КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 вересня 2022 року м. Київ

Унікальний номер справи № 359/6825/21

Апеляційне провадження № 22-ц/824/6919/2022

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого - Левенця Б.Б.,

суддів - Рейнарт І.М., Семенюк Т.А.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами (у письмовому провадженні) апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 18 січня 2022 року, ухвалене під головуванням судді Журавського В.В., у справі за позовом Кредитної спілки «Кредит-Експерт» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и в :

У липні 2021 року позивач звернувся до суду з позовом, на обґрунтування якого зазначив, що11 лютого 2019 року з ОСОБА_3 був укладений договір про споживчий кредит у формі кредитної лінії №К-004/0059/08/19. За цим договором позивач зобов`язався надати ОСОБА_3 кредит у розмірі 60 000 грн., а ОСОБА_3 зобов`язався щомісячно протягом 24 місяців повертати кредит по частинам та сплачувати відсотки за користування ним. З метою забезпечення виконання зобов`язань ОСОБА_3 за договором про споживчий кредит між КС «Кредит-Експерт» та ОСОБА_1 , ОСОБА_2 були укладені договори поруки №К-004/0059/08/19. Вказував, що ОСОБА_3 свої зобов`язання за кредитним договором не виконує, тому у позивача виникло право вимагати від ОСОБА_1 та ОСОБА_2 сплати заборгованості за кредитом у розмірі 137 594,06 грн., з яких основний борг - 57 944,88 грн., відсотки, нараховані на суму основного боргу - 49 649,18 грн., пеня - 3 212,22 грн., штраф - 26 787,78 грн., які просив стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с. 2-3).

У листопаді 2021 року ОСОБА_2 подав відзив на позовну заяву та просив відмовити позивачу у задоволенні позову, застосувати позовну давність в один рік до вимог щодо стягнення пені та штрафу. В обґрунтування відзиву зазначав, що між ним та КС «Кредит-Експерт» був укладений договір поруки №К-004/0059/08/19, за умовами якого ОСОБА_2 зобов`язався відповідати як солідарний боржник перед кредитодавцем за виконання зобов`язань по договору про споживчий кредит №К-004/0059/08/19. Вказував, що ОСОБА_3 отримав кредитні кошти у розмірі 60 000 грн. та 11 травня 2019 року достроково погасив кредит на загальну суму 70 572,10 грн. Вказана обставина встановлена рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 06 квітня 2021 року у справі № 381/1463/20. Після 11 травня 2019 року ОСОБА_2 не підписував будь-яких інших договорів поруки. Вважає, що договір поруки №К-004/0059/08/19 від 11 лютого 2019 року є припиненим у зв`язку з припиненням договору про споживчий кредит.

Зазначав, що йому не було відомо про те, що ОСОБА_3 після 11 травня 2019 року було надано знову кредитні кошти у сумі 64 000 грн., оскільки на той час порука вже була припинена.

Крім цього, КС «Кредит-Експерт» неправомірно нарахував штраф та пеню за період, що перевищує 12 місяців до звернення до суду, тобто за період з 11 серпня 2019 року по 29 лютого 2020 року. ОСОБА_2 також зазначив, що приєднаний до позовної заяви документ «Кредитний звіт фізичної особи, підприємця» не є належним і допустимим доказом. З цієї підстави вважав вимогу про стягнення штрафу у розмірі 50 відсотків від суми кредиту, що становить 26 787,78 грн., безпідставною. Вказував, що строк виконання зобов`язання за кредитним договором був змінений КС «Кредит-Експерт» шляхом направлення вимоги про дострокове погашення заборгованості 22 січня 2020 року. Тому відсотки, нараховані на суму кредиту, після пред`явлення вимоги про дострокове погашення заборгованості є неправомірними та нарахованими з порушенням вимог ст.1050 ЦК України (а.с. 71-78).

