Справа № 159/6024/21
Провадження № 2/159/173/22
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2022 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Денисюк Т.В.,

за участю секретаря судового засідання Пустової А.Ф.

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за позовом ОСОБА_3 , подану в його інтересах представником ОСОБА_4

до ОСОБА_5

про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування,

в с т а н о в и в :

Стислий виклад позовних вимог.

У жовтні 2021 року ОСОБА_3 , в інтересах якого діяла представник ОСОБА_4 , звернувся до суду з позовом до ОСОБА_6 про визнання права власності на спадкове майно. З урахуванням редакції позовної заяви від 03.11.2021 ( а.с.21) просив визнати за ним право власності на ѕ частки квартири за адресою АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер його батько ОСОБА_7 . За життя спадкодавцем заповіту не складено. У жовтні 2013 року позивач, як спадкоємцем першої черги за законом, звернувся до Ковельської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Після тривалих судових спорів із іншими спадкоємцями за законом отримав частину належних спадкодавцю грошових коштів. Проте у 2021 році йому стало відомо, що за життя батько обміняв належну йому квартиру по АДРЕСА_2 на квартиру по АДРЕСА_1 . Станом на 14.04.2021 право власності на спірну квартиру за батьком не зареєстровано. Через відсутність правовстановлюючих документів на нерухоме майно оформлення спадкових прав в позасудовому порядку неможливе, у зв`язку з чим, він змушений звернутись до суду. Позивач вважає, що має право на ѕ частки цієї квартири, оскільки батько отримав її обмінявши за договором міни від 22.05.2009 квартиру за адресою АДРЕСА_2 , яка у свою чергу була придбана за кошти не лише батька, але й матері позивача ОСОБА_8 (першої дружини спадкодавця), тому відповідач ОСОБА_5 не має жодних прав на це майно.

Стислий виклад заперечень відповідача.

У відзиві на позовну заяву (а.с.66) відповідач ОСОБА_5 проти задоволення позову заперечила, просила відмовити у позові, зазначивши, що з 31.10.2008 перебувала із спадкодавцем ОСОБА_7 у зареєстрованому шлюбі. ІНФОРМАЦІЯ_3 у них народився син ОСОБА_9 .

22.05.2009, тобто у період шлюбу, ОСОБА_7 набув право власності на квартиру за адресою АДРЕСА_1 : ѕ частки - на підставі договору міни, ј - на підставі договору купівлі-продажу.

За спільні кошти подружжя в квартирі проведений ремонт. Після смерті чоловіка вона разом із сином продовжує проживати у цій квартирі.

Після смерті чоловіка відкрита спадкова справа. Спадкоємцями за законом є: позивач, як син від першого шлюбу, відповідач, як дружина, неповнолітній ОСОБА_9 , як син, та ОСОБА_10 , як мати (померла ІНФОРМАЦІЯ_4 ).

Позивач із заявою про видачу свідоцтва про право на належну йому частку нерухомого майна до нотаріуса не звертався, нотаріус рішення про відмову у видачі свідоцтва не приймав, тому відповідач вважає, що позов є безпідставним.

Крім того, відповідач заявила про застосування строків позовної давності, мотивуючи тим, що позивачу з дня смерті батька відомо про існування спірного нерухомого майна.

Доводи сторін у судовому засіданні.

Позивач ОСОБА_3 в судовому засіданні позов підтримав повністю, суду пояснив, що право власності на ѕ частки спірної квартири батько набув за договором міни, обмінявши відповідно квартиру по АДРЕСА_2 , яка придбана за кошти, які належали не лише батькові, але й матері позивача, першій дружині спадкодавця ОСОБА_8 . З урахуванням наведеного позивач вважає, що ця частка квартири не може бути розподілена між усіма спадкоємцями в рівних частках. Додатково пояснив, що право власності за батьком на спірне майно не було зареєстровано, відповідна реєстрація була відсутня і на час звернення до суду з позовом. Лише у листопаді 2021 відповідач, яка володіла усіма правовстановлюючими документами зареєструвала право власності на квартиру за померлим. Про наявність у батька права власності на спірну квартиру він дізнався у 2021 році випадково.

