Справа № 604/401/22
Провадження № 2/604/233/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 серпня 2022 року сел. Підволочиськ

Підволочиський районний суд Тернопільської області в складі :

головуючого судді Сташківа Н.Б.

за участю :

секретаря судового засідання Дериш М.Ю.

представника позивачів та третьої особи ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду сел. Підволочиська Тернопільської області цивільну справу за позовом Підволочиської селищної ради в інтересах малолітніх ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , до відповідачів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третіх осіб які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, служби у справах дітей Підволочиської селищної ради, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

Позивач Підволочиська селищна рада, в інтересах малолітніх ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , звернулась до суду із позовом до відповідачів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третіх осіб які не заявляють самостійних вимог служби у справах дітей Підволочиської селищної ради, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів.

В обґрунтування заявлених позовних вимог посилаються на те, що відповідачі є батьками малолітніх ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 . Малолітні перебувають в КНП «Тернопільський обласний центр реабілітації та розвитку дитини». Протягом трьох місяців батьки відвідували дітей протягом 14 разів. За результатами оцінки потреб сімї КЗ «Центр надання соціальних послуг Підволочиської селищної ради» з 01.01.2022 року по сьогоднішній день батьками не усунені причини, які перешкоджали належному вихованню дитини, батьки не працюють, батько приживає у с. Турівка. За відомостями старостинського округу від 04.05.2022 року вживає спиртні напої, мати не має постійного місця проживання. Посилається на те, що батьки не завжди гідно поводяться по відношенні до дітей, зловживають своїми правами або ухиляються від виконання батьківських обов`язків. У зв`язку з чим, просять позбавити відповідачів батьківських прав та стягнути аліменти з кожного з батьків по 1000 грн. на кожну дитину щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, хоча про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, однак подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задоволити.

Представник третьої особи, служби у справах дітей Підволочиської селищної ради заявлені позовні вимоги підтримала та пояснила, що 01.01.2022 року надійшло повідомлення про те, що малолітні діти без нагляду перебувають на вулиці, а батько дітей, відповідач по справі ОСОБА_6 знаходиться в стані алкогольного сп`яніння. Виїздом на місце викликали працівників поліції, та карету швидкої допомоги. Дітей доставили до лікарні на обстеження де вони перебували декілька днів. Батько з`явився на наступний день, а мати через два дні, хоча попередньо телефонувала та повідомила, що не має можливості приїхати. На пасхальні свята малолітніх дітей віддали батькам, проте через тиждень зателефонувала мати відповідача та попросила забрати дітей, оскільки відповідачі між собою посварились, ОСОБА_5 пішла до матері, а ОСОБА_7 вживає спиртні напитки, їй важко справитись із двома дітьми. Враховуючи те, що відповідачі по справі не усвідомлюють серйозних намірів щодо виховання дітей, є непослідовними щодо виконання покладених на них батьківських обов`язків, просить позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_4 проти задоволення позовних вимог категорично заперечив та пояснив, що 01.01.2022 року посварився із своєю цивільною дружиною ОСОБА_5 з якою проживає близько 9 років, у зв`язку з тим, що вона на передодні Нового року ішла до своєї матері, після чого вживав спиртні напитки, проте у стані сильного алкогольного сп`яніння не перебував. На наступний день зранку, коли спав, діти вийшли на вулицю, де їх і побачили сусіди та викликали поліцію. Будь-яких гострих захворювань у дітей не було, лише молодший ОСОБА_3 мав незначний кашель та нежить. На період лікування, що тривало декілька днів знаходився із дітьми, купував усі медикаменти, турбувався про них. Комісією вирішено помістити дітей до притулку, хоча він був категорично проти. Надалі, на різдвяні свята діти перебували разом із ними, а коли їх відвозили до притулку, то діти сильно плакали та просили їх не віддавати. Також пояснив, що алкогольні напитки вживає помірковано, на даний час разом із дружиною проживають у будинку матері відповідачки ОСОБА_5 - ОСОБА_8 у с. Монастириха Чортківського району Тернопільської області, працює підсобним працівником у ПП «Вікнини», діти завжди були доглянуті, умови проживання створені для їх розвитку та навчання. Вважає, що обставини, котрі зазначені у позові як підстави та обґрунтування предмету спору не відповідають дійсності є перебільшеними, любить дітей і бажає виконувати обов`язки щодо їх виховання, турбуватись про них та забезпечувати усім необхідним у зв`язку з чим, просить не позбавляти його батьківських прав та у задоволенні позовних вимог відмовити.

