КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
номер апеляційного провадження: 22-ц/824/3797/2022
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 серпня 2022 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача Білич І.М.,

суддів: Коцюрби О.П., Слюсар Т.А.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу адвоката Комлика Іллі Сергійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , на ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 25 листопада 2021 року, постановлену під головуванням судді Дніпровського районного суду м. Києва Марфіної Н.В.,

у цивільній справі №755/19604/21 за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про поновлення на роботі та стягнення виплат за час вимушеного прогулу.

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпровського районного суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства «Українська залізниця» в якому просив суд поновити його на посаді заступника директора філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель та споруд» АТ «Укрзалізниця» та стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 25 листопада 2021 року цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про поновлення на роботі та стягнення виплат за час вимушеного прогулу передано виходячи з положень на розгляд до Печерського районного суду міста Києва.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою, позивач в с особі свого представника звернувся до суду з апеляційною скаргою, за результатами розгляду якої просив суд скасувати ухвалу суду першої інстанції, справу повернути до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Вказуючи на порушення судом першої інстанції норм процесуального законодавства та зазначаючи, що позивач звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з дотриманням правил альтернативної підсудності, передбаченої ч. 1 ст. 28 ЦПК України про що він вказував у самій позовній заяві.

Проте суд зазначеної обставини не врахував, та дійшов помилкового висновку про передачу справи за підсудністю до Печерського районного суду міста Києва за місцезнаходженням відповідача по справі.

Зазначаючи також про необґрунтованість посилань суду на ненадання позивачем доказів реєстрації його місця проживання, оскільки такі вимоги суперечать положенням ст. 177 ЦПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини 1 ст.353 цього Кодексу, в тому числі про передачу справи на розгляд іншому суду, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

З урахуванням зазначених обставин розгляд справи здійснюється без виклику сторін в порядку письмового провадження.

Представником відповідача було надано відзив на апеляційну скаргу, в якому останній вказує, що позивач не надав доказів на підтвердження наявності дійсної реєстрації місця свого проживання у Дніпровському районі м. Києва, а надання ним копії паспорту з відміткою про реєстрацію місця проживання в Дніпровському районі м. Києва до суду апеляційної інстанції суперечить ст. 367 ЦПК України. Так як у відповідності до положень ч. 3 цієї статті, докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Приймаючи судове рішення про передачу справи на розгляд до Дніпровського районного суду м. Києва, суд першої інстанції виходив з того, що у своїй позовній заяві позивач зазначив місце своєї реєстрації як АДРЕСА_1 . Вказана адреса територіально відноситься до Дніпровського району м. Києва. Однак, із матеріалів позовної заяви не вбачається належних доказів на підтвердження наявності дійсної реєстрації місця проживання позивача. Хоча позивач не був позбавлений можливості підтвердити місце реєстрації свого проживання шляхом надання копії паспорту, або довідки з демографічного реєстру про зареєстроване місце проживання. Відтак, суд вказував на відсутність підстав для визначення альтернативної підсудності даного позову саме Дніпровському районному суду м. Києва, а відтак вважав що згідно до вимог ст. 31 ЦПК України справа має бути передана на розгляд Печерському районному суду, як суду на територіальній юрисдикції якого зареєстровано місце знаходження відповідача, тобто за загальними правилами підсудності.

Проте погодитися з такими висновками суду не можна виходячи з наступного.

Відповідно до положень ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Так, відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За змістом ч.2 ст.27 ЦПК України, позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Крім того, згідно ч. 1 ст. 28 ЦПК України позови, що виникають з трудових правовідносин, можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача.

Тобто, позивач має право на вибір між кількома судами, яким згідно з цією статтею підсудна справа, за винятком виключної підсудності, встановленої ст. 30 цього Кодексу - ч. 16 ст. 28 ЦПК України.

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_1 подаючи позовну заяву зазначив місце своєї реєстрації: АДРЕСА_1 , вказуючи, що звертається до суду в порядку ч. 1 ст. 28 ЦПК України. Місце реєстрації за вказаною адресою, також підтверджується доказами наданими в додатках, а саме: копією трудового договору долученого до позовної заяви.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 173 ЦПК України позовна заява серед іншого повинна містити: найменування суду першої інстанції, до якого подається заява; повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі

Стяттею 177 ЦПК України визначено перелік документів, які подаються до позовної заяви. Так, позивач повинен додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб.

У разі подання до суду позовної заяви та документів, що додаються до неї в електронній формі, позивач зобов`язаний додати до позовної заяви доказ надсилання листом з описом вкладення іншим учасникам справи копій поданих до суду документів.

Правила цієї статті щодо подання копій документів не поширюються на позови, що виникають з трудових правовідносин, а також про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок кримінального правопорушення чи каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи, незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду.

У разі необхідності до позовної заяви додаються клопотання та заяви позивача про звільнення (відстрочення, зменшення) від сплати судового збору, про призначення експертизи, витребування доказів тощо.

До позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів). До заяви про визнання акта чи договору недійсним додається також копія (або оригінал) оспорюваного акта чи договору або засвідчений витяг з нього, а у разі відсутності акта чи договору у позивача - клопотання про його витребовування.

До позовної заяви, підписаної представником позивача, додається довіреність чи інший документ, що підтверджує повноваження представника позивача.

Ураховуючи наведені положення цивільного процесуального кодексу, вбачається, що на позивача не покладається обов`язку надання доказів на підтвердження його місця реєстрації при подачі позову до суду.

Однак, при вирішенні питання щодо відкриття провадження, суд першої інстанції на вищезазначене уваги не звернув, а відтак дійшов помилкового висновку про наявність підстав для передачі справа на розгляд до Печерського районного суду м. Києва за місцезнаходженням відповідача.

Відповідно до ч.4 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права, які призвели до постановления помилкової ухвали.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що ухвала про передачу справи на розгляд іншого суду як така що постановлена з порушенням норм процесуального права, підлягає скасуванню, а справа направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 379, 381-384, 387 ЦПК України колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу адвоката Комлика Іллі Сергійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 25 листопада 2021 року скасувати, справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про поновлення на роботі та стягнення виплат за час вимушеного прогулу направити до Дніпровського районного суду міста Києва для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного суду протягом тридцяти днів.

Суддя-доповідач:

Судді: