Номер провадження: 22-ц/813/2413/22
Номер справи місцевого суду: 522/9374/19
Головуючий у першій інстанції Абухін Р. Д.
Доповідач Погорєлова С. О.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.03.2022 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Одеського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: Погорєлової С.О.

суддів: Таварткіладзе О.М., Князюка О.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ?у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради, Управління державної казначейської служби України у м. Одесі Одеської області про стягнення матеріальної та моральної шкоди, на рішення Приморського районного суду м. Одеси, постановлене під головуванням судді Абухіна Р.Д. 26 січня 2021 року у м Одеса, -

встановила:

У травні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду позовом, в якому просила суд стягнути з Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради суму матеріальної шкоди у розмірі 13 500 грн., моральної шкоди в розмірі 20 000 грн. та витрати на правову допомогу.

Заявлені вимоги ОСОБА_1 обґрунтовувала тим, що 04.05.2018 року заступником начальника Управління - начальника інспекційного відділу № 1 Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради Якименко Русланом Костянтиновичем була винесена постанова № 261/18 по справі про адміністративне правопорушення, якою ОСОБА_1 було визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 96 КУпАП.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 11.12.2018 року, залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 23.04.2019 року, вищезазначену постанову було скасовано, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрито.

Позивач, посилаючись на ст. 1173, 1174 ЦК України, зазначала, що їй завдана шкода рішенням, дією чи бездіяльністю посадової особи органу державної влади або місцевого самоврядування при здійснені нею своїх повноважень, яку вона оцінила у 13 500 грн. та моральна шкода в розмірі 20 000 грн., яку ОСОБА_1 просила стягнути з відповідачів.

Рішенням Приморського районного суду м Одеси від 26 січня 2021 року у задоволенні позову ОСОБА_1 було відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції в частині відмови у стягненні моральної шкоди скасувати, та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги в цій частині задовольнити, посилаючись на необґрунтованість рішення суду, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Так, на думку апелянта, судом не було враховано, що безпідставне притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності спричинило апелянту моральну шкоду у розмірі 20 000 грн., яка має бути відшкодована відповідачем.

Таким чином, рішення суду першої інстанції переглядається у апеляційному порядку у частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення моральної шкоди.

Заслухавши суддю-доповідача, здійснивши розгляд апеляційної скарги в письмовому провадженні, дослідивши наведені в ній доводи, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга представника ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч.1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ч.1, 2 ст.367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Як вбачається з матеріалів справи, 04.05.2018 року заступником начальника Управління - начальника інспекційного відділу № 1 Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради Якименко Русланом Костянтиновичем була винесена постанова № 261/18 по справі про адміністративне правопорушення, якою ОСОБА_1 було визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 96 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 5 950,00 грн.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 11.12.2018 року по справі № 522/8773/18 позов ОСОБА_1 до Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради, заступника начальника Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради Якименка Руслана Костянтиновича про скасування постанови та закриття провадження по справі був задоволений, постанова № 261/18 по справі про адміністративне правопорушення від 05.04.2018 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 96 Кодексу України про адміністративні правопорушення скасована, а провадження по справі було закрито.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 23.04.2019 року була залишена без задоволення апеляційна скарга Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради, а рішення Приморського районного суду м. Одеси від 11 грудня 2018 року залишено без змін.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 11.12.2018 року, яке набрало законної сили, визнано протиправними дії заступника начальника Управління архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради Якименка Руслана Костянтиновича щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення та винесення постанови по справі про адміністративне правопорушення, за відсутності таких повноважень відповідно до Кодексу України про адміністративне правопорушення, а також визнано протиправними дії головних спеціалістів Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради щодо порушення провадження по справі про адміністративне правопорушення та складання 20.04.2018 року протоколу про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 96 КУпАП.

Ухвалюючи судове рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 про стягнення моральної шкоди, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження розміру спричиненої йому моральної шкоди.

