Справа № 931/709/21
Провадження № 2/931/29/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2022 року смт. Локачі

Локачинський районний суд Волинської області

у складі: головуючого - судді Кідиби Т.О.,

за участю: секретаря - Гупалик А.С.,

представника позивача - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом органу опіки та піклування виконавчого комітету Локачинської селищної ради Володимирського району Волинської області в інтересах малолітніх дітей ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про позбавлення батьківських прав,

в с т а н о в и в:

06.12.2021 року до суду звернувся орган опіки та піклування виконавчого комітету Локачинської селищної ради в інтересах малолітніх дітей: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з позовом до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про позбавлення батьківських прав.

Позовну заяву мотивує тим, що внаслідок невиконання відповідачами своїх батьківських обов`язків відносно своїх дітей створились умови, які шкодили інтересам дітей, залишення їх у батьків було небезпечним для їхнього життя, здоров`я і морального виховання, а тому рішенням Локачинського районного суду Волинської області від 29 жовтня 2020 року дітей: ОСОБА_3 та ОСОБА_2 відібрано у батьків без позбавлення їх батьківських прав.

ОСОБА_4 та ОСОБА_5 проживають за адресою: буд. АДРЕСА_1 . Постійної роботи не мають, ходять на сезонні польові роботи, в якості оплати частково отримували овочі та продукти харчування. Ведуть невелике підсобне господарство у вигляді грядки.

З відповідачів стягнуто аліменти на утримання малолітніх дітей. Згідно з розрахунками заборгованості зі сплати аліментів станом на 01.12.2021 року боржник ОСОБА_5 має заборгованість у розмірі 32198,50 грн, а ОСОБА_4 - у розмірі 35651,50 грн.

Малолітні діти ОСОБА_3 та ОСОБА_2 перебувають на первинному обліку дітей, позбавлених батьківського піклування з 09.12.2020.

Розпорядженням голови Ківерцівської райдержадміністрації від 13.01.2021 №6 «Про призначення опікуна» громадянку ОСОБА_6 , жительку АДРЕСА_2 , призначено опікуном над її онуками, дітьми позбавленими батьківського піклування: ОСОБА_3 та ОСОБА_2 . Діти проживають за адресою опікуна.

Працівниками служби у справах дітей Ківерцівської міської ради з`ясовано думку бабусі-опікуна ОСОБА_6 щодо повернення дітей на виховання батькам, проти чого остання заперечує. Вважає, що батьки не змінили свого ставлення до виконання батьківських обов`язків.

Сектором служби у справах дітей виконавчого комітету Локачинської селищної ради протягом року після відібрання дітей здійснювались обстеження умов проживання сім`ї ОСОБА_2 , надавались консультації та відповідні рекомендації щодо усунення причин, які перешкоджали належному вихованню дітей батьками. За результатами обстежень тричі житловий будинок був замкнений, а саме: 11.03.2021, 05.04.2021, 12.07.2021. Проте 09.09.2021, 16.11.2021, 26.11.2021 обстежено умови проживання сім`ї. Даний житловий будинок не належить на праві приватної власності сім`ї ОСОБА_2 . В житловому будинку частково здійснено ремонтні роботи, а саме: замінені вікна, відремонтовано пічне опалення, але водночас воно задимлене, пофарбовані вхідні двері та частково підлога. Сім`єю придбано побутову техніку (електроплитку, холодильник, пральну машину). Для дітей наявний маленький розкладний диванчик, який слугуватиме місцем для відпочину, у разі їх повернення батькам на виховання. Місць для зберігання особистих речей немає. Речі зберігаються у пакетах в іншій кімнаті. Придбано тверде паливо. Батьки офіційно не працевлаштовані, іноді навідують дітей, існує заборгованість по сплаті аліментів.

Згідно з рішенням комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Локачинської селищної ради від 29 листопада 2021 року, протокол №7, орган опіки та піклування виконавчого комітету Локачинської селищної ради вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_4 та ОСОБА_5 відносно малолітніх дітей ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Просить позбавити батьківських прав ОСОБА_5 та ОСОБА_4 відносно їх малолітніх дітей ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

17 грудня 2021 року ухвалою судді позов прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження.

14.02.2022 року від відповідача ОСОБА_5 надійшов відзив на позов, в якому зазначено, що позов органу опіки та піклування виконавчого комітету Локачинської селищної ради підлягає залишенню без розгляду на підставі п.1 ч.1 ст.257 ЦПК України, оскільки поданий особою, яка не має цивільної процесуальної дієздатності.

