КОЗЯТИНСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа№ 133/2036/20
Провадження № 2/133/100/22
РІШЕННЯ

Іменем України

28.03.2022 м. Козятин

Козятинський міськрайонний суд Вінницької області у складі:

головуючого судді Кучерук І.М.,

за участю секретаря Медик Л.О.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 , ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія», в якому просить стягнути на його користь моральну шкоду, завдану протиправними діями, у розмірі 50000 грн., матеріальні збитки у розмірі 16530,94 грн., а також витрати на оплату за роботу експерта у розмірі 1500 грн.

Свої вимоги мотивує тим, що 12.05.2020 ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «Opel Zafira A», н.з. НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Довженка в м. Козятині Вінницької області, не вибрав безпечної дистанції та скоїв зіткнення з автомобілем «ВАЗ 2109», д.н.з. НОМЕР_2 , який рухався попереду під керуванням ОСОБА_1 . Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди позивачу завдано матеріальні збитки та заподіяно моральну шкоду.

На підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями на розгляд судді Кучерук І.М. надійшла вказана вище справа.

Ухвалою Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 17.02.2021 справу прийнято до свого провадження та її розгляд призначено за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Ухвалою Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 25.06.2021, з урахування ухвали від 31.01.2022, залучено до участі у справі відповідача ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія».

Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити за його відсутності та відсутності позивача, позовні вимоги підтримує.

Представник ОСОБА_2 - адвокат Гуменюк В.А. в судове засідання 28.03.2022 не з`явився, надав суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити за його відсутності та відсутності відповідача. Також вказав, що оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача застрахована, тому позовні вимоги щодо стягнення матеріальної задоволенню не підлягають. Щодо стягнення моральної шкоди зазначив, що позовна заява не містить обгрунтованих підстав у цій частині, заявлений розмір є надто великим.

Відповідно до п.4 ч. 8 ст. 128 ЦПКУкраїни днем вручення судової повістки є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Отже, ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія», яке, з урахування вказаної вище положення ЦПК України, будучи належним чином повідомленим про дату час і місце розгляду справи, явку свого представинка в судове засідання не забезпечило.

З`ясувавши обставини справи, заслухавши пояснення сторін і дослідивши докази, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову з огляду на таке.

Судом встановлено, що 12.05.2020 близько 09:30 год. сталась дорожньо-транспортна пригода за тих обставин, що ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «Opel Zafira A», н.з. НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Довженка в м. Козятині Вінницької області, не вибрав безпечної дистанції та скоїв зіткнення з автомобілем «ВАЗ 2109», д.н.з. НОМЕР_2 , який рухався попереду під керуванням ОСОБА_1 . Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди обидва автомобілі зазнали механічних пошкоджень.

Постановою Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 04.06.2020 у справі №133/1312/20 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу (а.с.7).

Відповідно до звіту №1493 матеріальний збиток, завданий власнику «ВАЗ 2109», д.н.з. НОМЕР_2 , в результаті його пошкодження під час дорожньо-транспортної пригоди, складає 14066, 02 грн., а вартість відновлювального ремонту складає 16530,94 грн. (а.с.8-22).

Згідно з актом прийому-передачі виконаної роботи №1493 вартість роботи експерта складає 1500 грн. (а.с.23).

Відповідно до меморіального ордеру від 09.06.2020 позивач здійснив платіж за експертну оцінку власного автомобіля у розмірі 1500 грн. (а.с.24).

Вирішуючи питання щодо обгрунтованості позовних вимог в частині стягнення матеріальних збитків, суд враховує те, що відповідальність ОСОБА_2 - водія автомобіля «Opel Zafira A», н.з. НОМЕР_1 , на дату вчинення дорожньо-транспортної пригоди була застрахована, що підверджується копією поліса №АР/4419259 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страховик - ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія»). Встановлена страхова сума за шкоду, заподіяну майну, в розмірі 130000,00 грн. (а.с.70).

Згідно з ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Пунктом 1 ч. 2 вказаної статті ЦК України передбачено, що збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частинами 1, 2 ст. 1187 ЦК України визначено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Статтею 1 Закону України «Про страхування» від 07.03.1996 №85/96-ВР передбачено, що страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Відповідно до абз. 1 п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 №1961-IV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Отже, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»), що узгоджується з правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду від 04.07.2018 у справі №755/18006/15-ц.

Зокрема у п. 74 вказаної постанови Велика Палата Верховного Суду звертає увагу на те, що, уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди.

Підпункт 37.1.4 п. 37.1 ст. 37 Закону № 1961-IV визначає наслідком пропуску потерпілою особою річного строку подання заяви до страховика про страхове відшкодування, право страховика на відмову у виплаті регламентних виплат.

Разом з тим, ані Закон №1961-IV, ані ЦК України, ані будь-який інший закон не передбачає в цьому випадку припинення взагалі права потерпілою особи на отримання відшкодування або на задоволення позову як, наприклад, передбачено ЦК України при пропуску позовної давності.

