Справа №443/445/22
Провадження №2/443/454/22
РІШЕННЯ

іменем України

(заочне)

22 вересня 2022 рокуЖидачівський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Сливки С.І.,

за участю секретаря судових засідань Кушнір М.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Жидачеві за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа територіальна громада села Бортники в особі Ходорівської міської ради Львівської області про визнання права на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Жидачівського районного суду Львівської області із позовом, в якому просить визнати за ним в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 , право на земельну частку (пай) на території Бортниківської сільської ради площею 0,94 умовних кадастрових гектари, згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) серія ЛВ №0154526, виданого на підставі розпорядження голови Жидачівської РДА №526 від 22.08.1996 року та зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів на право на середню частку (пай), що видаються Жидачівською районною державною адміністрацією по Бортниківській сільській раді за №750.

Позовні вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його бабуся по материній ОСОБА_3 , після смерті якої відкрилася спадщина до складу якої увійшло право на земельну частку (пай) на території Бортниківської сільської ради площею 0,94 умовних кадастрових гектари, належне померлій згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) Серія ЛВ №0154526 від 26.05.1997 року. Згідно довідки Ходорівської міської ради № 732 від 16.11.2021 року, ОСОБА_3 була зареєстрована та проживала в АДРЕСА_1 до дня своєї смерті, що наступила ІНФОРМАЦІЯ_2 . Разом з нею в житловому будинку по АДРЕСА_1 проживали і були зареєстровані внук ОСОБА_1 , 1971 року народження, дружина онука - ОСОБА_4 , 1976 року народження, правнук - ОСОБА_5 , 1994 року народження. У виконкомі Бортниківської сільської ради секретарем виконкому від ОСОБА_3 . посвідчено заповіт від 17.03.1995 року за №20 в користь ОСОБА_1 . На день смерті заповідачки заповіт не змінено і не скасовано. Після смерті ОСОБА_3 позивач фактично прийняв спадщину, бо вступив в управління та володіння спадковим майном (ст.549 ЦК УРСР 1963 року). Позивач похоронив бабусю, продовжує проживати у спадковому будинку та користуватися присадибною ділянкою. Юридично спадкові права позивач не оформляв.

05.05.2022 року позивач звернувся до приватного нотаріуса Стрийського районного нотаріального округу для видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті бабусі ОСОБА_3 відносно земельної частки (паю), але нотаріус відмовив йому у видачі через відсутність правовстановлюючого документа на земельну частку (пай), що знаходиться на території Бортниківській сільської ради, що належала померлій і є спадковим майном.

Ухвалою Жидачівського районного суду Львівської області від 19.05.2022 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою від 17.06.2022 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Позивач та його представник у судове засідання не з`явився, від представника позивача надійшла заява, згідно якої просить розглядати справу без участі позивач та його представника, позовні вимоги підтримують в у повному обсязі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення.

Відповідач у судове засідання не з`явилася, хоча про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила. Відзиву та клопотань про проведення судового засідання без її участі до суду не надходило.

Крім цього, згідно ч.11 ст.128 ЦПК України виклик відповідача було здійснено через оголошення на офіційному веб-порталі Судової влади України (через веб-сайт Жидачівського районного суду Львівської області).

У зв`язку з цим суд визнає неявку відповідача неповажною та вважає, що у відповідності до положень ст.ст.280-284 ЦПК України справу можливо слухати у відсутності відповідача (заочний розгляд), оскільки в матеріалах справи є достатньо належних доказів про права, обов`язки та взаємовідносини сторін.

Представник третьої особи Ходорівської міської ради Львівської області в судове засідання не з`явився, подав заяву, згідно якої повідомляє про відсутність на час розгляду справи в суді інформації, яка була б підставою щодо заперечення позовних вимог. Крім того просить розгляд справи проводити без участі їхнього представника.

На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки учасники процесу в судове засідання не з`явились.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини і вважає, що позов є підставним та підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , його батьками є ОСОБА_6 та ОСОБА_2 (а.с.11).

Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження №8 від 16.11.2021 року, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ї матір`ю є ОСОБА_3 (а.с.9).

Згідно витягу із Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя №7 від 16.11.2021 року, 26.02.1971 року у Бортниківській сільські раді Жидачівського району зареєстровано шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_2 (а.с.10).

Як видно з копії паспорта громадянина України, виданого на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , останній зареєстрований у с.Бортники, Жидачівський район, Львівська область, з 28.06.1988 року (а.с.6,7).

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла бабуся позивача по материній ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_2 , виданим повторно Жидачівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Стрийському районі Львівської області міжрегіонального управління Міністерства юстиції м. Львів від 02.11.2021 року (а.с.12).

