ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 635/5561/21 Номер провадження 22-ц/814/2696/22Головуючий у 1-й інстанції Назаренко О.В. Доповідач ап. інст. Пилипчук Л. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2022 року м.Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Пилипчук Л.І.,

судді Дряниця Ю.В., Триголов В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданої в її інтересах адвокатом Юрченко Віктором Володимировичем,

на рішення Харківського районного суду Харківської області від 12 листопада 2021 року, постановлене суддею Назаренко О.В. (повний текст складено 17 листопада 2021 року),

по справі за позовом ОСОБА_2 до садівничого товариства «Руслан», третя особа: ОСОБА_1 , про визнання недійсним рішення правління садівничого товариства,

в с т а н о в и в:

22.07.2019 ОСОБА_2 звернувся в суд із позовом до садівничого товариства «Руслан» про визнання недійсним рішення правління, яке оформлене протоколом №8 від 08.08.2016, про об`єднання земельних ділянок №47 та АДРЕСА_1 та визнання за ОСОБА_1 права користування Ѕ їх частиною.

В обґрунтування позову зазначає, що із 2008 року є членом вказаного садівничого товариства, що знаходиться на території Глибоківської селищної ради Харківського району Харківської області за межами населеного пункту та за ним закріплено земельну ділянку № НОМЕР_1 площею 0,6 га, що підтверджується відповідною довідкою СТ «Руслан» від 26.02.2016, членською книжкою садовода, актами погодження меж земельної ділянки від 26.07.2016 та передачі межових знаків.

На підставі наказу Головного управління Держгеокадастру у Харківській області від 13.10.2016 №111-64-СГ ОСОБА_2 є власником земельної ділянки № НОМЕР_1 площею 0,0661га з кадастровим номером :03:010:0287, що розташована в садівничому товаристві «Руслан».

ОСОБА_1 оспорює його право власності на земельну ділянку, звертаючись до судів із різноманітними позовними вимогами. У 2019 році після отримання копії чергового адміністративного позову він побачив документ, яким та обґрунтовує свої права на його земельну ділянку, а саме - протокол №8 правління СТ «Руслан» від08.08.2016 за результатами розгляду її заяви про об`єднання ділянок АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1 з визначенням рівних часток її і його, позивача, та вважає себе співвласником двох земельних ділянок.

Таке рішення правління позивач просить визнати недійсним, оскільки воно прийнято під час судового провадження за позовом ОСОБА_1 про визнання її співкористувачем земельної ділянки № НОМЕР_1 , без повідомлення його, позивача, про розгляд такого питання та фактично позбавило його права користування закріпленою за ним земельною ділянкою.

Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 12.11.2021 позовні вимоги ОСОБА_2 до Садівничого товариства «Руслан», третя особа: ОСОБА_1 , про визнання недійсним рішення правління садівничого товариства задоволено.

Визнано недійсним рішення правління садівничого товариства «Руслан» про об`єднання земельних ділянок №47 та №318 та визнання за ОСОБА_1 права користування Ѕ їх частиною, оформлене протоколом засідання правління товариства №8 від 08 серпня 2016 року.

Рішення районного суду вмотивовано тим, що оспорюваним рішенням СТ «Руслан» обмежив право позивача безперешкодно користуватися раніше закріпленою за ним земельною ділянкою, що не відповідає положенням пункту 5.15 Статуту, а тому є достатні підстави для визнання недійсним такого рішення.

Третя особа ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Юрченко В.В., подала апеляційну скаргу на вказане рішення до Харківського апеляційного суду. Посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

Зокрема, посилаючись на норми ст.ст.1,2,3,6,8,15 Закону України «Про кооперацію», ст.167 ГК України, вважає, що член кооперативу незалежно від напряму його діяльності є носіями корпоративних прав, а відносини між його членами та кооперативом, які пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, є корпоративними. Відповідний правовий висновок викладений у постановах Великої Палати Верховного Суду від 27.02.2019 у справі №738/1772/17, від 03.04.2019 у справі №759/11487/16-ц, від 24.06.2020 у справі №361/1059/17 та інш. Тому вважає, що суд першої інстанції порушив приписи п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України, оскільки справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Зазначає, що заявлені позивачем вимоги безпосередньо стосуються прав та обов`язків ОСОБА_1 , як користувача спірних ділянок, тоді як вона залучена до участі у справі в якості третьої особи, а позивач заяв чи клопотань щодо залучення її в якості співвідповідача не заявляв, що є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову.