Представник позивача адвокат Ковальчук В.С. позов просив задовольнити, мотивуючи тим, що згідно наданих суду документів спірна квартира належала спадкодавцю на праві особистої приватної власності, адже ѕ частки набуті на підставі договори міни, за яким спадкодавець передав квартиру по АДРЕСА_2 , що належала йому особисто, а ј частку придбав за договором купівлі-продажу під час шлюбу, однак зі згоди відповідачки, у особисту приватну власність. Позивач, як спадкоємець за законом своєчасно звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, тому незважаючи на строки, які минули після смерті батька, має право на відповідну частину спадкового майна. З огляду на спір між сторонами щодо розміру часток та обсягу спадкового майна, відсутність реєстрації за спадкодавцем права власності на нерухоме майно нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину і рекомендовано звернення до суду, тому обраний позивачем спосіб захисту є належним та ефективним. Представник вважає, що у даній справі строк позовної давності не пропущено, оскільки позивач лише у 2021 році дізнався про право спадкодавця на нерухоме майно, відомості про яке включені до державних реєстрів за ініціативою відповідача лише після звернення позивача до суду з цим позовом.

Представник відповідача адвокат Кохан-Гнатюк Н.В. проти задоволення позову заперечила, покликаючись на те, що позивач без поважних причин пропустив строк позовної давності і не має перешкод для отримання свідоцтва про право на спадщину на ј частку спадкового майна , яка належить йому за законом, в позасудовому порядку.

Фактичні обставини справи, встановлені судом.

ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Ковелю реєстраційної служби Ковельського міськрайонного управління юстиції Волинської області від 12.07.2013).

За матеріалами спадкової справи №457-2013, заведеної державним нотаріусом Ковельської державної нотаріальної контори Голомис С.В. (а.с.34-45), спадкоємцями за законом, які прийняли спадщину і не подали заяв про відмову від неї, є :

- позивач ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який є сином спадкодавця (свідоцтво про народження, видане 15.01.1991 Ковельським відділом ЗАГСу, а.с.5). Звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_6 ;

- ОСОБА_10 , 1927 року народження, мати спадкодавця, яка згідно довідки РЖКП №2 (а.с.37) на час смерті сина була зареєстрована і проживала разом з ним за адресою АДРЕСА_3 ;

ОСОБА_10 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , спадкоємцями після її смерті визначені онуки: позивач ОСОБА_3 та син відповідачки неповнолітній ОСОБА_11 (спадкова справа №37/2020, а.с.136-153).

- відповідач ОСОБА_12 , дружина спадкодавця. Шлюб зареєстровано 31.10.2008 відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Ковелю, актовий запис № 527, свідоцтво серії НОМЕР_2 від 31.10.2008 (а.с.73). Звернулась із заявою про прийняття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_7 ;

- неповнолітній син спадкодавця ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ( свідоцтво про народження серії НОМЕР_3 видане відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Ковелю 03.02.2009, а.с.74).

За даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно (а.с.49) на час смерті спадкодавцю належала на праві власності квартира за адресою АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 060), зокрема: ѕ на підставі договору міни, посвідченого приватним нотаріусом Ковельського міського нотаріального округу Лобас Е.О. 22.05.2009 за №696, та ј на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Ковельського міського нотаріального округу Лобас Е.О. 22.05.2009 за №698.

Державна реєстрація права власності проведена реєстратором виконавчого комітету Ковельської міської ради 02.11.2021.

З наданих приватним нотаріусом Ковельського міського нотаріального округу Лобас Е.О. документів, на підставі яких посвідчені перелічені договори, вбачається, що за договором міни від 22.05.2009 ОСОБА_7 отримав в особисту приватну власність ѕ частки квартири АДРЕСА_4 , передавши іншій стороні у власність квартиру АДРЕСА_5 , яка належала ОСОБА_7 на праві особистої приватної власності на підставі договору купівлі-продажу квартири від 29.08.2008.

Під час оформлення договору міни від 22.05.2009 ОСОБА_7 письмово засвідчив у заяві, що в зареєстрованому шлюбі та фактичних шлюбних відносинах на момент купівлі квартири по АДРЕСА_2 не перебував, купував квартиру за особисті кошти, не внесені до жодного сімейного бюджету.

У заяві від 22.05.2009 відповідач ОСОБА_5 підтвердила розуміння тієї обставини, що ѕ частки квартири по АДРЕСА_1 набувається її чоловіком ОСОБА_7 у особисту приватну власність.

ј частка квартири по АДРЕСА_1 придбана ОСОБА_7 на підставі договору купівлі-продажу від 22.05.2009. За умовами договору (п.1.1) нерухоме майно придбано у особисту приватну власність.

