №761/7901/21).

Зупиняючи провадження у справі за позовом Шевченківської окружної прокуратури міста Києва в інтересах держави в особі Київської міської ради, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 надані переконливі докази, що підтверджують неможливість розгляду даної справи до вирішення іншої цивільної справи №761/7901/21.

Разом з тим, всупереч наведених вимог законодавства, суд першої інстанції в оскаржуваній ухвалі не навів мотивів, на підставі яких він дійшов висновку про об`єктивну неможливість розгляду даної справи за позовом Шевченківської окружної прокуратури міста Києва в інтересах держави в особі Київської міської ради до вирішення іншої цивільної справи №761/7901/21 за позовом ОСОБА_1 .

Спір у даній справі виник у зв`язку з незаконним вибуттям поза волею власника комунального майна, а саме: нежитлових приміщень в житловому будинку по АДРЕСА_1 , тобто предметом спору у даній справі є визнання недійсними договорів купівлі-продажу нежитлових приміщень від 20 червня 2016 року, скасування державної реєстрації права власності на вказане майно та витребування вказаного майна на користь територіальної громади м. Києва в особі Київської міської ради, в той час як в іншій цивільній справі № 761/7901/21, предметом позову є скасування реєстрації права власності на оспорюванні нежитлові приміщення зареєстрованого 18 липня 2017 року за територіальною громадою м. Києва в особі Київської міської ради, та визнання незаконним та скасування свідоцтва від 06 листопада 2006 року про право власності на вказані нежилі приміщення, а також скасування реєстрації права власності на вказані нежитлові приміщення.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції свої висновки щодо наявності встановлених процесуальним законом підстав для зупинення провадження у даній справі належним чином не мотивував, а лише констатував існування іншої справи і не зазначив, яких саме доказів не вистачає суду для прийняття судового рішення та не зазначив встановлення яких саме обставин у даній справі неможливе до розгляду іншої справи по суті, та в порушення вимог п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України дійшов передчасного висновку про зупинення провадження у справі.

Тобто, наявність іншого спору про визнання недійсним та скасування рішення КМР, визнання недійсним та скасування свідоцтва, скасування реєстрації права власності не впливає на вирішення спору в даній справі про визнання недійсними договорів купівлі-продажу, витребування майна, скасування державної реєстрації та визнання недійсним договору іпотеки, оскільки в іншій справі не вирішуються питання, що стосуються підстав, заявлених у даній справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.

Крім того, суд першої інстанції не обґрунтував причинно-правовий зв'язок, який виражається у тому, що факти, встановлені в одній із справ, будуть мати приюдиційне значення для іншої справи.

Також колегія суддів звертає увагу на те, що межі зупинення провадження у справі не повинні призводити до збільшення розумного строку розгляду справи.

Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»).

Необґрунтоване зупинення провадження у справі призводить до затягування строків її розгляду і перебування у стані невизначеності учасників процесу, що може призвести до порушення положень ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка покладає на національні суди обов`язок здійснити швидкий та ефективний розгляд справ упродовж розумного строку.

Беручи до уваги вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції зупинив провадження у справі з порушенням п. 6 ч. 1 ст.251 ЦПК України та всупереч принципу ефективності судового процесу, направленому на недопущення затягування розгляду справи.

Таким чином, колегія суддів пришла до висновку, що доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження матеріалами справи, а ухвала суду постановлена з порушенням норм процесуального права.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права, чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для скасування ухвали суду першої інстанції та направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 379, 381- 384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу Першого заступника керівника Шевченківської окружної прокуратури міста Києва - задовольнити.

Ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 16 листопада 2021 року - скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з моменту її постановлення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач: В.В. Соколова

Судді: А.М. Андрієнко

Н.В. Поліщук