Незалучення до участі у справі особи як співвідповідача за умови наявності обов`язкової процесуальної співучасті є підставою для відмови у задоволенні позову через неналежний суб`єктний склад, що відповідає правовому висновку Верховного Суду в постанові від 28.10.2020 у справі №761/23904/19.

Звертає увагу на невідповідність оскаржуваного рішення вимогам ст.ст.263-265 ЦПК України, оскільки суд першої інстанції в порушення зазначених приписів ЦПК не надав жодної оцінки запереченням ОСОБА_1 , які були подані до суду в письмових поясненнях.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 17.01.2022 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_3 та ухвалою від 27.01.2022 призначено до судового розгляду./а.с.173,178/

Розпорядженням Верховного Суду від 25.03.2022 №14/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» змінено територіальну підсудність справ Харківського апеляційного суду Полтавському апеляційному суду.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

У судове засідання сторони та їх представники не з`явилися, будучи належним чином повідомленими про час та місце судового розгляду справи. Представник позивача адвокат Лаєвська М.Л., яка заявила про участь у розгляді справи в режимі відеоконференції, такий зв`язок не забезпечила.

Відповідно до ч.4 ст.212 ЦПК України ризики технічної неможливості участі в відеоконференції поза приміщенням суду з використанням власних технічних засобів несе учасник справи, який подав відповідну заяву.

Відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів встановила наступне.

Судом установлено та підтверджується матеріалами справи, що Садівниче товариство «Руслан» зареєстроване 20.12.1988 за юридичною адресою: 62410, Харківська область, Харківський район, селище Глибоке.

Пунктом 1.1 Статуту СТ «Руслан», затвердженого рішенням загальних зборів (протокол від 24.09.2016), (далі - Статут) передбачено, що товариство ґрунтується на принципах добровільного членства, поєднанні особистих, колективних і державних інтересів, безпосередньої участі членів товариства в керуванні його справами через виборчі органи.

До прав членів товариства Статутом, зокрема, віднесено право брати участь у прийнятті рішень загальними зборами як особисто, так і через свого представника за дорученням чи повноваженням, оформленим належним чином; самостійно господарювати на своїй землі.

Відповідно до пункту 4.3 Статуту, член садівницького товариства, якому була виділена безоплатно земельна ділянка для ведення індивідуального садівництва має право приватизувати земельну ділянку без згоди на те інших членів цього товариства.

Відповідно до пункту 4.4 Статуту, керівні органи товариства, органи виконавчої влади та органи самоврядування без рішення суду, що вступило в законну силу, не мають права втручатись у здійснення власником земельної ділянки повноважень щодо володіння, користування і розпорядження належною йому земельною ділянкою або встановлювати не передбачені законодавчими актами додаткові обов`язки чи обмеження.

Виконавчим органом СТ «Руслан» є правління (п.5.2 Статуту).

Як установлено судом та підтверджується членською книжкою садовода СТ «Руслан», з 2008 року позивач є членом садівничого товариства «Руслан». За ОСОБА_2 закріплено земельну ділянку № НОМЕР_1 площею 0,6 га, що підтверджується відповідною довідкою СТ «Руслан» від 26.02.2016, актами погодження меж земельної ділянки від 26.07.2016 та передачі на зберігання межових знаків./а.с.18-21/

На підставі наказу Головного управління Держгеокадастру у Харківській області від 13.10.2016 №111-64-СГ ОСОБА_2 передано у власність земельну ділянку № НОМЕР_1 площею 0,0661 га з кадастровим номером :03:010:0287, що розташована у садівничому товаристві «Руслан» на території Глибоківської селищної ради Харківського району Харківської області./а.с.17/

Земельна ділянка № НОМЕР_1 «город» (у подальшому №318) - закріплена за ОСОБА_1 .

Відповідно до протоколу №8 засідання правління СТ «Руслан» від 08 серпня 2016 року члени правління товариства ознайомились із заявою члена кооперативу ОСОБА_1 від 05 березня 2016 року про об`єднання ділянок №47 та АДРЕСА_1 з визначенням рівних часток у цих ділянках кожного з користувачів, підтримавши пропозицію голови правління СТ «Руслан» ОСОБА_4 щодо закріплення по Ѕ частині ділянок № НОМЕР_1 і № НОМЕР_2 за ОСОБА_1 (присвоїти індекс «А») та за ОСОБА_2 (присвоїти індекс «Б»)./а.с.6/