У відповіді на відзив на позовну заяву позивач наполягав на задоволенні позовних вимог, посилаючись на безпідставність доводів ОСОБА_2 , які не підтверджені жодними доказами. Звертав увагу на те, що ОСОБА_3 в межах кредитного ліміту та строку дії кредитного договору повторно, а саме: 24 травня 2019 року отримав черговий транш у розмірі 30 000 грн., 01 червня 2019 року - 5 000 грн., 27 липня 2019 року - 14 000 грн. У зв`язку з цим, у ОСОБА_3 виникло зобов`язання з погашення кредиту, з урахуванням часткового погашення за попередніми траншами, у розмірі 59 989,46 грн. строком до 11 лютого 2021 року. Таким чином, отримання ОСОБА_3 чергового траншу за кредитним договором не призвело до збільшення обсягу відповідальності ОСОБА_2 як поручителя та не свідчить про припинення поруки. Також вказав, що будь-яких вимог про дострокове повернення всієї суми кредиту позивачем не було пред`явлено у претензії (а.с. 96-99).

ОСОБА_2 подав заперечення на відповідь на відзив, у яких просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі (а.с. 103-107).

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 05 листопада 2021 року вказаний позов задоволено частково. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь КС «Кредит-Експерт» заборгованість за кредитним договором у розмірі 110 806 грн. 28 коп. В задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором у більшому розмірі - відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь КС «Кредит-Експерт» понесені витрати на оплату судового збору у розмірі 914 грн. 02 коп. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь КС «Кредит-Експерт» понесені витрати на оплату судового збору у розмірі 914 грн. 02 коп. (а.с. 111-116).

Не погодившись з рішенням районного суду, 17 лютого 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, у якій просив скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити, визнати договори поруки припиненими та витребувати документи виконавчого провадження щодо учасників даних відносин (а.с. 121-127).

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначав, що рішення суду ухвалено з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права. Вказував, що ОСОБА_1 не є членом КС «Кредит-Експерт», оскільки не було сплачено вступний внесок та обов`язків пайовий внесок, платежі не здійснював та підписи на квитанціях не ставив. Звертав увагу на відсутність боргу позичальника ОСОБА_3 , що відображено у розрахунку нарахування відсотків та пені по кредитному договору №К-004/0059/08/19 від 11 лютого 2019 року, а саме зазначено, що станом на 11 травня 2019 року залишок основного боргу складає 0 грн., а у графіку платежів зазначено, що кредит повністю погашено. Крім того, рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 06 квітня 2021 року у справі № 381/1463/20 визнано виконавчий напис № 230 від 06 березня 2020 року посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бойко О.В., про стягнення з ОСОБА_2 на користь КС «Кредит-Експерт» заборгованості за кредитним договором № К-004/0059/08/19 від 11 лютого 2019 року, в загальній сумі 116 772 грн. 12 коп., - таким, що не підлягає виконанню. Аналогічно приватним нотаріусом було вчинено ряд виконавчих написів на підставі договору про споживчий кредит №К-004/0059/08/19 від 11 лютого 2019 року, після чого було відкрито виконавчі провадження та здійснено стягнення на користь КС «Кредит-Експерт». Вважає, що звернення до нотаріуса з заявою про вчинення виконавчого напису про стягнення всієї суми заборгованості та подальше його вчинення є пред`явленням до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вказане, розгляд справи здійснюється без виклику сторін у порядку письмового провадження.

Розглянувши матеріали позовної заяви, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Судом встановлено, що 11 лютого 2019 року між КС «Кредит-Експерт» та позичальником ОСОБА_3 був укладений договір про споживчий кредит у формі кредитної лінії №К-004/0059/08/19. За цим договором КС «Кредит-Експерт» зобов`язався надати ОСОБА_3 кредит у розмірі 60 000 грн., а ОСОБА_3 зобов`язався щомісячно до 11 лютого 2021 року повертати кредит по частинами та сплачувати відсотки за користування ним у розмірі 76% від суми залишку кредиту (а.с. 4-5).

