КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
єдиний унікальний номер справи: 753/8112/21
номер апеляційного провадження: 22-ц/824/1101/2022
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 серпня 2022 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача Білич І.М.,

суддів: Коцюрби О.П., Слюсар Т.А.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 12 травня 2021 року, постановлену під головуванням судді Дарницького районного суду м. Києва Якусика О.В.,

у цивільній справі №753/8112/21 за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на дитину,-

в с т а н о в и л а:

У квітні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини - неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі ј заробітку (доходу) ОСОБА_2 , але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини, щомісячно, починаючи стягнення з 19 квітня 2021 року і до повноліття дитини.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 12 травня 2021 року у видачі судового наказу за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на дитину - відмовлено.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою, заявник звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права просила її скасувати та зобов`язати Дарницький районний сул міста Києва розглянути заяву ОСОБА_1 про видачу наказу та видати наказ про стягнення з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі ј частини заробітку (доходу) ОСОБА_2 , але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини, щомісячно, починаючи стягнення з 19 квітня 2021 року і до повноліття дитини.

Вказуючи на помилковість висновків суду що, із заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою подано заяву про видачу судового наказу оскільки до заяви не додано доказів на підтвердження того, що дитина проживає разом із заявником та перебуває на її утриманні.

Вважала, що подана заява відповідала вимогам ст.163 ЦПК України. Суд неправильно застосував норми матеріального права, а саме ст.ст.180, 183 СК України, порушив норми процесуального права, а саме ст.ст. 161, 163, 165 ЦПК України у зв`язку з чим ухвала суду підлягає скасуванню.

Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, в тому числі про повернення заяви позивачеві (заявникові), розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи. Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Тому, розгляд справи здійснюється без виклику сторін в порядку письмового провадження.

Від ОСОБА_2 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній вказує, що всупереч вимогам ст. 163 ЦПК України заявник не надала доказів, на яких ґрунтуються вимоги про стягнення аліментів, а саме: не надано доказів проживання дитини із заявницею, тим більше окремо від боржника (батька), - оскільки він проживає спільно з дитиною і заявниця сама наголошує на цьому факті, не надано доказів ухилення від участі в утриманні дитини, - оскільки фактично таке утримання проводиться виключно батьком дитини, який повністю забезпечує дитину. Доказів протилежного заявниця не надала, як це прямо вимагає нормативний припис ст. 163 ЦПК України. Судом вірно вказано, що в даній ситуації вирішення питання про стягнення аліментів повинно вирішуватись у позовному порядку, що надасть можливість суду та сторонам забезпечити об`єктивний розгляд справи, а не одностороннє та безпідставне стягнення аліментів.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Частиною 5 ст. 183 СК України передбачено право батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених ст.61 цього Кодексу.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Вимоги до форми і змісту заяви про видачу судового наказу встановлені ст.163 ЦПК України, а саме, заява про видачу судового наказу подається до суду у письмовій формі та підписується заявником або його представником.

У заяві повинно бути зазначено: 1) найменування суду, до якого подається заява;2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України заявника та боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків заявника та боржника (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта заявника та боржника (для фізичних осіб - громадян України), а також офіційні електронні адреси та інші дані, якщо вони відомі заявнику, які ідентифікують боржника; 3) ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) представника заявника, якщо заява подається представником, його місце проживання або місцезнаходження; 4) вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються; 5) перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

До заяви про видачу судового наказу додаються: 1) документ, що підтверджує сплату судового збору; 2) документ, що підтверджує повноваження представника, якщо заява підписана представником заявника; 3) копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості;4) інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Стаття 165 ЦПК України передбачає, що суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо: заява подана з порушенням вимог ст. 163 ЦПК України, заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано; заявлено вимогу, яка не відповідає ст. 161 цього кодексу; наявні обставини, передбачені ч. 1 ст. 186 цього кодексу; з моменту виникнення права вимоги пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги, або пройшов строк, встановлений законом для пред`явлення позову в суд за такою вимогою; судом раніше виданий судовий наказ за тими самими вимогами, за якими заявник просить видати судовий наказ; судом раніше відмовлено у видачі судового наказу з підстав передбачених п.п. 3-6 ч. 1 цієї статті; із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу; заяву подано з порушенням правил підсудності.

Звертаючись до суду, ОСОБА_1 просила видати судовий наказ про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини - неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі ј заробітку (доходу) ОСОБА_2 , але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини, щомісячно, починаючи стягнення з 19 квітня 2021 року і до повноліття дитини.

Відмовляючи у видачі судового наказу, суд першої інстанції виходив суд керувався пунктом 1 ч.1 ст.165 ЦПК України, яким визначено, що суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушеннями вимог ст.163 цього Кодексу. Пунктом 8 зазначеної статті встановлено, що суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу. А оскільки до заяви не додано доказів на підтвердження того, що дитина проживає з заявником та перебуває на її утриманні, враховуючи вищевикладені обставини, суд відмовив у видачі судового наказу на підставі п.1,8 ч.1 ст. 165 ЦПК України. Заявник ОСОБА_1 та боржник ОСОБА_2 , які є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстровані та проживають за однією адресою, що унеможливлює встановлення права матері на звернення до суду із заявою про стягнення аліментів в межах наказного провадження; таке право може бути встановлене лише в порядку позовного провадження.

Проте погодитися з такими висновками суду не можна виходячи з наступного.

Відмовляючи у видачі судового наказу, суд першої інстанції послався на порушення вимог ст.165 ЦПК України, яка має вичерпний перелік підстав для відмови у видачі судового наказу.

Проте, ані ст.163 ЦПК України, ані ст.165 ЦПК України не містять положень щодо розгляду обґрунтованості заявлених стягувачем вимог по суті при видачі судового наказу, на які посилається суд першої інстанції.

Окрім того, у пункті 7 ст.168 ЦПК України закріплено, що у судовому наказі зазначається, повідомлення про те, що під час розгляду вимог у порядку наказного провадження та видачі судового наказу суд не розглядає обґрунтованість заявлених стягувачем вимог по суті.

Проживання батьків малолітньої дитини, на утримання якої заявлено вимоги про стягнення аліментів, за однією адресою не свідчить про відсутність у одного із батьків, який звернувся до суду із заявою про видачу судового наказу, права на стягнення такого утримання.

Слід також зазначити, що у разі видачі судового наказу, боржник у заяві про скасування судового наказу може зазначити про повну або часткову необґрунтованість вимог стягувача (п.5 ч.3 ст.170, ч.3 ст.171 ЦПК України), що є передбаченою процесуальним законом підставою для скасування судового наказу.

Згідно із вимогами ст.379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є, зокрема, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що ухвала суду як така що постановлена з порушенням норм процесуального права підлягає скасуванню, а справа поверненню до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 379, 381-384, 387 ЦПК України колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 12 травня 2021 року скасувати, справу за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на дитинунаправити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Суддя-доповідач:

Судді: