Провадження № 22-ц/801/1747/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції Бессараб Н. М.
Доповідач:Якименко М. М.
УХВАЛА

14 вересня 2022 рокуСправа № 127/31828/19м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з цивільних справ:

судді - доповідача: Якименко М.М.,

суддів: Ковальчука О.В., Сала Т.Б.,

вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою особи, яка не приймала участі у справі ОСОБА_1 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 28 січня 2022 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору Органу опіки та піклування Вінницької міської ради, Органу опіки та піклування Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області про визначення місця проживання дітей,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького апеляційного суду надійшла апеляційна скарга ОСОБА_1 з клопотанням про поновлення строку апеляційного оскарження.

12.09.2022 з Вінницького міського суду Вінницької області на вимогу апеляційної інстанції надійшли матеріали цивільної справи.

Ознайомившись зі змістом апеляційної скарги апеляційний суд вважає, що така апеляційна скарга ОСОБА_1 є зловживанням процесуальними правами, а тому її слід повернути скаржнику із застосуванням до неї заходів процесуального примусу у виді штрафу з огляду на таке.

Відповідно до ч.1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з ч. 2 цієї ж статті суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом і неприпустимість зловживання процесуальними правами є основними засадами (принципами) цивільного судочинства (пункти 2 та 11 частини третьої статті 2 ЦПК України).

П.1 ч.2 ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу.

Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається, що передбачено ч.1 ст. 44 ЦПК України.

За змістом ч.2 ст. 44 ЦПК України перелік дій, що суперечать завданню цивільного судочинства та які залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами, не є вичерпним.

Так, в апеляційній скарзі скаржник зазначає: «…відверто ганебних висновків у постановах Верховного Суду у складі судді Касаційного цивільного суду Сакари Н.Ю. у справі № 370/408/19, та складу колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду та під головуванням судді Луспеника Д.Д. у справі №127/30529/18. В даних постановах, зазначені судді фактично встали на сторону «колегіальної солідарності», намагаючись приховати посадовий злочин, скоєний їхньою колегою, суддею Макарівського районного суду Київської області Косенко А.В…..», «…При цьому, об`єктивна неупередженість та зацікавленість судді Луспеника, відкрито проявляється навіть вже 9.11.2020 р., коли своєю ухвалою він задовольняє клопотання зацікавленої особи, яка подала касаційну скаргу ОСОБА_2 , та зупиняє дію Вінницького Апеляційного Суду! І хоча перелік підстав для зупинення судами Верховного суду рішень суддів нижчих інстанцій чітко зазначений нормами ЦПК, серед мотивів суддя Луспеник застосовує- «НЕПРАВОМІРНА ПОВЕДІНКА БАТЬКА»??», «…Вочевидь, судді Сакарі було завідомо відомо, що правовими наслідками її свавільного судового рішення, є-відібрання малолітнього сина ОСОБА_4 , який проживав у своїй сім`ї на законних підставах. Яке зразу, за результатами постанови від 09.06.2021 р. «затвердив» інший упереджений суддя Верховного Суду Луспеник, який у прискореному режимі вже 14.07.2021 р., посилаючись на наявність діючого розпорядження постановляє про перегляд рішення апеляційної інстанції, та законність відібрання.»; «…Поясненнями таким вкрай сумнівним та свавільним діям суддів ОСОБА_5 та Сакари, вірогідно, може слугувати той факт, що ОСОБА_3 , який неодноразово подавав клопотання, щодо прихованого злочину, скоєного суддею ОСОБА_6 . Зазначені судді, впродовж значного періоду часу працювали разом із батьком судді ОСОБА_6 - суддею Верховного Суду ОСОБА_7 . Більш того, ОСОБА_7 після виходу у відставку продовжував працювати на одній з керівних посад Вищої Ради Правосуддя. Отже, існує справедливе припущення щодо прихованих мотивів та мети, які могли існувати, при прийнятті рішень судами касаційних інстанцій у справах, у поєднанні з неправомірною поведінкою зацікавленої особи-громадянки ОСОБА_2 , яка навіть при розкритті інформації щодо її спроби вчинення тиску на суддю, вірогідно з метою запропонування судді Косенко незаконної грошової вигоди, почувається й далі безкарно».

На підставі вище викладеного Вінницький апеляційний суд вважає, що звернення ОСОБА_1 з апеляційною скаргою, у якій неодноразово використані некоректні, принизливі висловлювання щодо суддів та судової системи загалом, є виявом очевидної неповаги, не спрямоване на ефективний захист їх прав, свобод та інтересів, а тому суперечить завданню цивільного судочинства та є зловживанням процесуальними правами.

Образливі та лайливі слова для надання особливих характеристик учасникам справи, іншим учасникам судового процесу, їх представникам і суду (суддям) не можуть використовуватися ні у заявах по суті справи, заявах з процесуальних питань, інших процесуальних документах, ні у виступах учасників судового процесу та їх представників.

Колегія суддів зазначає, що така мова перебуває поза нормальним стилем спілкування, в першу чергу, у діловому мовленні, що використовується в офіційному спілкуванні (між установами, окремою особою і установою, між посадовими особами, тощо).

Суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом.

Отже на осіб, які беруть участь у справі, покладається загальний обов`язок - добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. При цьому під добросовісністю необхідно розуміти таку реалізацію прав і виконання обов`язків, що передбачають користування правами за призначенням, здійснення обов`язків в межах, визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборона зловживати наданими правами.