В той же день КС «Кредит-Експерт» уклав з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 договори поруки №К-004/0059/08/19, за якими поручителі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зобов`язались нести солідарну відповідальність перед КС «Кредит-Експерт» за виконання ОСОБА_3 в повному обсязі зобов`язань за договором про споживчий кредит №К-004/0059/08/19 від 11 лютого 2019 року (а.с. 16, 17).

КС «Кредит-Експерт» виконав грошове зобов`язання та перерахував на користь позичальника ОСОБА_3 грошові кошти у розмірі 60 000 грн., що підтверджується видатковими касовими ордерами від 11 лютого 2019 року та від 12 лютого 2019 року (а.с. 18, 19).

Крім цього, 24 травня 2019 року позичальник ОСОБА_3 звернувся до КС «Кредит-Експерт» з заявою про надання йому чергового траншу у розмірі 30 000 грн. в межах кредитного ліміту відкритої кредитної лінії за договором про споживчий кредит у формі кредитної лінії № К-004/0059/08/19 від 11 лютого 2019 року (а.с. 10).

В той же день між КС «Кредит-Експерт» та ОСОБА_3 був узгоджений Графік платежів до договору про споживчий кредит №К-004/0059/08/19 від 11 лютого 2019 року у вигляді додатку №1 з встановленням періодичності та розміру платежів з повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом, а саме: шляхом сплати щомісячного платежу у розмірі 2622 гривні строком до 11 лютого 2021 року (а.с. 11).

01 червня 2019 року ОСОБА_3 звернувся до КС «Кредит-Експерт» з заявою про надання йому чергового траншу у розмірі 20 000 грн. (а.с. 12).

27 липня 2019 року ОСОБА_3 звернувся до КС «Кредит-Експерт» з заявою про надання йому траншу у розмірі 14 000 грн. в межах кредитного ліміту відкритої кредитної лінії за договором про споживчий кредит у формі кредитної лінії №К-004/0059/08/19 від 11 лютого 2019 року (а.с. 8).

Між КС «Кредит-Експерт» та ОСОБА_3 був узгоджений Графік платежів до договору про споживчий кредит №К-004/0059/08/19 від 11 лютого 2019 року у вигляді додатку №1 з встановленням періодичності та розміру платежів з повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом, а саме: шляхом збільшення розміру щомісячних платежів, які підлягали сплаті до 11 лютого 2021 року. При цьому сума залишку виданого кредиту станом на момент підписання додатку до договору складала станом на 01 червня 2019 року - 50 000 грн. та станом 27 липня 2019 року - 59 989,46 грн. (а.с. 9, 13).

Обставина щодо отримання чергових траншів у повній мірі підтверджується копіями видаткових касових ордерів КС «Кредит-Експерт» від 24 травня 2019 року у розмірі 30 000 грн., від 01 червня 2019 року - 20 000 грн. та від 27 липня 2019 року - 14 000 грн. (а.с. 20-22).

Згідно наданого розрахунку заборгованості за договором про споживчий кредит у формі кредитної лінії №К-004/0059/08/19 від 11 лютого 2019 року станом на 28 липня 2021 року основний борг становить 57 944,88 грн., відсотки, нараховані на суму основного боргу - 49 649,18 грн., пеня - 3 212,22 грн., штраф - 26 787,78 грн. (а.с. 25).

У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

За змістом ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.

Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Аналіз зазначених норм матеріального права дозволяє дійти висновку про те, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Зазначена правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постановах: від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, провадження № 14-10цс18, від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц, провадження № 4-154цс18, від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц, провадження № 14-318цс18.

За змістом ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частинами 1, 2 ст. 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Сторони можуть домовитися про зменшення розміру неустойки, встановленого актом цивільного законодавства, крім випадків, передбачених законом.

Статтею 546 ЦК України встановлено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, порукою.

За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 цього Кодексу).

Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником (ч. 1 ст. 553 ЦК України).

У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що й боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України).

У даній справі позовні вимоги про стягнення заборгованості за договором про споживчий кредит у формі кредитної лінії №К-004/0059/08/19 від 11 лютого 2019 року заявлено до поручителів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Встановлено, що 11 лютого 2019 року між КС «Кредит-Експерт», позичальником ОСОБА_3 та поручителем ОСОБА_1 та між КС «Кредит-Експерт», позичальником ОСОБА_3 та поручителем ОСОБА_2 були укладені два окремі договори поруки №К-004/0059/08/19, за якими ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , кожен окремо зобов`язались нести солідарну відповідальність перед КС «Кредит-Експерт» за виконання ОСОБА_3 в повному обсязі зобов`язань за договором про споживчий кредит у формі кредитної лінії №К-004/0059/08/19 від 11 лютого 2019 року (а.с. 16, 17).

Вищевказаними договорами передбачена солідарна відповідальність окремо кожного із поручителів із позичальником та не передбачено такої солідарної відповідальності між поручителями. Вимог про стягнення кредитної заборгованості із позичальника ОСОБА_3 кредитор КС «Кредит-Експерт» у цьому провадженні не заявляв.

Згідно з п. 3.2 договорів поруки договір припиняє свою дію тільки у випадку повного виконання забезпеченого порукою зобов`язання.

Апелянт ОСОБА_1 як на підставу для скасування рішення суду посилався на те, що порука припинена у зв`язку з повним погашенням кредиту та відсутністю боргу позичальника ОСОБА_3 , що відображено у розрахунку заборгованості, у графіку платежів та встановлено рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 06 квітня 2021 року.

Колегія суддів перевірила такі доводи апелянта та відхилила з огляду на наступне.

За змістом ч. 1 ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов`язання. У разі зміни зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшився обсяг відповідальності боржника, такий поручитель несе відповідальність за порушення зобов`язання боржником в обсязі, що існував до такої зміни зобов`язання.

Згідно з ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку поруки, встановленого договором поруки. Якщо такий строк не встановлено, порука припиняється у разі виконання основного зобов`язання у повному обсязі або якщо кредитор протягом трьох років з дня настання строку (терміну) виконання основного зобов`язання не пред`явить позову до поручителя. Якщо строк (термін) виконання основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор протягом трьох років з дня укладення договору поруки не пред`явить позову до поручителя. Для зобов`язань, виконання яких здійснюється частинами, строк поруки обчислюється окремо за кожною частиною зобов`язання, починаючи з дня закінчення строку або настання терміну виконання відповідної частини такого зобов`язання.

11 лютого 2019 року та 12 лютого 2019 року за заявами ОСОБА_3 КС «Кредит-Експерт» перерахувала на його користь грошові кошти у розмірі 60 000 грн., що підтверджується видатковими касовими ордерами (а.с. 6, 14, 18, 19).

Згідно з наданим позивачем розрахунком заборгованості по договору про споживчий кредит у формі кредитної лінії №К-004/0059/08/19 від 11 лютого 2019 року станом на 11 травня 2019 року заборгованість було погашено, залишок становить - 0 грн. (а.с. 25).

З матеріалів справи вбачається, що 04 березня 2020 року КС «Кредит-Експерт» звернулася доприватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бойко О.В. з заявою про вчинення виконавчого напису на кредитному договорі №К-004/0059/08/19 від 11 лютого 2019 рокупро стягнення з члена КС «Кредит-Експерт» ОСОБА_2 заборгованості у розмірі 116 772,12 грн.(а.с. 90).

Рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 06 квітня 2021 року у справі № 381/1463/20 визнано виконавчий напис № 230 від 06 березня 2020 року посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бойко О.В., про стягнення з ОСОБА_2 на користь КС «Кредит-Експерт» заборгованості за кредитним договором № К-004/0059/08/19 від 11 лютого 2019 року, в загальній сумі 116 772 грн. 12 коп. - таким, що не підлягає виконанню (а.с. 79-84).

Рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 06 квітня 2021 року встановлено наступні обставини: «Більше того, як вбачається із наданої позивачем до суду копії Графіку платежів (Додаток № 1 до Договору про споживчий кредит у формі кредитної лінії № К-004/0059/08/19 від 11 лютого 2019 року), позичальником ОСОБА_3 08 квітня 2019 року кредит повністю погашено, про що міститься відповідна відмітка - «кредит закрито» зроблена відповідальною особою КС «Кредит-Експерт» та завірена печаткою установи.

Окрім того, відсутність боргу позичальника ОСОБА_3 відображена і в Розрахунку нарахування відсотків та пені по Кредитному договору № К-004/0059/08/19 від 11 лютого 2019 року, який був наданий відповідачем - КС «Кредит-Експерт» приватному нотаріусу Бойко О.В. при зверненні із заявою про вчинення виконавчого напису, та в якому зазначено, що станом на 11 травня 2019 року залишок основного боргу складає - 0,00 грн.

Тобто, з наданих стороною позивача доказів, судом встановлено, що позичальник ОСОБА_3 , поручителем якого виступає позивач ОСОБА_2 повернув КС «Кредит-Експерт» в повному обсязі отримані кредитні кошти за кредитним договором № К-004/0059/08/19 від 11 лютого 2019 року та станом на час винесення приватним нотаріусом Бойко О.В. оскаржуваного виконавчого напису (06 березня 2020 р.) заборгованість перед відповідачем була відсутня» (а.с. 79-84).

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Договором споживчого кредиту у формі кредитної лінії № К-004/0059/08/19 від 11 лютого 2019 року передбачено відкриття кредитної лінії на суму 60 000 грн.

Таким чином, як встановлено рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 06 квітня 2021 року в іншій справі та відображено у розрахунку заборгованості, складеного позивачем, позичальник повернув 60 000 грн. на виконання умов договору, які отримав за видатковими касовими ордерами 11 лютого 2019 року та 12 лютого 2019 року.

Однак апеляційний суд звертає увагу на те, що згідно з пунктом 1.3 Договору споживчого кредиту № К-004/0059/08/19 від 11 лютого 2019 року кредитна лінія є відновлювальною. У разі часткового або повного погашення кредиту, позичальник може повторно отримати кредит в межах встановленого кредитного ліміту і строку дії договору, визначеному в п.10.1 на підставі письмової заяви позичальника кредит може бути видано повністю, загальною сумою або окремими частинами (траншами) в межах кредитного ліміту.

Так, після повного погашення заборгованості по кредитному договору 11 травня 2019 року, ОСОБА_3 подав до КС «Кредит-Експрес» заяви про надання чергових траншів в межах кредитного ліміту по кредитному договору №К-004/0059/08/19 від 11 лютого 2019 року та йому було надано 24 травня 2019 року - 30 000 грн., 01 червня 2019 року - 20 000 грн. та 27 липня 2019 року - 14 000 грн., що підтверджується видатковими касовими ордерами (а.с. 8, 10, 12, 20-22).

Згідно з розрахунком заборгованості позичальник частково погашав кредит на суму 05 липня 2019 року на суму 4 010,54 грн. та 10 серпня 2019 року на суму 2 044,58 грн. (а.с. 25).

З такими умовами визначеними Договором споживчого кредиту у формі кредитної лінії № К-004/0059/08/19 від 11 лютого 2019 року був обізнаний і погодився апелянт ОСОБА_1 який підписав відповідний Договір поруки за яким взяв зобов`язання поручителя за виконання кредитних зобов`язань позичальником ОСОБА_3 .

Таким чином, оскільки договором про споживчий кредит у формі кредитної лінії №К-004/0059/08/19 від 11 лютого 2019 року передбачено, що у разі часткового або повного погашення кредиту, позичальник ОСОБА_3 може повторно отримати кредит в межах встановленого кредитного ліміту і строку дії договору, доводи апелянта ОСОБА_1 про те, що порука є припиненою у зв`язку з повним погашенням боргу станом на 11 травня 2019 року, колегія суддів визнала неспроможними.

