ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6653/22 Справа № 191/2592/19 Суддя у 1-й інстанції - Порошина О.О. Суддя у 2-й інстанції - Макаров М. О.
УХВАЛА

01 вересня 2022 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі судді Макарова М.О. ознайомившись з апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 липня 2022 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

За наслідками автоматичного розподілу справ колегії суддів Дніпровського апеляційного суду у складі головуючого судді: Макаров М.О., суддів: Демченко Е.Л., Куценко Т.Р., розподілена цивільна справа за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 липня 2022 року.

Втім, ретельно ознайомившись з матеріалами справи, вважаю за необхідне заявити у даній справі самовідвід, зважаючи на наступне.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу) за наявності обставин, які викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Інститут відводу (самовідводу) є однією з найважливіших гарантій здійснення правосуддя неупередженим та справедливим судом. Відвід (самовідвід) дозволяє виключити найменшу підозру в зацікавленості судді в результатах розгляду конкретної справи, навіть якщо насправді такої зацікавленості немає, оскільки пріоритетною тут є суспільна довіра до суду.

Згідно пункту 12 висновку № 1 (2001) Консультативної ради європейських судів для Комітету міністрів Ради Європи про стандарти незалежності судових органів і незмінності суддів, передбачено що при винесенні судових рішень у відношенні сторін в судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, тобто вільними від любих зв`язків, упередженості, які впливають або можуть сприйматися як такі, що впливають на здатність судді приймати незалежне рішення. Значення цього принципу виходить далеко за конкретні інтереси визначеної сторони в якому-небудь спорі. Судова влада повинна користуватися довір`ям не тільки зі сторони сторін в конкретному розгляді, але і зі сторони суспільства в цілому. І суддя повинен бути не тільки реально вільним від будь-якого невідповідного зв`язку, упередженості або впливу, але він повинен бути вільним від цього і в очах розумного спостерігача. Інакше довір`я до незалежної судової влади буде підірвано.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку, незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Пунктом 2.5. Бангалорських принципів поведінки судді, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної ради ООН 27 липня 2006 року № 2006/23, визначено, що суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Тобто, в разі переконання судді в наявності обставин, які унеможливлюють винесення ним об`єктивного рішення або обґрунтовано викликають сумнів у стороннього спостерігача в його упередженості, він зобов`язаний заявити самовідвід.

Згідно до роз`яснень ЄСПЛ у справах «Мікаллеф проти Мальти», «Мезнарич проти Хорватії», в демократичному суспільстві суди повинні вселяти довіру. Тому кожен суддя, у відношенні якого маються щонайменші сумніви в неупередженості, зобов`язаний вийти з процесу. Правила, що регулюють відвід суддів, є спробою забезпечення неупередженості судді шляхом усунення будь-яких сумнівів у учасників цивільного процесу. Ці правила направлені на усунення будь-яких ознак необ`єктивності судді та слугують зміцненню довіри, яку суди повинні асимілювати в демократичному суспільстві.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 40 ЦПК України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу; суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Так, матеріалами справи встановлено, що постановою Дніпровського апеляційного суду від 02 березня 2021 року у складі головуючого судді: Макарова М.О., суддів:Демченко Е.Л., Куценко Т.Р., апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_4 залишено без задоволення, рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 червня 2020 року залишено без змін. (т. 2 а.с. 167-171)

Постановою Верховного суду від 11 серпня 2021 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 червня 2020 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 02 березня 2021 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції. (т.3 а.с. 76-82)

Оскільки суддя Макаров М.О. брав участь у вирішенні справи в суді апеляційної інстанції та визначився з позицією у даній справі, з метою запобігання виникнення в учасників справи сумнівів щодо об`єктивності та неупередженості при розгляді апеляційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 липня 2022 року вважаю за доцільне взяти самовідвід.

Керуючись ст.ст. 33, 36-41 ЦПК України, суддя,-

УХВАЛИВ:

Взяти самовідвід по цивільній справі №191/2592/19-ц (апеляційне провадження №22-ц/803/6653/22) за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 липня 2022 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Справу передати до Дніпровського апеляційного суду для виконання вимог ст. 33 ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя М.О. Макаров