_____________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2-др/947/27/22
Київський районний суд м.Одеси у складі:
Головуючого - судді Куриленко О.М.,
за участю секретаря - Баранової Ю.О.,
В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що ухвалою суду від 16.02.2022 року Київським районним судом м. Одеси було залишено без розгляду позов ОСОБА_1 до Приватного нотаріуса Чапського Артема Едуардовича, Товариства з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс», третя особа Служба у справах дітей Одеської міської ради про визнання недійсним права власності на нерухоме майно.
Заявник стверджує, що у зв`язку з судовим розглядом сторона відповідача понесла судові витрати, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу, витрати пов`язані з надісланням кореспонденції, прибуття до судового засідання та інші, у зв`язку з чим заявник просить на підставі с. 5 ст. 142 ЦПК України стягнути з позивача вказані витрати.
Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст.ст. 128-130 ЦПК України.
Сторони по справі у судове засідання не з`явились, повідомлялись належним чином, про причини неявки суду не повідомили.
Відповідно до ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати;3) судом не вирішено питання про судові витрати;4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. 2. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.3. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.4. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. 5.Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено.
Суд, ознайомившись з матеріалами справи вважає, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
У судовому засіданні встановлено, що 30 листопада 2021 року позивач звернулась до суду з позовом, в якому просила визнати неправомірним та скасувати запис про право власності на майно, право власності на суб`єктів (суб`єкта) цього права, форма власності: приватна, розмір частки 1/1, за номером запису про право власності 43595884, вчиненого 20 серпня 2021 року на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер 59958412 від 20.08.2021 року, приватним нотаріусом Чапським Артемом Едуардовичем. Визнати право власності на нерухоме майно, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 .
Ухвалою судді від 01 грудня 2021 року позовну заяву будо залишено без руху у зв`язку з несплатою в повному обсязі судового збору та надано строк для усунення вказаних в ухвалі недоліків до 10 грудня 2021 року.
Одночасно з подачею позву, позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою, в якій просила забезпечити позов шляхом накладення арешту на квартиру, що розташована: АДРЕСА_1 .
Ухвалою суду від 01 грудня 2021 року у задоволенні заяви позивача про забезпечення позову було відмовлено.
На виконання вимог судді, 09 грудня 2021 року позивачем ОСОБА_1 подано до суду заяву про усунення недоліків до якої надано квитанцію про сплату судового збору № 35990807 від 08 грудня 2021 у розмірі 11 350,00 гривень. Таким чином позивачем у визначений строк усунуто недоліки.
Ухвалою судді від 10.12.2021 року провадження у справі було відкрито та призначено судове засідання в порядку спрощеного позовного провадження.
У зв`язку з тим, що у судові засідання, які були призначені на 24.01.2022 року та 16.02.2022 року позивач по справі не з`явилась, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, з клопотаннями про розгляд справи у її відсутність не зверталась, ухвалою суду від 16.02.2022 року позовну заяву ОСОБА_1 до Приватного нотаріуса Чапського Артема Едуардовича, Товариства з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс», третя особа Служба у справах дітей Одеської міської ради про визнання недійсним права власності на нерухоме майно було залишено без розгляду.
У частині 5 статті 142 ЦПК України вказано, що у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необгрунтовагних дій позивача.
Відповідно до частини 6 статті 142 ЦПК України, у випадках, встановлених частинами третьою - п`ятою цієї статті, суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду.
Звертаючись до суду з даною заявою представник заявника зазначає, що у зв`язку з судовим розглядом сторона відповідача понесла судові витрати, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу, витрати пов`язані з надісланням кореспонденції, прибуття до судового засідання.
Як вбачається з матеріалів справи, заявник просить суд стягнути з позивача судові витрати у вигляді витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 9 500,0 гривень.
Відповідно до ст. 137 ЦПК Кураїни, розмір витрат на професійну правничу допомогу має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до ч. 3 ст.141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обгрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; і поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необгрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Частиною 8 ст. 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Отже, аналізуючи норми ЦПК України щодо визначення розміру судових витрат та їх розподілу між сторонами можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: І) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.
Верховний Суд в Постанові від 10.06.2021 року по праві № 820/479/18 зазначив, що як вказано у Рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23рп/2009, правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з Іншими суб`єктами права.
При цьому необхідно враховувати, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківській документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також їх розрахунку є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
В матеріалах справи містяться документи, що свідчать про існування договірних відносин між клієнтом (ТОВ КОНСАЛТ СОЛЮШЕНС) та адвокатським бюро "Павлишин та партнери", працівником якого є Павлишин Андрій Іванович , а саме: Договір про надання правничої допомоги від 29.04.2020 року з додатком № 1 до нього, Акт здачі-прийняття наданих послуг № 9 від 29.04.2020 року, описом робіт (наданих послуг) від 23.02.2022 року, платіжним дорученням № 347 від 17.05.2021 року та випискою з рахунку АБ «Павлишин та партнери», з якої вбачається надходження від ТОВ «КОНСАЛТ СОЛЮШЕНС» грошових коштів на рахунок бюро.
Вирішуючи питання по суті, суд приходить до висновку, що вимоги щодо відшкодування правничої допомоги у сумі 9 500,00 гривень відповідають вимогам ст.137 ЦПК України, а відтак підлягають задоволенню.
Таким чином, виконані роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, суд дійшов висновку про необхідність стягнення з позивача на користь відповідача 9 500,00 гривень витрат на професійну правничу допомогу.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст.133, 137,141,142, 270 ЦПК України, суд -
Заяву представника відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «КОНСАЛТ СОЛЮШЕННС» про ухвалення додаткового рішення - задовольнити.
Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Одеського апеляційного суду. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення додаткового судового рішення можуть подати апеляційну скаргу в цей же термін з дня отримання копії цього рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Куриленко О. М.