Крім цього, отримання чергового траншу ОСОБА_3 за договором про споживчий кредит у формі кредитної лінії №К-004/0059/08/19 не призвело до зміни будь-яких умов основного зобов`язання, що свідчить про те, що обсяг відповідальності у поручителів не збільшився. Тому підстав для застосування положення ч. 1 ст. 559 ЦК України судом не встановлено.

Також апелянт посилався на те, що позивачем змінено строк виконання зобов`язання у зв`язку з пред`явленням вимоги до поручителів згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України шляхом направлення претензій та звернення до нотаріуса за вчиненням виконавчого напису про стягнення на користь КС «Кредит-Експерт» заборгованості за кредитним договором № К-004/0059/08/19 від 11 лютого 2019 року.

Так, у кредитному договорі № К-004/0059/08/19 від 11 лютого 2019 року сторонами було погоджено, що кредит надається на 24 місяці, тобто до 11 лютого 2021 року.

Згідно з пп. «б» п. 5.4.3 кредитного договору кредитодавець має право вимагати дострокового повернення кредиту, строк виплати якого не настав, в повному обсязі, та сплати процентів за весь фактичний строк користування кредитом у випадку затримання сплати позичальником частини кредиту та/або процентів щонайменше за один календарний місяць.

Згідно з п. 5.6 кредитного договору якщо кредитодавець на основі п. 5.4.3 вимагає повернення споживчого кредиту, повернення споживчого кредиту може бути здійснено позичальником протягом 30 календарних днів з дня одержання повідомлення про таку вимогу від кредитодавця.

З матеріалів справи вбачається, що 22 січня 2020 року КС «Кредит-Експерт» було направлено поручителям ОСОБА_1 та ОСОБА_2 претензії. У претензіях зазначено, що з 11 серпня 2019 року проплата кредиту проводиться з порушенням графіку, що призводить до збільшення відсотків та нарахування штрафних санкцій, тому запропоновано здійснити оплату заборгованості до 01 лютого 2020 року у розмірі 80 032,23 грн., з яких 19 907,63 грн. відсотків, 2 179,72 грн. пені, 57 944,88 грн. залишку основного боргу (а.с. 86, 141).

Таким чином, позивач змінив строк виконання основного зобов`язання шляхом реалізації права на дострокове стягнення заборгованості по кредиту.

Вказану претензію ОСОБА_1 отримав 28 січня 2020 року, а ОСОБА_2 - 29 січня 2020 року. Проте протягом 30календарних днів з дня одержання повідомлення про таку вимогу від кредитодавця заборгованість погашено не було (а.с. 87, 141 зворот).

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 11 листопада 2019 року у справі № 725/3981/14 зроблено правовий висновок, що визначений ч. 4 ст. 559 ЦК України строк припинення поруки (який на момент виникнення спірних правовідносин складав шість місяців) застосовується виключно у тому разі, якщо такий строк не встановлено у самому договорі поруки. Зміна строку виконання основного зобов`язання шляхом реалізації кредитором права на дострокове стягнення суми заборгованості не змінює строк чинності поруки, визначений сторонами у договорі поруки.

Таким чином, наявні підстави для стягнення заборгованості за кредитним договором № К-004/0059/08/19 від 11 лютого 2019 року.

Позивач просив стягнути солідарно з поручителів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором станом на 28 липня 2021 року у загальному розмірі 137 594,06 грн., з яких основний борг - 57 944,88 грн., відсотки, нараховані на суму основного боргу - 49 649,18 грн., пеня - 3 212,22 грн. (нарахована з 11 серпня 2019 року по 29 лютого 2020 року), штраф - 26 787,78 грн.