Крім того, вважає, що підстави для позбавлення його та його дружини ОСОБА_4 батьківських прав відсутні. Обставини, зазначені в позовній заяві, в переважній більшості, не підтверджуються належними доказами, а є припущеннями і власними суб`єктивними тлумаченнями окремих осіб.

Так, рішенням Локачинського районного суду було прийняте рішення відібрати їх малолітніх дітей у них без позбавлення їх батьківських прав. Зазначеним рішенням суду було встановлено, що сім`я ОСОБА_2 не є явно неблагополучною, однак, на час розгляду справи батьками малолітніх дітей не вирішено питання опалення житлового будинку, не усунута проблема водопостачання, реєстрації права власності на будинок, офіційного працевлаштування, не надано доказів забезпечення повноцінного харчування дітей. З огляду на зазначене, суд вирішив застосувати такий тимчасовий захід, як відібрання дітей від батьків. При цьому суд роз`яснив можливість повернення дітей батькам, якщо перестануть існувати обставини, які стали підставою для їх відібрання, та батьками буде забезпечено належні умови їх проживання та розвитку у безпечному спокійному та стійкому середовищі.

Вважає, що за час від прийняття вищезазначеного рішення суду про тимчасове відібрання дітей умови їх сімейного життя покращилися, вони ведуть добропорядний спосіб життя, не конфліктують, мають постійне місце проживання із реєстрацією такого проживання, зробили ремонт у будинку, придбали деякі меблі та побутову техніку, переосмислили своє відношення до батьківських обов`язків, мають бажання і можливість виконувати свої батьківські обов`язки щодо своїх дітей.

Пояснення його тещі ОСОБА_6 , викладені в позовній заяві, документально не підтверджуються, і ним заперечуються та не можуть бути взяті до уваги судом, оскільки її ставлення до нього та дружини є упередженим.

Просить позовну заяву залишити без розгляду на підставі п.1 ч. 1 ст.257 ЦПК України, а у разі відмови у задоволенні клопотання про залишення позовної заяви без розгляду та продовження судового розгляду, просить у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

28.02.2022 року від представника позивача надійшла відповідь на відзив ОСОБА_5 , в якій позивач посилається на безпідставність клопотання відповідача про залишення позову без розгляду.

Щодо твердження відповідача про відсутність підстав щодо позбавлення його батьківських прав повідомляє, що в позовній заяві наведено достатньо правових підстав та доказів щодо необхідності і доцільності позбавлення його батьківських прав відповідно до статті 164 Сімейного кодексу України, що в свою чергу підтверджується висновком про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_5 та ОСОБА_4 відносно їх малолітніх дітей. Просить позов задовольнити.

23.02.2022 року від відповідача ОСОБА_4 надійшов відзив на позов, у якому також представник відповідача просить залишити позов без розгляду на підставі п.1 ч.1 ст.257 ЦПК України, позаяк вважає, що він поданий особою, яка не має цивільної процесуальної дієздатності.

Крім того, стверджує, що обставини, зазначені у позовній заяві, не в повній мірі відповідають дійсним обставинам справи. Її чоловік ОСОБА_5 відносно неї насильства не вчиняє, у їх відносинах відсутні серйозні конфлікти. На даний час існують тимчасові труднощі з її працевлаштуванням, які пов`язані із необхідністю витрат часу на виховання дітей та відсутності постійної роботи. Однак, постійний дохід отримує її чоловік, а вона працевлаштується після повернення дітей до місця проживання.

З метою підтримання тісних зв`язків із своїми дітьми та забезпеченні батьківської опіки та піклування вона вимушена з грудня 2021 року проживати разом із дітьми, в своєї матері ОСОБА_6 , яка проживає у м. Ківерці Волинської області. Однак, вважає, що разом із чоловіком, могли б забезпечити належне утримання та виховання своїх дітей безпосередньо за їх місцем проживання та реєстрації, а саме: в с. Низькі Цевеличі Володимирського району. Як мати вона має бажання та готова і надалі виконувати свої материнські обов`язки по відношенню до дітей і не заслуговує на позбавлення батьківських прав.

Просить позовну залишити без розгляду на підставі п.1 ч. 1 ст.257 ЦПК України, а у разі відмови у задоволенні клопотання про залишення позовної заяви без розгляду та продовження судового розгляду, просить у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

05.07.2022 року ухвалою суду у задоволенні клопотання відповідачів та їх представника про залишення позову без розгляду відмовлено. Підготовче провадження у даній справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому.

У судовому засіданні представник позивача позов підтримав із підстав, зазначених у позовній заяві та відповіді на відзив.

Відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , а також їх представники позов не визнали, пояснили, що бажають виконувати свої батьківські обов`язки відносно своїх неповнолітніх дітей, а позивач не довів належними доказами факт ухилення їх від виконання таких обов`язків.

Суд, заслухавши пояснення сторін та їх представників, показання свідків, заслухавши думку дитини ОСОБА_2 , оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на повному, всебічному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, приходить до наступного висновку.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 є батьками неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвами про їх народження серії НОМЕР_1 від 16.06.2015 року, серії НОМЕР_2 від 26.06.2019 року (а.с. 10, 11).

Рішенням Локачинського районного суду Волинської області від 29 жовтня 2020 року у справі № 931/347/20 дітей: ОСОБА_3 та ОСОБА_2 відібрано у батьків без позбавлення їх батьківських прав та стягнуто аліменти на їх утримання (а.с. 159-163).

Розпорядженням голови Ківерцівської райдержадміністрації від 13.01.2021 №6 «Про призначення опікуна» громадянку ОСОБА_6 , жительку АДРЕСА_2 , призначено опікуном над її онуками, дітьми позбавленими батьківського піклування: ОСОБА_3 та ОСОБА_2 . Діти проживають за адресою опікуна.

Згідно з розрахунками заборгованості зі сплати аліментів станом на 01.12.2021 року боржник ОСОБА_5 має заборгованість у розмірі 32198,50 грн, а боржник ОСОБА_4 - у розмірі 35651,50 грн (а.с. 16, 17).

Відповідно до характеристик, виданих старостою Старозагорівського старостинського округу, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 проживають за адресою: буд. АДРЕСА_1 . Постійної роботи не мають, ходять на сезонні польові роботи, в якості оплати частково отримували овочі та продукти харчування. Ведуть невелике підсобне господарство у вигляді грядки. Характери врівноважені, у громадських місцях поведінка задовільна, зауважень з боку односельчан щодо їх поведінки не надходило. З сусідами знаходяться в добрих відносинах (а.с. 13, 14).

Сектором служби у справах дітей виконавчого комітету Локачинської селищної ради протягом року після відібрання дітей здійснювались обстеження умов проживання сім`ї ОСОБА_2 . За результатами обстежень 09.09.2021, 16.11.2021, 26.11.2021 житловий будинок не належить на праві приватної власності сім`ї ОСОБА_2 . В житловому будинку частково здійснено ремонтні роботи, а саме: замінені вікна, відремонтовано пічне опалення, але водночас воно задимлене, пофарбовані вхідні двері та частково підлога. Сім`єю придбано побутову техніку (електроплитку, холодильник, пральну машину). Для дітей наявний маленький розкладний диванчик, який слугуватиме місцем для відпочину, у разі їх повернення батькам на виховання. Місць для зберігання особистих речей немає. Речі зберігаються у пакетах в іншій кімнаті. Придбано тверде паливо. Батьки офіційно не працевлаштовані, іноді навідують дітей, існує заборгованість по сплаті аліментів.

Як вбачається із листа Центру надання соціальних послуг Локачинської селищної ради від 25.11.2021 року №167/04/2-21 сім`я Загорських перебуває на обліку сімей, що опинилися в складних життєвих обставинах, їм неодноразово надавалася послуга соціального супроводу, психологічна підтримка, рекомендації, що не виконувались, у батьків відсутні навички ведення домашнього господарства та планування сімейного бюджету, батьківський потенціал слабкий, фактори сім`ї та середовища є негативними та не сприяють для вирішення проблемних питань, розвитку та вихованню дітей (а.с.23,24).

Згідно з висновком органу опіки та піклування Локачинської селищної ради від 30.11.2021 року №770/02-14, що затверджений рішенням виконавчого комітету Локачинської селищної ради Волинської області №155 від 30.11.2021 року, враховуючи рішення комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Локачинської селищної ради від 29 листопада 2021 року, протокол №7, орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_4 та ОСОБА_5 відносно малолітніх дітей ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 29-31).

Відповідачі не перебувають на обліку у лікаря нарколога.

На момент розгляду цієї справи у суді відповідачі звернулись до суду з позовом про повернення їм дітей, що підтверджується ухвалою суду від 13.05.2022 року про відкриття провадження у справі № 931/176/22 (а.с. 164).

Правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються нормами Сімейного кодексу України (далі - СК України), а саме: ст.ст.150,164-166 СК України.

Згідно з частиною третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Частинами першою, другою статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Стаття 9 Конвенції покладає на держави-учасниці обов`язок забезпечувати те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків.

У справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року Європейським судом з прав людини наголошено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (пункт 54). Вирішення питання позбавлення батьківських прав має ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача, його поведінки; факт заперечення відповідача проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (пункт 58).

У статті 7 СК України визначено необхідність забезпечення дитині можливості здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Відповідно до частин першої та другої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

У пункті 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» судам роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Згідно із статтею 18 Закону України «Про охорону дитинства» держава забезпечує право дитини на проживання в таких санітарно-гігієнічних та побутових умовах, що не завдають шкоди її фізичному та розумовому розвитку.

Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України.

Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько, можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти.

Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Інші випадки, коли дитина може бути відібрана від батьків, про які йдеться у частині першій статті 170 СК України, охоплюють ситуації, коли залишення дитини у батьків є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. Така небезпека може випливати не лише з поведінки батьків, а й з їх особистих негативних звичок (демонстрація та заохочення у дитини до розпусної поведінки). Для відібрання дитини від батьків достатня наявність ризику лише для життя, здоров`я або лише для морального виховання. Варто враховувати й ступінь небезпеки для кожної окремо взятої дитини, враховуючи її фізичний та психічний розвиток.

Якщо протягом року після прийняття судом рішення про відібрання дитини у батьків не усунені причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками, служба у справах дітей за місцем походження дитини, позбавленої батьківського піклування, зобов`язана вжити заходів до позбавлення батьків батьківських прав.

Як вбачається з рішення суду про відібрання дітей, після відібрання діти були невідкладно направлені до Локачинської ЦРЛ для обстеження стану їх здоров`я, надання необхідної медичної допомоги в стаціонарних умовах. Умови проживання дітей були незадовільними, між батьками постійно виникали конфлікти. В ході розгляду судом даної справи ОСОБА_4 стверджувала, що ОСОБА_5 наносив їй тілесні ушкодження, а також те, що вона боялась його, а тому раніше надавала протилежні пояснення, що підтвердила також малолітня ОСОБА_2 у судовому засіданні, що негативно вплинуло на життя дітей, їх психіку, стан здоров`я та розвиток. Під час проживання з батьками ОСОБА_2 проживала деякий період часу в Затурцівській спеціальній загальноосвітній школі-інтернат.

Судом встановлено, що після ухвалення судом рішення про відібрання дітей без позбавлення батьківських прав шлюб, укладений між відповідачами, розірваний рішенням суду. Останні разом не проживають. ОСОБА_4 з грудня 2021 року проживає в м. Ківерці разом з дітьми в будинку своєї матері ОСОБА_6 .

Відповідач ОСОБА_5 не змінив ставлення до своїх батьківських обов`язків, не усунув в повній мірі причин, які були підставами для відібрання дітей, ухиляється від виконання батьківських обов`язків з виховання дітей. Враховуючи наведене, а також оцінюючи особистість відповідача, його поведінку, яка не є спрямованою на гармонійний розвиток та належне виховання дітей, суд дійшов висновку про доцільність позбавлення ОСОБА_5 батьківських прав щодо його дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , що в даному відповідає інтересам дітей.

Доводи ОСОБА_5 , його представника про те, що позивач не довів, що він свідомо ухилявся від виконання батьківських обов`язків, є безпідставними, оскільки умисність ухилення від батьківських обов`язків полягає у тому, що він самоусунувся від піклування про своїх дітей, не навідує їх, належним чином матеріально не забезпечує, не проявляє інтересу до їх життя, навчання та побуту. Судом враховано ту обставину, що ним дещо покращено умови проживання за адресою: буд. АДРЕСА_1 , проте згідно з актом обстеження умов проживання від 17.08.2022 року в даному будинку запасів продуктів харчування не має, засоби гігієни відсутні, прибудинкова територія недоглянута, туалет в аварійному стані, ОСОБА_5 , який є інвалідом ІІ групи, стверджує, що коштів для життя не має, хоча отримує соціальні виплати, погрожує вчиненням суїциду, поводить себе неконтрольовано. Таким чином, будучи обізнаним з рішенням суду про відібрання дітей та достовірно знаючи про причини, які стали підставою для відібрання дітей, він ніяких висновків для себе як голова сім`ї не зробив та належних (достатніх) умов для дітей не створив.

Також та обставина, що ОСОБА_5 не створив належних умов для проживання дітей підтверджується показаннями свідка ОСОБА_8 .

В судовому засіданні ОСОБА_5 стверджував, що з часу перебування справи в провадженні суду не бачив дітей, мотивуючи тим, що його колишня дружина ОСОБА_4 та її мати ОСОБА_6 перешкоджає йому у спілкуванні з дітьми. Водночас, будь яких належних доказів вказаного ним не подано (звернення до служби у справах дітей, поліції, тощо).

