Справа № 717/1031/22
Номер провадження2/717/197/22
РІШЕННЯ
23.09.2022 року смт. Кельменці
Кельменецький районний суд Чернівецької області в складі:
головуючого судді Телешмана О.В.,
з участю секретаря судового засідання Глібіщук М.Л.,
позивач ОСОБА_1 в судове засідання з`явилася;
представник позивача ОСОБА_2 - в судове засідання з`явився,
відповідач ОСОБА_3 - в судове засідання з`явився,
Представник позивачки ОСОБА_1 адвокат Степаненко А.Т. подав до Кельменецького районного суду Чернівецької області позовну заяву, в якій просить:
Ухвалити рішення, яким визначити розмір аліментів, які стягуються із ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на утримання малолітньої дочки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі ј частини всіх видів заробітку (доходів), щомісячно, але не більше 10 розмірів прожиткового мінімуму, з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття та стягнути з відповідача судові витрати на правову допомогу
Розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про зміну способу стягнення аліментів, суд -
ВСТАНОВИВ:
Позивачка ОСОБА_5 позов підтримала повністю.
Представник позивача ОСОБА_2 позов підтримав повністю, з підстав, зазначених в позовній заяві та просить ухвалити рішення, яким задовольнити позовні вимоги.
Відповідач ОСОБА_4 позов визнав повністю, з підстав, зазначених в позовній заяві.
Інші заяви та клопотання не надходили.
Інші процесуальні дії у справі не вчинялися.
Судом також встановлено, що відповідач ОСОБА_4 згідно свідоцтва про народження є батьком дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується копією свідоцтва про народження ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , серії НОМЕР_1 . Рішенням Кельменецького районного суду Чернівецької області від 14 квітня 2015 року з відповідача стягнуто аліменти на користь позивачки на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у розмірі 700 (сімсот) гривень щомісячно і до досягнення дитиною повноліття.
Згідно ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 180 СК України відповідач зобов`язаний утримувати свою неповнолітню дитину. Відповідно до ч.1-3 ст.181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.
Відповідно до ст.182 СК при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. За положеннями ст.183 СК, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч.2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Відповідач позов визнав повністю.
Відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.
Суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності визнаних представником відповідача обставин або добровільності їх визнання.
Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.
Суд вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.
Враховуючи вказані вище обставини справи та законодавство, яке регулює правовідносини, пов`язані з обов`язками матері, батька утримувати дитину, зважаючи на те, що позивач повністю підтримав позов, а відповідач повністю визнав позов, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_5 слід задовольнити повністю, а саме:
слід змінити спосіб стягнення аліментів, які стягуються з відповідача ОСОБА_4 згідно рішення Кельменецького районного суду Чернівецької області від 14.04.2015 року та стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , аліменти на користь ОСОБА_7 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в розмірі ј частки всіх видів заробітку (доходів) відповідача щомісячно, з дня набрання даним рішенням суду законної сили і до повноліття дитини ОСОБА_6 .
Відповідач не надав суду доказів, що він звільнений від оплати судових витрат.
Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч.6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до п.3 ч. 1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів.
Відповідно до ч.1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.
Відповідно до ст.141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
Відповідач визнав позов повністю, тому суд вважає, що з відповідача на користь держави слід стягнути 50 відсотків судового збору, який підлягав сплаті при поданні позову.
Враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору, то судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог слід покласти на відповідача, тобто стягнути з відповідача ОСОБА_4 на користь держави 496 (чотириста дев`яносто шість) гривень 20 (двадцять) копійок судових витрат у вигляді судового збору.
Відповідно до ч.1,2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, що розмір даних витрат є обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Судом встановлено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката визначений відповідачем у розмірі 2000 гривень.
Відповідач не заявляв клопотань про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами та не доводив необґрунтованість витрат позивача на оплату правничої допомоги.
Суд вважає, що витрати позивачки на правову допомогу в сумі 2000 гривень є співмірними з складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг) та обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт
Враховуючи наведене, суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути 2000 (дві тисячі) гривень судових витрат у вигляді витрат на професійну правничу допомогу адвоката, тобто пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
На підставі ст. ст. 150, 164-166, 180-184, 191,192 СК України, керуючись ст.ст. ст. ст. 4,12,19,27,48,133, 137, 141, 259, 263, 264, 265 ЦПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
Позов ОСОБА_5 до ОСОБА_4 задовольнити повністю.
Змінити спосіб стягнення аліментів, які стягуються на підставі рішення Кельменецького районного суду Чернівецької області від 14 квітня 2015 року з ОСОБА_4 та стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , (проживає в АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , паспорт серії НОМЕР_3 ) аліменти на користь ОСОБА_5 (проживає в АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 ) на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 в розмірі ј частки всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, з дня набрання даним рішенням суду законної сили і до повноліття дитини ОСОБА_6 .
Стягнути з відповідача ОСОБА_4 на користь позивача ОСОБА_5 2000 (дві тисячі ) гривень судових витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави 496 (чотириста дев`яносто шість) гривень 20 (двадцять) копійок судових витрат у вигляді судового збору.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Чернівецького апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне судове рішення складено 23.09. 2022 року.

Суддя