Згідно з розрахунком заборгованості з 11 серпня 2019 року позичальник перестав погашати заборгованість за кредитним договором, у зв`язку з чим виникла заборгованість по тілу кредиту у розмірі 57 944,88 грн.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 зроблено правовий висновок, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Враховуючи, що 22 січня 2020 року позивачем було пред`явлено до поручителів вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, право позивача нараховувати передбачені договором проценти за кредитом після вказаної дати припиняється.

Згідно з розрахунком заборгованості станом на 31 січня 2020 року заборгованість за відсотками, нарахованими на суму основного боргу, становила 21 733,80 грн. (а.с. 25).

Заперечуючи проти вимог пред`явленого позову ОСОБА_2 просив застосувати позовну давність в один рік до вимоги про стягнення суми пені, яка нарахована за період з 11 вересня 2019 року по 29 лютого 2020 року, тобто в межах річного строку позовної давності.

У відповідності до п. 8.4 договору про споживчий кредит у формі кредитної лінії №К-004/0059/08/19 сторони погодили між собою позовну давність за цим договором, в тому числі щодо стягнення неустойки (штрафів, пені), тривалістю п`ять років.

Таким чином, КС «Кредит-Експерт» звернувся до суду з вимогою про стягнення пені у вищевказаному розмірі в межах п`ятирічного строку позовної давності, визначеного сторонами у договорі.

Згідно з п. 7.4 договору про споживчий кредит позичальник, який порушив своє зобов`язання щодо повернення кредиту та сплати процентів за цим договором на вимогу кредитодавця має сплатити пеню, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов`язання - простроченої заборгованості за кредитом та нарахованими процентами за кожен день прострочення виконання. Пеня встановлюється у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на період, за який сплачується пеня, та не може бути більшою за 15 % суми простроченого платежу.

Відповідно до змісту п. 7.5 договору про споживчий кредит ОСОБА_3 зобов`язався сплатити на користь КС «Кредит-Експерт» штраф у розмірі 50 відсотків від суми кредиту у випадку невиконання обов`язків, визначених п. 5.1 цього договору.

Згідно з п. 7.6 договору сукупна сума неустойки (пеня, штраф), нарахована за порушення зобов`язань позичальником на підставі цього договору, не може перевищувати половини суми, одержаної позичальником за цим договором, і не може бути збільшена за домовленістю сторін.

Підставою, яка породжує обов`язок сплатити неустойку, є порушення боржником зобов`язання (ст. 610, пункт 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України).

Гарантована статтею 61 Конституції України заборона подвійного притягнення до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення (лат. - поп bis in idem - «двічі за одне і те саме не карають») має на меті уникнути несправедливого покарання за одне й те саме правопорушення двічі (п. 8.4, 8.5 постанови Великої Палати Верховного Суду від 01 червня 2021 року у справі № 910/12876/19 (провадження № 12-94гс20).

Суд першої інстанції дійшов висновку про недійсність умови (п. 7.5) кредитного договору щодо сплати штрафу, проте, таких вимог не було заявлено у позовній заяві, а відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Разом з тим, в апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилався на правильність таких висновків суду та не оскаржував рішення суду в частині відмови у задоволенні позову щодо стягнення штрафу. Позивач рішення районного суду у цій справі не оскаржував.

Щодо висновку суду першої інстанції в частині задоволення позову про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором з поручителів апеляційній суд зазначає наступне.

Стаття 554 ЦК України встановлює, що у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

Норми права, що регулюють інститут поруки, не передбачають солідарної відповідальності поручителів між собою за різними договорами поруки, якщо цими договорами не передбачено іншого.

Вказана правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 1519/2-3165/11.

У цій справі судом встановлено, що позивач уклав окремі договори поруки з поручителями ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с. 16-17).

Вказані договори поруки не передбачають солідарної відповідальності поручителів між собою. А тому поручителі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 між собою не несуть солідарної відповідальності перед позивачем.

Відповідальність кожного з поручителів перед позивачем є солідарною разом з позичальником як з боржником за основним зобов`язанням. Вказане випливає з пунктів 1.1 договорів поруки.