Зловживання процесуальними правами як особливий різновид цивільного процесуального правопорушення полягає в тому, що при зловживанні процесуальними правами відбувається порушення умов реалізації суб`єктивних цивільних процесуальних прав. Це положення відповідає загальнотеоретичним розробкам конструкції зловживання правом, в яких воно нерідко визначається як поведінка, що перевищує (або порушує) межі здійснення суб`єктивних прав. Суб`єкт цивільного судочинства свої цивільні процесуальні права має здійснювати відповідно до їх призначення, яке або прямо визначено змістом того чи іншого суб`єктивного права, або вочевидь випливає з логіки існування того чи іншого суб`єктивного процесуального права.

Вінницький апеляційний суд наголошує, що саме з метою виконання завдання цивільного судочинства сторона у справі має користуватися процесуальними правами, сприяючи тим самим суду у здійсненні правосуддя. Отож, якщо особа здійснює певну процесуальну дію не з цією метою, а для досягнення інших цілей (зокрема, образити, принизити учасників судового процесу, їхніх представників, суд, виявити до них і до їхніх дій власні негативні емоції), така особа виходить за межі дійсного змісту відповідного процесуального права, тобто зловживає ним. Правова система має бути спроможною ефективно захистити себе від цих дій. І саме на такий захист спрямовані заходи, які суд застосовує через зловживання учасником судового процесу процесуальними правами.

У процесуальних відносинах, намагаючись донести певну думку до суду, учасники судового процесу, їхні представники, інші особи мають ретельно підбирати слова, а також з обережністю виявляти емоції щодо інших учасників, їхніх представників, суду, осіб, які не беруть участь у судовому процесі. Суд не повинен толерувати використання нецензурної лексики, образливих і лайливих слів чи символів, зокрема для надання характеристик учасникам справи, іншим учасникам судового процесу, їх представникам і суду (суддям). Такі слова та символи не можна використовувати ні у заявах по суті справи, заявах з процесуальних питань, інших процесуальних документах, ні у виступах учасників судового процесу та їхніх представників.

Такі висновки апеляційного суду узгоджуються з висновками Великої Палати Верховного Суду у постановах від 13 березня 2019 року у справі № 199/6713/14-ц (пункт 22), від 14 березня 2019 року у справі № 9901/34/19, від 7 листопада 2019 року у справі № 9901/324/19).

Аналогічно Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), застосовуючи підпункт «а» пункту 3 статті 35 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод оголошує неприйнятною будь-яку індивідуальну заяву, подану згідно зі статтею 34, якщо він вважає, що ця заява є зловживанням правом на її подання. Для прикладу, ЄСПЛ констатує зловживання правом на подання заяви, коли заявник під час спілкування з ЄСПЛ вживає образливі, погрозливі або провокативні висловлювання проти уряду-відповідача, його представника, органів влади держави-відповідача, проти ЄСПЛ, його суддів, Секретаріату ЄСПЛ або його працівників (див., ухвали щодо прийнятності у справах «Ржегак проти Чеської Республіки» від 14 травня 2004 року (Rehak v. the Czech Republic, заява № 67208/01), «Дюрінже та Грандж проти Франції» від 4 лютого 2003 року (Duringer and Grunge v. France, заяви № 61164/00 і № 18589/02)).

Оскільки вказані дії скаржника не відповідають завданням та суперечать засадам цивільного судочинства, розцінюються судом як зловживання процесуальними правами, тому колегія суддя вважає апеляційну скаргу ОСОБА_1 неприйнятною, яка підлягає поверненню скаржнику.

Частиною 1 ст. 143 ЦПК України передбачено, що заходами процесуального примусу є процесуальні дії, що вчиняються судом у визначених цим Кодексом випадках з метою спонукання відповідних осіб до виконання встановлених у суді правил, добросовісного виконання процесуальних обов`язків, припинення зловживання правами та запобігання створенню протиправних перешкод у здійсненні судочинства.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 148 ЦПК України суд може постановити ухвалу про стягнення в дохід державного бюджету з відповідної особи штрафу у сумі до від 0,3 до трьох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у випадках: 1) невиконання процесуальних обов`язків, зокрема ухилення від вчинення дій, покладених судом на учасника судового процесу; 2) зловживання процесуальними правами, вчинення дій або допущення бездіяльності з метою перешкоджання судочинству; 3) неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, або неподання таких доказів без поважних причин; 4) невиконання ухвали про забезпечення позову або доказів, ненадання копії відзиву на позов, апеляційну чи касаційну скаргу, відповіді на відзив, заперечення іншому учаснику справи у встановлений судом строк; 5) порушення заборон, встановлених частиною дев`ятою статті 203 цього Кодексу.

За таких обставин, апеляційний суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання дій ОСОБА_1 зловживанням процесуальними правами та повернення їй апеляційної скарги. Водночас, апеляційний суд вважає, що з метою запобігання в подальшому зловживанням ОСОБА_1 процесуальними правами, до неї необхідно застосувати заходи процесуального примусу, а саме стягнути з неї в дохід державного бюджету штраф в розмірі одного прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2022 рік» передбачено, що з 1 січня 2022 року розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб становить 2481,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 44, 143, 148, 357 ЦПК України, суд

УХВАЛИЛА:

Визнати, що звернення ОСОБА_1 з апеляційною скаргою на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 28 січня 2022 року є діями, що суперечать завданню цивільного судочинства та є зловживанням процесуальними правами.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 28 січня 2022 року повернути особі, яка її подала.

Застосувати до ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 заходи процесуального примусу у вигляді штрафу в розмірі 2481,00 грн, та стягнути з неї вказану суму в дохід Державного бюджету України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її постановлення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий М.М. Якименко

Судді: О.В. Ковальчук

Т.Б. Сало