У заяві від 22.05.2009 ОСОБА_5 дала згоду на придбання її чоловіком ОСОБА_7 цієї частки квартири у особисту приватну власність.

Що стосується квартири по АДРЕСА_2 , то згідно нотаріально засвідченого договору купівлі-продажу від 29.08.2008 (а.с.91-100) п.4.8 ОСОБА_7 придбав квартиру у особисту приватну власність, у зареєстрованому шлюбі на момент підписання договору не перебував, купував квартиру за особисті грошові кошти.

Попередній шлюб ОСОБА_7 з ОСОБА_8 (матір`ю позивача) розірваний 10.09.2007, про що зазначено у свідоцтві про розірвання шлюбу серії НОМЕР_4 від 25.08.2008.

За матеріалами спадкової справи після смерті ОСОБА_7 розподіл частини спадкового майна здійснювався в судовому порядку відповідно до рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 10.07.2014 у справі 159/1956/14-ц за позовом ОСОБА_3 , ОСОБА_8 до ОСОБА_5 , яка діє у своїх інтересах та в інтересах малолітнього сина ОСОБА_11 , з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача ОСОБА_10 , про визнання права власності на грошові кошти, та рішення у справі 159/4488/14-ц від 26.11.2014 за позовом ОСОБА_10 , ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно та за зустрічним позовом ОСОБА_3 про визнання права власності на грошові кошти.

Згідно повідомлення Ковельської державної нотаріальної контори від 18.03.2022 ( а.с.103) вчинення нотаріальних дій щодо видачі свідоцтв про право на спадщину зупинено до вирішення справи судом.

Висновки суду та мотиви прийнятого рішення.

Суд дійшов висновку про часткове задоволення позову з таких підстав.

Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу (ст. 1223 ЦК України).

За матеріалами спадкової справи після смерті ОСОБА_7 має місце спадкування за законом.

Відповідно до ст.1261 ЦК у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Позивач ОСОБА_3 та відповідач ОСОБА_5 прийняли спадщину в порядку визначеному ст.1269 ЦК України, звернувшись до нотаріуса у визначений законом строк із заявою про прийняття спадщини.

Мати спадкодавця ОСОБА_10 прийняла спадщину в порядку встановленому ч.3 ст.1268 ЦК України, як спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, і протягом строку, визначеного ст.1270 ЦК України, не заявив про відмову від неї.

Неповнолітній син спадкодавця ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , вважається таким, що прийняв спадщину згідно ч.4 ст.1268 ЦК України.

В силу ст.1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними.

Предметом спору є спадкове майно квартира за адресою АДРЕСА_1 .

Судом встановлено, що зазначена квартира належала спадкодавцеві на праві особистої приватної власності, незважаючи на ту обставину, що право власності на спірну квартиру набуто спадкодавцем в період шлюбу з відповідачем ОСОБА_5 .

Така ситуація не суперечить вимогам законодавства, оскільки відповідно до п.3 ч.1 ст.57 Сімейного кодексу України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.

Надані приватним нотаріусом Ковельського районного нотаріального округу Лобас Е.О. документи, на підставі яких оформлені договори міни та купівлі-продажу від 22.05.2009, договір купівлі-продажу від 29.08.2008 містять достатньо доказів набуття спадкодавцем спірної квартири за рахунок майна і коштів, які належали йому особисто.

Відповідно до вимог частин 1, 5, 6 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1 ст.80 ЦПК).

Відповідно до п.4 ч.3 ст.129 Конституції України основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

Позивач ОСОБА_3 не надав суду належних та допустимих доказів для спростування права особистої приватної власності спадкодавцем на спірне майно.

Таким чином, позов належить задовольнити частково і визнати за позивачем право власності на ј частину спадкового майна. Вимоги позивача про визнання за ним права власності на ѕ спірної квартири в порядку спадкування після смерті батька є безпідставними.

За наведених обставин частка кожного із спадкоємців у спірному спадковому майні є рівною і становить ј.

При цьому суд відхиляє доводи відповідача про можливість реалізації позивачем своїх спадкових прав в позасудовому порядку шляхом отримання свідоцтва про право на спадщину, оскільки вони не відповідають фактичним обставинам справи.