З огляду на те, що пропуск річного строку звернення із заявою до страховика (страхової компанії) не зазначений у законодавстві (стаття 12 ЦК України) як підстава для припинення матеріального права, цей строк не може бути розцінений як преклюзивний і такий, що припиняє існуюче право на отримання відшкодування шкоди в розмірі регламентних виплат взагалі.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 14.12.2021 у справі № 147/66/77 дійшла висновку, що при добросовісній поведінці потерпілої особи та доведеності, що річний строк пропущено через незалежні від потерпілої особи причини, особа може отримати таке відшкодування, пред`явивши вимогу до страховика (страхової компанії) в судовому порядку протягом строку позовної давності.

У судовому засіданні 25.06.2021 представник ОСОБА_2 - адвокат Гуменюк В.А., заперечуючи проти позову з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 на час дорожньо-транспортної пригоди була застрахованою ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія», надав суду поліс страхування №АР/4419259. У зв`язку із вказаними обставинами, відповідну страхову компанію за клопотанням представника позивача - адвоката Пилипчука В.О. було залучено як співвідповідача у справі.

Судом встановлено, що позивач лише під час розгляду даної справи в суді, а саме в судовому засіданні 25.06.2021, дізнався про те, що цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_2 на момент дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 12.05.2020, була застрахована в ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія», оскільки про це ОСОБА_3 , як інший учасник ДТП, ОСОБА_1 не повідомив.

10.09.2021 звернувся до відповідної страхової установиіз заявою про страхове відшкодування. Однак станом на 06.12.2021 жодного повідомлення та виплати страховиком не здійснено.

Отже, річний строк звернення до страховика про отримання страхового відшкодування пропущено позивачем з незалежних від нього обставин й у поведінці позивача суд не вбачає ознак недобросовісності. А тому, зважаючи на те, що страховик, який на випадок виникнення деліктного зобов`язання взяв на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в частині відшкодування матеріальної шкоди в розімірі 16530,94 грн. та оплати за роботу експерта в розмірі 1500 грн. шляхом їх стягнення із страхової компанії.

Щодо вимоги про стягнення моральної шкоди, суд виходить з такого.

Статтями 23, 1167 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування (ч.ч. 3, 4 ст. 23 ЦК України).

Суд бере до уваги те, що позивач просить стягнути моральну шкоду, яка не охоплюється страховим відшкодуванням, оскільки не стосується шкоди, заподіяної життю та здоров`ю потерпілого (згідно з ст. 23 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 №1961-IV) та не належить до шкоди, заподіяної майну (згідно з ст. 28 Закону № «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 №1961-IV). Тому відповідальність за заподіяну позивачу моральну шкоду, яка полягає в його моральних стражданнях та інших немайнових втратах через спричинене з вини страхувальника ДТП, має бути співмірно компенсована останнім.

Відповідно до роз`яснень, які містяться у п. 4 постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», з огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (ч.2 ст. 1166 ЦК) відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (ч.5 ст.1187 ЦК, п.1 ч.2 ст. 1167 ЦК). Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, порушення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вона є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди мають враховуватись вимоги розумності та справедливості.

Надаючи оцінку доказам у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що протиправними діями відповідача позивачу завдано моральну шкоду, оскільки саме з його вини було пошкоджено майно позивача, внаслідок чого у позивача настали вимушені зміни у життєвому укладі, хвилювання. Останній, маючи малолітніх дітей та потребу у відвідуванні з ними медичних закладів, вимушений був докладати додаткових зусиль для організації свого побуту внаслідок відсутності можливості користуватися своїм транспортним засобом.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди суд визначає з урахуванням характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань позивача, тривалості її страждань, позбавлення позивача можливості реалізації своїх планів, а також зважаючи на суб`єктивне відношення відповідача - ОСОБА_2 до ситуації, що склалася.

Враховуючи вище викладене, а також, виходячи з принципів розумності та справедливості, суд вважає за можливе задовольнити позов частково і визначити розмір відшкодування моральної шкоди, завданої позивачу, в сумі 5000 грн.

Питання судових витрат суд вирішує у відповідності з вимогами ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 22,23,1166, 1167,1187 ЦК України, ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст.258,259,263-265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду у розмірі 16530 (шістнадцять тисяч п`ятсот тридцять) грн. 94 коп., витрати за роботу експерта у розмірі 1500 (одна тисячу п?ятсот) грн. та 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп. судового збору.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральшу шкоду у розмірі 5000 (п`ять тисяч) грн. та 84 (вісімдесят чотири) грн. судового збору.

У задоволенні решти позовних вимог, а саме стягнення моральної шкоди у розмірі 45000 грн, відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення до Вінницького апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , проживає: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , проживає: АДРЕСА_2 , РНОКПП не відомий.

Відповідач: ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія», адреса: вул. Арх. Артинова,16 м.Вінниця).

Суддя І.М. Кучерук