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина, до складу якої увійшло право на земельну частку (пай) на території Бортниківської сільської ради площею 0,94 умовних кадастрових гектари, належне померлій згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) Серія ЛВ №0154526 від 26.05.1997 року (а.с.16, 47).

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року.

У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема відповідні правила ЦК України (1963 року), у тому числі щодо прийняття спадщини, спадкоємців за заповітом і за законом.

За життя ОСОБА_3 , 17.03.1995 року було складено заповіт, який посвідчений секретарем виконавчого комітету Бортниківської сільської ради та зареєстрований в реєстрі за № 20, згідно якого остання заповіла усе своє майно ОСОБА_1 (а.с.14).

Згідно довідки Ходорівської міської ради № 732 від 16.11.2021 року, ОСОБА_3 була зареєстрована та проживала в АДРЕСА_1 до дня своєї смерті, що наступила ІНФОРМАЦІЯ_2 . У виконкомі Бортниківської сільської ради секретарем виконкому від ОСОБА_3 . посвідчено заповіт від 17.03.1995 року за №20 в користь ОСОБА_1 . На день смерті заповідачки заповіт не змінено і не скасовано. До дня смерті та на день смерті ОСОБА_3 разом з нею в житловому будинку по АДРЕСА_1 проживали і були зареєстровані: онук ОСОБА_1 - 1971 року народження, дружина онука, ОСОБА_4 - 1976 року народження, правнук ОСОБА_5 - 1994 року народження (а.с.13).

Відповідно до ч.1 ст.534 ЦК УРСР 1963 року, кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям.

Судом також встановлено, що інших спадкоємців за заповітом чи осіб, які б мали право на обов`язкову частку у спадщині, після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 не було.

Згідно ст.549 ЦК УРСР 1963 року, діями, що свідчать про прийняття спадщини є: фактичний вступ в управління чи володіння спадковим майном або подача спадкоємцем заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини.

ОСОБА_1 прийняв спадщину у піврічний термін після смерті своєї бабусі ОСОБА_3 , оскільки проживав з нею на час її смерті, не заявляв про відмову від спадщини та вступив у володіння спадковим майном. Юридично своїх спадкових прав він не оформляв, що також підтверджується витягом зі спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №68790057 від 11.04.2022, де відсутня інформація про заведені спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.15).

З метою оформлення права власності на спадкове майно, позивач звернувся до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва.

Однак, листом-відповіддю приватного нотаріуса Стрийського районного нотаріального округу Львівської області Посацькою А.О. №29/02-31 від 05.05.2022 року (а.с.18), ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно, після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку із тим, що у нього відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно, яке він має намір успадкувати.

Вирішуючи даний спір суд виходить з такого.

Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною 1 статті 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України).

Предметом спору у даній справі є право на земельні ділянки (пай), які знаходяться на території Бортниківської сільської ради.

Оскільки, правовідносини з приводу спадкування виникли у лютому 1996 року, то відповідно до Перехідних положень ЦК України 2003 року регулюються нормами ЦК УРСР 1963 року.

Відповідно до п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК, правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом.

Згідно Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» норми п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК, згідно з якими цей ЦК застосовується також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким з спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом, слід розуміти таким чином, що правила книги шостої ЦК може бути застосовано лише до спадщини, яка відкрилася після 1 липня 2003 року і не була прийнята ніким зі спадкоємців, право на спадкування яких виникло відповідно до норм статей 529 - 531 ЦК УРСР. При вирішенні спорів про спадкування, спадщина по яких відкрилась і була прийнята до 1 січня 2004 року, не допускається застосування судами норм ЦК 2003 року, а застосуванню підлягають норми законодавства, чинного на час відкриття спадщини, зокрема ЦК УРСР.

Відповідно до частини 1 та 2 статті 524 ЦК УРСР (у редакції, що була чинною на час виникнення правовідносин) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

Стаття 529 ЦК УРСР 1963 року визначає, що при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю.

Відповідно до ч.2 ст.548 ЦК УРСР 1963 року, прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Згідно ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Спадщина може бути прийнята після закінчення зазначеного строку і без звернення до суду при наявності згоди на це всіх інших спадкоємців, які прийняли спадщину (ч.1 ст.550 ЦК УРСР).