Відповідач ОСОБА_4 просила позбавити ОСОБА_5 батьківських прав, дитина ОСОБА_2 у судовому засіданні зазначила, що не бажає проживати з батьком, оскільки останній бив її матір.

Крім того, суд бере до уваги той факт, що питання про повернення дітей відповідачі ініціювали перед судом, звернувшись з відповідним позовом тільки в травні 2022 року, тобто через півтора року після прийняття рішення про відібрання дітей і після звернення позивача до суду із позовом про позбавлення батьківських прав.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що відповідач ОСОБА_5 протягом року після прийняття судом рішення про відібрання дітей не усунув причин, які були підставами для відібрання дітей, не переглянув своє ставлення до виконання ним батьківських обов`язків, не створив дітям належних умов проживання, розвитку і виховання, що і є підставою для позбавлення його батьківських прав.

Разом з тим, суд зауважує, що після усунення обставин, які стали підставою для позбавлення батьківських прав, ОСОБА_5 не позбавлений можливості звернутися у встановленому законом порядку з вимогами про поновлення батьківських прав.

Що стосується позбавлення батьківських прав відповідача ОСОБА_4 , суд дійшов висновку про відмову в позові в цій частині, виходячи з наступного.

Як уже зазначалось судом, якщо протягом року після прийняття судом рішення про відібрання дитини у батьків не усунені причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками, служба у справах дітей за місцем походження дитини, позбавленої батьківського піклування, зобов`язана вжити заходів до позбавлення батьків батьківських прав.

Судом встановлено, що після ухвалення судом рішення про відібрання дітей без позбавлення батьківських прав відповідач ОСОБА_4 змінила ставлення до своїх батьківських обов`язків, на даний час проживає з дітьми у своєї матері в м. Ківерці, та виконує свої батьківські обов`язки з виховання, навчання дітей, що також підтверджує свідок ОСОБА_6 , яка просила не позбавляти її дочку батьківських прав, позаяк остання на даний час дбає про дітей, їх здоров`я, навчання, проживає разом з ними, намагається працевлаштуватися.

Дітям створені належні умови проживання, ОСОБА_2 відвідує загальноосвітню школу, що відповідає її рівню розвитку. При цьому при обстеженні умов проживання 26.11.2021 року батьки вказували, що в разі повернення їм дітей ОСОБА_2 знову відвідуватиме школу-інтернат, для чого відсутні будь які передумови (а.с.27).

Крім того, судом враховано думку неповнолітньої ОСОБА_2 , яка чітко висловилась щодо бажання проживати разом з мамою ОСОБА_4 .

У справі «Мамчур проти України» від 16 липня 2015 року (заява № 10383/09) Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте основні інтереси дитини є надзвичайно важливими (параграф 100).

Враховуючи викладене, суд на підставі належним чином оцінених доказів, дійшов висновку про відсутність підстав для позбавлення ОСОБА_4 батьківських прав відносно її малолітніх дітей.

Відповідно до частини 6 статті 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно з пунктом 14 частини 2 статті 3 Закону України «Про судовий збір» судовий збір не справляється за подання заяви, апеляційної та касаційної скарги про захист прав малолітніх чи неповнолітніх осіб.

Враховуючи те, що при зверненні позивача до суду із даним позовом судовий збір не справляється, а відповідач ОСОБА_5 , як інвалід ІІ групи звільнений від сплати судового збору, суд приходить до висновку, що судові витрати слід віднести на рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 3-5, 8-13, 81, 89, 141, 263-266, 268 ЦПК України, ст.ст. 7, 150, 155, 164-166 СК України, Законом України «Про охорону дитинства», суд

у х в а л и в:

Позов задовольнити частково.

Позбавити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , батьківських прав відносно його неповнолітніх дітей - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У задоволенні позову щодо позбавлення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , батьківських прав відносно її неповнолітніх дітей - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Волинського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30 - денний строк з дня складення повного тексту рішення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Позивач: орган опіки та піклування виконавчого комітету Локачинської селищної ради Володимирського району Волинської області, адреса місцезнаходження: смт Локачі, вул. Миру, 37 Володимирського району Волинської області, .

Відповідачі:

- ОСОБА_5 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_3 ;

- ОСОБА_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 , номер паспорта - НОМЕР_4 .

Повний текст судового рішення складений 15.09.2022 року.

Суддя Локачинського районного суду Т. О. Кідиба