Відтак, з огляду на солідарний обов`язок перед кредитором позичальника (боржника за основним зобов`язанням) з кожним із поручителів кредитор має право вибору звернення з вимогою до них разом чи до будь-кого з них окремо.

У цій справі позивач заявив вимогу до відповідачів про стягнення заборгованості за одним кредитним договором солідарно з поручителів, проте, спільний розгляд позовних вимог кредитора поручителів за основним зобов`язанням не створює солідарного обов`язку для останніх.

ОСОБА_2 не оскаржував рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 05 листопада 2021 року, а апелянт ОСОБА_1 не надав доказів представництва інтересів ОСОБА_2 хоча заявив в апеляційній скарзі вимоги і в інтересах останнього, який є поручителем за окремим договором поруки, тому рішення в частині стягнення з ОСОБА_2 заборгованості апеляційним судом не переглядалося.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржуване рішення суду підлягає скасуванню в частині солідарного стягнення заборгованості з поручителів з ухваленням нового рішення в цій частині та стягнення з ОСОБА_1 суми заборгованості за тілом кредиту у розмірі 57 944,88 грн., суми нарахованих відсотків - 21 733,80 грн., пені - 3 212,22 грн.

Поряд з цим апелянтом не надано власного розрахунку заборгованості за тілом кредиту, процентами та пенею або об`єктивних доказів про погашення заборгованості та її відсутності.

Колегія суддів відмовила у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про витребування документів виконавчого провадження у позивача та Фастівського міськрайонного ВДВС ЦМУМЮ (м. Київ) щодо учасників даних кредитних правовідносин, яке заявлено в апеляційній скарзі, оскільки таке клопотання не було заявлено в суді першої інстанції та апелянтом не надано доказів неможливості подати такі докази або неможливості подати такі докази у встановлені строки (а.с. 127).

На підставі ст. 141 ЦПК України слід стягнути із ОСОБА_1 , пропорційно до частини задоволених позовних вимог, на користь позивача 1243 грн. 36 коп. судового збору за розгляд справи районним судом. З цих підстав слід стягнути із позивача на користь відповідача ОСОБА_1 877.96 грн. (2743 грн. - 1865.04 грн. (1243,36 х 150%)), судового збору за розгляд справи апеляційним судом, сплата якого підтверджується квитанціями (а.с. 1, 162).

З огляду на положення ч. 3 ст. 389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах касаційному оскарженню не підлягають, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 ст. 389 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 369, 374, 376, 381-382, 384 ЦПК України, суд -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 18 січня 2022 року в частині солідарного стягнення з поручителя ОСОБА_1 на користь Кредитної спілки «Кредит-Експерт» заборгованості за кредитним договором у розмірі 110 806 грн. 28 коп.- скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення.

Стягнути з ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 ) на користь Кредитної спілки «Кредит-Експерт» (код ЄДРПОУ - 36658742) заборгованість за кредитним договором №К-004/0059/08/19 від 11 лютого 2019 рокуза тілом кредиту у розмірі 57 944,88 грн., суму боргу за відсотками у розмірі 21 733,80 грн., пеню у розмірі 3 212,22 грн.

В іншій частині позовних вимог Кредитної спілки «Кредит-Експерт» до ОСОБА_1 - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 ) на користь Кредитної спілки «Кредит-Експерт» (код ЄДРПОУ - 36658742) - 1243 грн. 36 коп. судового збору за розгляд справи районним судом.

Стягнути з Кредитної спілки «Кредит-Експерт» (код ЄДРПОУ - 36658742) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 ) - 877 грн. 96 коп. судового збору за розгляд справи апеляційним судом.

Постанова набирає законної сили негайно з моменту прийняття і оскарженню в касаційному порядку до Верховного Суду не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Судді Київського апеляційного суду: Б.Б. Левенець

І.М. Рейнарт

Т.А. Семенюк