"08" вересня 2022 р.
справа № 755/6252/22
провадження № 2/755/4842/22
Дніпровський районний суд м. Києва в складі: головуючого судді Галагана В.І., за участю секретаря Проценко Н.А.,
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Дніпровська районна в м. Києві державна адміністрація, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-
Позивач ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою АДРЕСА_1 , мотивуючи свої вимоги тим, що позивач є власником зазначеної квартири, відповідачі: сестра позивача ОСОБА_4 та племінниця позивача ОСОБА_5 , які ніколи не проживали та не проживають у спірній квартирі, однак зареєстровані в ній. Увесь тягар на утримання квартири АДРЕСА_1 несе позивач, жодних комунальних платежів та інших платежів щодо витрат на утримання квартири відповідачі не сплачують та за адресою реєстрації не проживають. Будь-яких заяв про неможливе проживання та про збереження реєстрації за адресою спірної квартири відповідачі не подавали, наміру вселятись до квартири не мають, що є підставою звернення позивача з даним позовом до суду.
21 липня 2022 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Дніпровська районна в м. Києві державна адміністрація, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, та постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.
Відповідач не скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву у встановлений ухвалою суду від 21 липня 2022 року строк, та за відсутності доказів поважності причин неподання учасниками розгляду заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню частини восьмої статті 178 Цивільного процесуального кодексу України.
Представником третьої особи надано до суду письмові пояснення на позовну заяву, відповідно до яких просить суд ухвалити рішення відповідно до вимог чинного законодавства.
На підставі ч. 1 ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі письмові докази в їх сукупності, суд приходить до наступного.
Конституція України у ст. 47 закріплює, що ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі закону за рішенням суду.
Відповідно до ст. 316 Цивільного кодексу України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
За ст. 317 Цивільного кодексу України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.
Відповідно до ч. 1 ст. 319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Частиною першою статті 383 Цивільного кодексу України та статтею 150 Житлового кодексу України закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб.
Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло, виданого Дніпровською районною державною адміністрацією від 24.09.1996 року, квартира АДРЕСА_2 належить на праві власності ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_2 в рівних долях. (а.с. 7-8)
На підставі договору дарування частки квартири, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Щербинською О.М. від 31.10.2019 року, ОСОБА_2 передав у дар ОСОБА_1 1/3 частку квартири АДРЕСА_2 . (а.с. 9-12, 13-14)
На підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Щербинською О.М. від 26.05.2020 року ОСОБА_1 за заповітом після смерті матері ОСОБА_6 прийняла у спадщину 1/3 частину квартири АДРЕСА_2 . (а.с. 15, 16-17)
За даними Відомостей електронного реєстру територіальної громади м. Києва «ГІОЦ/КМДА» ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 - з 10.08.1989 року по теперішній час. (а.с. 33)
Згідно Актів, складених та посвідчених Житлово-експлуатаційною дільницею від 28.01.2020 року, 15.01.2021 року, 10.10.2021 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дійсно фактично не проживає за адресою: АДРЕСА_3 , особисті речі не виявлено. (а.с. 19, 20, 21)
Статтею 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.
Відповідно до статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Статтею 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Згідно із частиною першою статті 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Частиною першою статті 321 Цивільного кодексу України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до статті 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Тлумачення статті 391 Цивільного кодексу України свідчить, що негаторний позов застосовується для захисту права власності від порушень, не пов`язаних із позбавленням володіння, коли право власності може бути порушено без безпосереднього вилучення майна у власника. У постанові Верховного Суду України від 27 травня 2015 року у справі № 6-92цс15 зроблено висновок, що положення статті 391 ЦК України підлягають застосуванню лише в тих випадках, коли між сторонами не існує договірних відносин і майно перебуває у користуванні відповідача не на підставі укладеного з позивачем договору.
Аналіз положень глави 32 Цивільного кодексу України свідчить, що сервітут - це право обмеженого користування чужою нерухомістю в певному аспекті, не пов`язане з позбавленням власника нерухомого майна правомочностей володіння, користування та розпорядження щодо цього майна.
Відповідач вселилась у спірну квартиру в якості члена сім`ї (як дружина власника квартири) і набула право користуванням чужим майном, яке по своїй суті є сервітутом.
Відповідно до частини другої статті 406 Цивільного кодексу України сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення.
Якщо відповідач спільним побутом із позивачем не пов`язаний, його право на користування чужим майном підлягає припиненню на вимогу власника цього майна на підставі частини другої статті 406 ЦК України.
Відповідно до частини першої статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.
Відповідно до положень ч. 1, 5 статті 403, ч. 2 ст. 406 Цивільного кодексу України, сервітут визначає обсяг прав щодо користування особою чужим майном. Сервітут не позбавляє власника майна щодо якого він встановлений, права володіння, користування та розпорядження цим майном. Сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення.
Як убачається з матеріалів справи, предмет спору становлять вимоги позивача про позбавлення відповідача права користування житловим приміщенням, а саме: квартирою АДРЕСА_2 , вказуючи на те, що відповідач, не маючи договірних відносин із позивачем як власником квартири щодо права користування квартирою, зареєстрований за адресою спірної квартири, не несе тягар утримання житла, що порушує право позивача як власника спірного нерухомого майна на реалізацію права користування та розпорядження належним на праві власності майном.
Згідно із ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 77-80 Цивільного процесуального кодексу України.
Відповідно до частини першої статті 13 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
При цьому судом урахована Правова позиція Верховного Суду України, висловлена у Постанові від 16 листопада 2016 року, Справа № 6-709цс16, відповідно до якої визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.
За таких обставин, коли права власника порушені, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, суд приходить до висновку, що позивач правомірно вимагає усунення будь-яких порушень своїх прав, в даному випадку шляхом визнання особи відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням.
Відповідно до положень ч. 1, 3 ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Дніпровська районна в м. Києві державна адміністрація, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, підлягає до задоволення.
Відповідно до ч. 1 ст. 133 Цивільного процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. (ч. 1 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України)
В порядку статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, ураховуючи задоволення позову, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір у розмірі 992,40 грн.
Враховуючи наведене та керуючись ст. 41 Конституції України, ст.ст. 317, 391, 403, 406 Цивільного кодексу України, ст.ст. ст.ст. 2, 4, 6-13, 82, 89, 133, 141, 142, 258, 259, 263-265, 268, 272, 273, 279, 280-284, 352, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Дніпровська районна в м. Києві державна адміністрація, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, - задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право на користування квартирою АДРЕСА_2 .
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_3 ) судовий збір у розмірі 992,40 грн.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 354 Цивільного процесуального кодексу України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Заочне рішення може бути переглянуте Дніпровським районним судом м. Києва за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення (ст. 284 ЦПК України).
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст рішення суду складено 08 вересня 2022 року.
Суддя: В.І. Галаган