Однак, колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду, з наступних підстав.

Згідно зі ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вона є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховується вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.95 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» із змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного суду № 5 від 25.05.01 року (п.З) під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Згідно п.5 цієї Постанови відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. У частині вимог про стягнення з відповідачів завданої моральної шкоди, позивачем не було належним чином обґрунтовано, тому у цій частині вимог суд має йому відмовити.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховується стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих та виробничих стосунках, час та зусилля необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому, суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

В обґрунтування вимоги про стягнення моральної шкоди ОСОБА_1 зазначала, що незаконними діями Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради та його посадових осіб їй було завдано моральну шкоду, яка виразилася у душевних стражданнях (перебування у постійному напруженому емоційному стані, в тому числі і з приводу накладення адміністративного штрафу, пошуку адвокатів та понесення додаткових витрат на правову допомогу), приниженні її честі та гідності (занижена самооцінка, можливість необмеженого кола осіб відслідкувати факт притягнення позивача до адміністративної відповідальності).

Колегія суддів погоджується із доводами ОСОБА_1 про те, що вказаними діями позивачу завдано моральної шкоди, оскільки закриття справи про адміністративне правопорушення через відсутність його складу свідчить про те, що позивача притягнуто до адміністративної відповідальності незаконно, внаслідок чого позивач завдала моральних страждань. Відшкодування моральної шкоди провадиться незалежно від того, чи застосувались з боку держави будь-які заходи примусу, чи було понесено особою витрати на погашення штрафу, накладеного судом.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових витрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

При вирішенні вимог про відшкодування моральної шкоди суд повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння моральних страждань, або втрат немайнового характеру, за яких обставин вони заподіяні, в якій грошовій сумі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить.

Таким чином, колегія суддів доходить до висновку про доведеність факту завдання моральної шкоди ОСОБА_1 внаслідок протиправних дій заступника начальника Управління архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради Якименка Р.К. щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення та винесення постанови по справі про адміністративне правопорушення, за відсутності таких повноважень відповідно до Кодексу України про адміністративне правопорушення, а також внаслідок протиправних дій головних спеціалістів Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради щодо порушення провадження по справі про адміністративне правопорушення та складання 20.04.2018 року протоколу про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 96 КУпАП.

З урахуванням викладеного, керуючись засадами розумності, виваженості та справедливості, колегія суддів вважає, що вимоги ОСОБА_1 про стягнення моральної шкоди підлягають частковому задоволенню шляхом стягнення з Управління державної казначейської служби України у м. Одесі Одеської області (до компетенції якого належить казначейське обслуговування бюджетних коштів) моральної шкоди у розмірі 10 000 гривень.

При зазначених обставинах, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції у частині, що переглядається, не визначився із юридичною природою спірних правовідносин, та необґрунтовано відмовив у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 щодо стягнення моральної шкоди, у зв`язку із чим рішення Приморського районного суду м Одеси від 26 січня 2021 року підлягає скасуванню у зазначеній частині із ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку із наведеним, колегія суддів доходить до висновку, що з Управління державної казначейської служби України у м. Одесі Одеської області на користь ОСОБА_1 належить стягнути 2 784, 75 грн. судових витрат у справі пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. ст. 375, 381-384, 390 ЦПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 26 січня 2021 року - скасувати у частині відмови у задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради, Управління державної казначейської служби України у м. Одесі Одеської області про стягнення моральної шкоди.

Постановити у цій частині нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Управління державної казначейської служби України у м. Одесі Одеської області () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) моральну шкоду у розмірі 10 000 гривень.

Стягнути з Управління державної казначейської служби України у м. Одесі Одеської області () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) 2 784, 75 грн. судових витрат у справі.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає за винятками, передбаченими п.2«а» - 2 «г» ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 25 березня 2022 року.

Судді Одеського апеляційного суду С.О. Погорєлова

О.В. Князюк

О.М. Таварткіладзе