Згідно наданих позивачем довідки комунального підприємства «Волинське обласне бюро технічної інвентаризації» від 06.04.2021 №0643, інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно №252683625 від 14.04.2021 (а.с.8-10) право власності на спірне майно зареєстровано за попередніми власниками, відомості про набуття права власності за нотаріально засвідченими договорами міни і купівлі - продажу від 22.05.2009 за спадкодавцем до реєстру не внесені.

Позов надійшов до суду 19.10.2021.

Державна реєстрація права власності за спадкодавцем проведена за заявою відповідача 02.11.2021.

Згідно з частиною першою статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Разом з тим, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК України).

Частиною першою статті 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Проте відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України).

Згідно ст.66 Закону України «Про нотаріат» видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину строком не обмежена.

Відповідно до вимог ст.68 Закону України «Про нотаріат» та п.3, п.4.15 глави 2 розділу І Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5, свідоцтво про право на спадщину не може бути видано у разі відсутності у спадкодавця правовстановлюючих документів на нерухоме майно, у разі наявності спору щодо прав чи фактів, які підлягають посвідченню, вчинення нотаріальних дій зупиняється.

Листом №346/02-14 від 18.03.2022 державний нотаріус Ковельської державної нотаріальної контори Голомис С.В. підтвердила відсутність підстав для видачі свідоцтв про право на спадщину на спірне майно до вирішення спору в суді.

За приписами статей 328, 392 ЦК України у разі оспорення або не визнання права власності особи, вона вправі звернутись з відповідним позовом до суду.

Позивач, який мав очікування на більшу частку у спадковому майні, вправі звертатись до суду з позовом про визнання права власності і таке звернення буде належним способом захисту в розумінні статей 15,16 ЦК України.

Також суд не вбачає підстав для застосування положень частини четвертої статті 267 ЦК України, про що клопоче сторона відповідача.

Даною нормою передбачено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною, є підставою для відмови у позові.

Загальна позовна давність встановлена тривалістю у три роки (ст.257 ЦК).

Відповідно до частини першої статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Формулювання загального правила щодо початку перебігу позовної давності пов`язане не тільки з часом безпосередньої обізнаності особи про певні обставини (факти порушення її прав), а й з об`єктивною можливістю цієї особи знати про ці обставини. Можливість знати про порушення своїх прав випливає із загальних засад захисту цивільних прав та інтересів (статті 15, 16, 20 ЦК України), за якими особа, маючи право на захист, здійснює його на власний розсуд у передбачений законом спосіб, що створює в неї цю можливість знати про посягання на права. Обов`язок доведення часу, з якого особі стало відомо про порушення її права, покладається на позивача.

Аналіз змісту статті 261 ЦК України дає підстави для висновку, що початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право у примусовому порядку через суд.

Позивач зазначив, що лише у 2021 році дізнався про право власності спадкодавця на нерухоме майно, на підтвердження чого надав копію дублікату договору міни від 22.05.2009, який отримав у приватного нотаріуса Ковельського міського нотаріального округу Лобас Е.О. 17.04.2021 (а.с.11-12).

Відповідач не спростував твердження позивача і не довів більш ранньої обізнаності позивача про обсяг спадкового майна.

Потрібно також враховувати, що право власності спадкодавця на нерухоме майно зареєстровано відповідачем лише після звернення позивача до суду з позовом.

Таким чином, строк позовної давності позивачем не пропущено.

Відповідно до ст.141 ЦК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору пропорційно задоволеної частини позовних вимог, що становить 299,64 гривень ( 908 х33%).

Сторона позивача заявивши про орієнтовний розмір судових витрат на правничу допомогу, у строк визначений ч.8 ст.141 ЦПК докази розміру понесених витрат не подала.

Сторона відповідача до закінчення судових дебатів повідомила про намір подати відповідні докази витрат на правничу допомогу протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

Керуючись статтями 76, 81, 141, 258, 259, 265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, статтями 257,261,264, 328,392, 1216-1297 Цивільно кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на ј частку квартири АДРЕСА_4 в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В решті позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 299 (двісті дев`яносто дев`ять) гривень 64 копійки судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне найменування сторін:

Позивач - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_5 , адреса: АДРЕСА_6 .

Відповідач - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , РНОКПП НОМЕР_6 , адреса: АДРЕСА_7 .

Повне судове рішення складено до 05.09.2022.

ГоловуючийТ. В. ДЕНИСЮК