Із матеріалів справи убачається, що питання про право користування закріпленою за членом товариства ОСОБА_2 земельною ділянкою № НОМЕР_1 в СТ «Руслан» було предметом судового розгляду в іншій справі (справа №635/4924/16-ц) за позовом ОСОБА_1 до СТ «Руслан», ОСОБА_5 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та садовим будинком./а.с.14-16/

Зокрема, рішенням Харківського районного суду Харківської області від 15 липня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково - зобов`язано СТ «Руслан» змінити рішення правління від 09 серпня 2008 року та переоформити виділення земельних ділянок АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1 у садовому товаристві наступним чином: 1/2 частку земельної ділянки № НОМЕР_1 в СТ «Руслан» та 1/2 частку земельної ділянки № НОМЕР_2 - виділити позивачу ОСОБА_1 ,1/2 частку земельної ділянки АДРЕСА_3 відповідачу ОСОБА_2 .

Додатковим рішенням від 01 серпня 2016 року відповідачам СТ «Руслан» та ОСОБА_2 заборонено без згоди ОСОБА_1 вчиняти будь-які дії, що порушують її право на побудований нею садовий будинок, розташований в СТ «Русдан» в с.Глибоке Харківського району Харківської області.

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 14 листопада 2016 року, залишеним без змін постановою Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 27 червня 2018 року зазначене рішення та додаткове рішення суду першої інстанції скасовані, ухвалено нове рішення, яким у задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до Садівничого товариства «Руслан», ОСОБА_2 відмовлено. Скасовуючи рішення суду першої інстанції й ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1 суд апеляційної інстанції виходив із того, що вона не надала доказів того, що вона належить до членів садівничого товариства, і що їй, як члену товариства, було надано спірні земельні ділянки./а.с.16/

Допитані у судовому засіданні в якості свідків голова СТ «Руслан» ОСОБА_4 та сторож ОСОБА_6 пояснили, що ОСОБА_2 майже не буває на спірній земельній ділянці. На засідання правління позивач викликався шляхом оголошення по гучному зв`язку та розміщення письмового оголошення на дошці оголошень.

Задовольняючи позов та визнаючи недійсним і скасовуючи рішення правління СТ «Руслан», оформлене протоколом №8 від 08.08.2016, районний суд виходив із того, що станом на час винесення рішення правлінням товариства про визнання ОСОБА_1 співвласником (співкористувачем) земельної ділянки № НОМЕР_1 в СТ «Руслан», питання про наявність у неї права на користування вказаною земельною ділянкою було вирішено судовим рішенням, та їй відмовлено у визнанні її співкористувачем спірної земельної ділянки, а оспорюваним рішенням СТ «Руслан» обмежив право ОСОБА_7 безперешкодно користуватися раніше закріпленою за ним земельною ділянкою. Пунктом 5.15 Статуту, в якому зазначено обсяг компетенції та обов`язків правління, не передбачено повноважень правління вирішувати питання про обмеження члена товариства у користуванні раніше закріпленою земельною ділянкою.

Колегія суддів із такими висновками районного суду погоджується. Доводи апеляційної скарги правильність таких висновків не спростовують, зводяться до незгоди з рішенням та переоцінки доказів. При цьому апеляційний суд враховує наступне.

Діяльність садівничих товариств (кооперативів) регулюється Законом України «Про кооперацію».

Садове товариство є добровільним громадським об`єднанням, яке створюється для організації колективного саду, підлягає реєстрації в органах державної влади та має статус юридичної особи. Діяльність садового товариства регулюється законодавством України та його статутом.

Відповідно до п.1.2.1 Статуту садівничого товариства «Руслан» товариство є добровільним об`єднанням громадян для вирішення спільних питань у сфері розвитку садівництва та городництва (дачних ділянок).

Згідно п.1.13. Статут товариства є основним документом, що регулює його діяльність.

Права члена товариства як громадянина, споживача, землевласника чи землекористувача, встановлені Конституцією та законами України і не можуть бути обмежені рішенням керівних органів товариства, органами державної влади та органами місцевого самоврядування.(пункт 4.1. Статуту).

Власники земельних ділянок, що розміщені на території садівницького товариства, мають право без узгодження чи дозволу інших осіб, в тому числі керівних органів товариства, продавати, дарувати або іншим шляхом відчужувати земельну ділянку разом з усіма будівлями, що на ній розташовані, та передавати її в оренду, заставу, спадщину тощо. Член садівничого товариства , якому була виділена безоплатно земельна ділянка для ведення індивідуального садівництва, має право приватизувати земельну ділянку без згоди на те членів цього товариства.(пункти 4.2, 4.3 Статуту).