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст.ст.1216, 1217, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків спадщини від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно із вимогами ст.ст. 1269, 1270 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шестимісячного строку не заявив про відмову від спадщини. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має право протягом шестимісячного строку подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Вищим Спеціалізованим Судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ у своєму листі № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» роз`яснено, що у разі втрати, пошкодження сертифіката про право на земельну частку (пай) порядку видачі нового сертифікату на ім`я спадкодавця спадкоємцям особи, яка мала право на земельну частку (пай), не передбачено. Отже, належним способом захисту прав спадкоємців у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво право на спадщину на земельну частку (пай) є звернення спадкоємців з вимогами про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування. Оскільки спір про визнання права власності на земельну ділянку сільськогосподарського призначення є спором про спадкування, належним відповідачем у зазначених спорах є спадкоємці, які прийняли спадщину, а у випадку їх відсутності - відповідна територіальна громада в особі сільської, селищної ради.

Статтею 1297 ЦК України, встановлено обов`язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов`язку у вигляді втрати права на спадщину.

Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296,1297 ЦК України) та не здійснив його державної реєстрації (ст. 1299 ЦК України).

Водночас, згідно з роз`ясненнями, викладеними Міністерством юстиції України у своєму листі № 19-32/319 «Щодо порядку оформлення документів в разі смерті власника нерухомого майна», зазначено, що у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності, на яке не була проведена і правовстановлюючий документ відсутній, питання визначення належності цього майна наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватися у судовому порядку.

Наведене, з урахуванням зазначених вище норм ЦК України, а також позицій Пленуму Верховного Суду України та Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, дає обґрунтовані підстави вважати, що позивач має право на звернення до суду з позовом про визнання права у порядку спадкування за запоітом щодо спадкового майна.

Враховуючи зазначені норми ЦК України, роз`яснення постанови Пленуму ВСУ від 30 травня 2008 року № 7та листа ВССУ від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13, визнання права на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту порушеного права, що має застосовуватись, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових справ в нотаріальному порядку, право власності спадкоємця на спадкове майно оспорюється або не визнається іншою особою.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 05.06.2003 року № 899-IV право на земельну частку (пай) мають громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом. Право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай) є сертифікат на право на земельну частку (пай), рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).

Позивач стверджує, що Сертифікат на право на земельну частку пай втрачено.

Доказом того, що покійна ОСОБА_3 отримала право на середню земельну частку (пай), маючи Сертифікат на право на земельну частку (пай) Серія ЛВ №0154526 від 26.05.1997 року, реєстраційний номер 750, площа земельної ділянки - 0,94 умовних кадастрових гектарів. Підстава для видачі сертифіката розпорядження голови Жидачівської РДА від 22.08.1996 року №526, є довідки Головного управління Держгеокадастру у Львівській області від 04.11.2021 року №97-13-97/375-21 та від 09.06.2022 року №97-13-0.95-2524/0/293-22 (а.с.16, 47).

Державні акти на право приватної власності на землю взамін вищевказаних сертифікатів не видавались.

У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» вказано, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Пунктами 4.15, 4.18 глави 10 розділу 11 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом МЮУ від 22.02.2012 року №296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусами після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві. За відсутності у спадкодавця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів, нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. З урахуванням положень статей 1296-1299 ЦК України питання про право спадкоємця на спадкове майно вирішується судом у разі невизнання такого права чи відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Отже, відсутність факту офіційного визнання перешкоджає належному володінню користуванню та розпорядженню успадкованим майном, створює умови правової невизначеності речових прав позивача. При цьому, в даному випадку, нотаріусом було відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку із тим, що у нього відсутні правовстановлюючі документи на земельну частку (пай), яка знаходяться на території Бортниківської сільської ради Жидачівського району Львівської області.

Оскільки визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, котрий має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, оскільки нотаріусом відмовлено у вчинені нотаріальної дії щодо видачі позивачу свідоцтва про право на спадщину на земельну частку (пай) після смерті ОСОБА_3 , та враховуючи позивач у відповідності до ст. 549 ЦК УРСР спадщину прийняв, суд вважає що позовна вимоги щодо визнання за позивачем в порядку спадкування за заповітом право на земельну частку (паю) на території Бортниківської сільської ради, ґрунтуються на вимогах закону та підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 258, 259, 263-265, 280-282, 354, 355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 , в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 , право на земельну частку (пай) на території Бортниківської сільської ради площею 0,94 умовних кадастрових гектари, згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) серія ЛВ №0154526, виданого на підставі розпорядження голови Жидачівської РДА №526 від 22.08.1996 року та зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів на право на середню частку (пай), що видаються Жидачівською районною державною адміністрацією по Бортниківській сільській раді за №750.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку. Апеляційна скарга на заочне рішення може бути подана до Львівського апеляційного суду через Жидачівський районний суд Львівської області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом вказаних строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Головуючий суддя С.І Сливка