Відповідно до п.4.4. Статуту керівні органи товариства, органи виконавчої влади та органи самоврядування без рішення суду, що вступило в законну силу, не мають право втручатися у здійснення власником земельної ділянки повноважень щодо володіння, користування і розпорядження належною йому земельною ділянкою або встановлювати не передбачені законодавчими актами додаткові обов`язки або обмеження.

Відповідно до п.5.2. Статуту органами управління товариства є: вищий орган загальні збори товариства, виконавчий орган правління, яке очолює Голова товариства та контролюючий орган ревізійна комісія товариства.

Статтею 15 Закону України «Про кооперацію» вищим органом управління кооперативу є загальні збори членів кооперативу. До компетенції загальних зборів членів кооперативу належать, зокрема, затвердження рішення правління або голови правління про прийняття нових членів та припинення членства; прийняття рішень щодо володіння, користування та розпорядження майном. Аналогічні повноваження передбачені пунктом 5.12. Статуту СТ «Руслан».

Пункт 5.15 Статуту визначає компетенцію та обов`язки правління товариства, серед яких відсутні повноваження правління вирішувати питання про перерозподіл земельних ділянок, що були виділені членам товариства раніше.

Оспорюване рішення правління не виносилося на розгляд загальних зборів.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що оскаржуване рішення правління садівничого товариства не відповідає закону та статуту, порушує право позивача та підлягає визнанню недійсним.

Доводи апеляційної скарги із посиланням на норми ст.ст.1,2, 36,8,15 Закону України «Про кооперацію», ст.167 ГК України, що член кооперативу незалежно від напряму його діяльності є носіями корпоративних прав, а відносини між його членами та кооперативом, які пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, є корпоративними, - не заслуговують на увагу та відхиляються апеляційним судом, оскільки зводяться до хибного тлумачення зазначених норм. Також не підлягають до застосування правові висновки, викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 27.02.2019 у справі №738/1772/17, від 03.04.2019 у справі №759/11487/16-ц, від 24.06.2020 у справі №361/1059/17, оскільки обставини в цих справах та спірні правовідносини в них є відмінними від правовідносин у даній справі, які не пов`язані з корпоративними правами. Тому підстави для застосування п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України відсутні.

Апеляційний суд також відхиляє доводи апеляційної скарги щодо наявності підстави для відмови в позові у зв`язку із незалученням ОСОБА_1 в якості співвідповідача. При цьому апеляційний суд враховує, що зміст позову складають матеріально-правові вимоги позивача, які заявлені саме до садівничого товариства «Руслан», а тому останнє є належним відповідачем у справі, а ОСОБА_1 залучена до у участі у справі в якості третьої особи.

Відповідно до ч.1 ст.53 ЦПК України треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача у разі, коли рішення у справі може вплинути на їхні права або обов`язки щодо однієї зі сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за заявою учасників справи. Треті особи, які не заявляють самостійних вимог, мають процесуальні права і обов`язки, встановлені статтею 43 цього Кодексу.

Враховуючи преюдиційні факти, встановлені судовим рішенням у справі №635/4924/16-ц, в якій ОСОБА_1 було відмовлено у позовних вимогах щодо спірної земельної ділянки, яка належить позивачу, тому її процесуальний статус в даній справі, як третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, на стороні відповідача, є належним. За таких обставин відсутні підстави для відмови у задоволенні позову через неналежний суб`єктний склад, оскільки згідно правового висновку Верховного Суду, викладеному у постанові від 28.10.2020 у справі №761/23904/19, для такої підстави необхідні умови наявності обов`язкової процесуальної співучасті, що в справі, яка є предметом даного апеляційного перегляду відсутня.

Колегія суддів також визнає неспроможними доводи апеляційної скарги щодо невідповідності оскаржуваного рішення вимогам ст.ст.263-265 ЦПК України, оскільки суд першої інстанції дотримався зазначених приписів процесуального закону, ухвалив законне і обґрунтоване судове рішення, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були безпосередньо досліджені в судовому засіданні.

Враховуючи викладене, апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення районного суду без змін.

Керуючись ст.ст.367,368,375,381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , поданої в її інтересах адвокатом Юрченко Віктором Володимировичем, - залишити без задоволення.

Рішення Харківського районного суду Харківської області від 12 листопада 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 13.09.2022.

Головуючий суддя Л.І. Пилипчук

Судді Ю.В.Дряниця

В.М.Триголов