Відповідач ОСОБА_5 проти задоволення позовних вимог категорично заперечила та пояснила, що дійсно між нею та цивільним чоловіком виникали конфліктні ситуації, внаслідок чого вона неодноразово залишала дітей на чоловіка та йшла до матері. Через деякий час мирились і поверталась до чоловіка. Напередодні Нового року посварились та пішла до матері, а на наступний день їй передзвонили та повідомили, що діти в лікарні. Пояснила працівникам служби, що знаходиться у іншому районному центрі і враховуючи святкові дні немає змоги чим добратись. 03.01.2022 року рейсовим автобусом разом із матерю приїхала до дітей. Служба у справах дітей, враховуючи, що у її власності немає житла, вирішила помістити їх у центр реабілітації та розвитку. На різдвяні свята діти перебували разом із ними, а коли відвозили до центру, то діти сильно плакали та просили не віддавати їх. Протягом перебування дітей у центрі постійно відвідували їх. На даний час проживає разом із чоловіком у будинку своєї матері, офіційно працевлаштована, переусвідомила, що невірно вчиняла, коли після конфлікту із чоловіком залишала дітей на батька, обіцяла подібного більше не вчиняти. Любить та бажає виховувати своїх дітей у гармонії, забезпечувати усім необхідним. Крім того повідомила, що обставини, котрі зазначені у позові не відповідають дійсності є перебільшеними, чоловік ніколи не застосовував до неї фізичну силу, а діти були доглянуті та забезпечені усім необхідним. У задоволенні позову просить відмовити.

Суд, ознайомившись із доводами позивача, заслухавши міркування представника третьої особи без самостійних вимог, заперечення відповідачів, проаналізувавши надані сторонами докази у їх повній сукупності приходить до переконання що позовні вимоги до задоволення не підлягають, виходячи із наступних міркувань :

Згідно з ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Частиною першою статі 8 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. (частина перша статті 12 Закону України "Про охорону дитинства").

Частиною сьомою статті 7 Сімейного кодексу України (далі - СК України ) передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року N 789-XII (далі - Конвенція за права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до пунктів 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Статтею 9 Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Згідно ч. 1-4 ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав і свобод інших людей, любові до своєї сімї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину.

Відповідно до ч.1 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.

Згідно ст.164 ч.1 Сімейного Кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров"я без поважної причини і протягом шести місяців не виявили щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Позов про позбавлення батьківських прав позивачем заявлений на підставі п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного Кодексу України. Відповідно до вказаної норми права мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Судом встановлено, що у відповідачів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , за час проживання у цивільному шлюбі, народилось двоє дітей ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Вказане підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 29 жовтня 2020 року та свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 20 квітня 2018 року, що видані Підволочиським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області.

Згідно відповіді завідувача педіатричним відділенням Підволочиської ЦРЛ від 27.05.2022 року вбачається, що 01.01.2022 року діти доставлені в приймальне відділення бригадою швидкої допомоги в супроводі батька. Зі слів лікаря швидкої, до них поступив виклик, який зробили сусіди через те, що діти ходили зранку роздягнуті по вулиці. Під час огляду діти були брудні, в нечистому, в неохайному вигляді, неспокійні, весь час кричали, плакали. Вирішено було госпіталізувати в педіатричне відділення. Діти були госпіталізовані самі, так як батько знаходився у нетверезому стані. З його слів, між ними і дружиною виник конфлікт, після чого вона залишила дітей і пішла в невідомому напрямку, а він почав вживати алкоголь. Діти самостійно знаходились в відділенні з 01.01.2022 року по 02.01.2022 року під наглядом медпрацівників. Мати на дзвінки не відповідала. Бабуся не могла приїхати до дітей, тому що не було транспорту. 03.02.2022 року у відділення приїхала бабуся та матір, які побули близько трьох годин з дітьми і поїхали. До 05.01.2022 року діти знаходились в педіатричному відділенні з батьком.

Відповідно до рішення комісії з захисту прав дитини Підволочиської селищної ради №19-22 від 05 травня 2022 року та рішення № 128 від 06 травня 2022 року виконавчого комітету Підволочиської селищної ради вирішено надати висновок органу опіки, піклування Підволочиської селищної ради про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_4 ОСОБА_5 щодо малолітніх дітей ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , вихованців КНП «Тернопільський обласний центр реабілітації та розвитку дитини» та відповідність його інтересам дитини.

Згідно резолютивної частини висновку органу опіки та піклування Підволочиської селищної ради № 05-502/12-11 від 12.05.2022 року вбачається, що у зв`язку із тим, що батьки свідомо нехтують обов`язками щодо утримання і виховання малолітніх, не проявляють турботи про їх здоров`я та фізичний розвиток, з метою найбільш повного та всебічного забезпечення прав та законних інтересів малолітніх Підволочиська селищна рада, як орган опіки і піклування вважає за доцільне позбавлення батьківських прав ОСОБА_4 ОСОБА_5 щодо малолітніх ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .

Як убачається із рішень № 4 від 10 січня 2022 року та № 117 від 27 квітня 2022 року виконавчого комітету Підволочиської селищної ради малолітніх ОСОБА_2 , ОСОБА_3 влаштовано в КНП «Тернопільський обласний центр реабілітації та розвитку дитини» терміном на 6 місяців, у зв`язку з складним становищем сім`ї.

Згідно актів про факт передачі дітей ОСОБА_2 , ОСОБА_3 КНП «Тернопільському обласному центру реабілітації та розвитку дитини» від 07 квітня 2022 року та 28 квітня 2022 року, стан дітей на момент передачі по зовнішньому вигляду здорові, емоційний стан радісний, одяг брудний, діти взуті та мають спідню білизну.

Згідно відповіді КНП «Тернопільського обласного центру реабілітації та розвитку дитини» № 35 від 30.03.2022 року вбачається, що з часу перебування дітей у центрі, їх відвідували, зокрема: мати дітей - 13.01.2022 р; мати з батьком - 15.01.2022р, 16.01.2022р, 18.01.2022р, 21.01.2022р, 03.02.2022р, 10.02.2022р, 20.02.2022р, 11.03.2022р, 27.03.2022р, мати з батьком та бабусею - 24.01.2022р, 27.01.2022р, батько самостійно - 03.03.2022р, батько з бабусею - 15.02.2022р, 08.03.2022р, мати з бабусею - 17.03.2022р. З моменту повторного поступлення, а саме з 28.04.2022 року батьки не відвідували дітей жодного разу. Кожне відвідування супроводжувалось передачею, що складались із фруктів, солодощів, печива, соку, а також неодноразово передавались памперси. Щоразу рідні цікавились самопочуттям дітей, їх поведінкою та розвитком, а також запитували чи є потреба в харчуванні та засобах гігієни.

Довідкою Підволочиською селищною радою від 11.02.2022 року та протоколом бесіди від 15.12.2021 року ОСОБА_4 , ОСОБА_5 роз`яснено підстави позбавлення батьківських прав, виконання обов`язків, відповідальність за невиконання обов`язків щодо виховання дітей.

Згідно акту обстеження умов проживання від 15.12.2021 року вбачається, що житло у с. Турівка Тернопільського району Тернопільської області складається з трьох кімнат, коридору та кухні. Умови проживання задовільні, діти забезпечені всім необхідним. Дохід сім`ї складає складається з соціальних допомог. Діти потребують догляду у зв`язку із малолітнім віком. Батько доглядає за дітьми. Мати періодично, без пояснень, залишає дітей без нагляду на декілька днів. Крім батьків дітей у будинку проживає мати відповідача ОСОБА_5 ,

Згідно акту візиту сімї, у с. Турівка Тернопільського району Тернопільської області від 03.05.2022 р, вбачається, що будинок потребує косметичного ремонту, проведення води. На момент візиту мати дитини відсутня, зі слів батька поїхали до матері. Батько висловлює бажання щодо виконання батьківських обов`язків, але за 4 місяці нічого не зробив для усунення усіх проблем, зокрема, з його слів готовий закодуватися, проте цього не зробив, на роботу офіційно не працевлаштувався, дружина веде і дальше такий спосіб життя, залишаючи сім`ю та дітей.

Згідно акту обстеження житлово-побутових умов проживання в будинку АДРЕСА_1 № 282 від 19 липня 2022 року вбачається, що в будинку зареєстрована відповідач ОСОБА_5 разом із матір`ю ОСОБА_9 , братом ОСОБА_10 , сестра ОСОБА_8 , котра з 2019 року проживає у с. Остап`є Підволочиського району. В будинку є електрика, опалюється твердим паливом, природного газу, води та санвузла не має. Комісія дійшла до висновку, що житлово-побутові умови проживання в даному будинку задовільні.

Згідно характеризуючи даних по місцю проживання відповідачів по справі, ОСОБА_4 зареєстрований у АДРЕСА_2 , розлучений, діти від першого шлюбу проживають разом із матір`ю у с. Поплави Тернопільського району, на даний час менше зловживає алкоголем, на території Старостинського округу у власності чи у користуванні земельних ділянок не має, у підсобному господарстві у с. Турівка Тернопільського району нічого не утримує. На обліках у лікаря психіатра та нарколога не перебуває. Відповідач ОСОБА_5 зареєстрована у АДРЕСА_1 . По місцю проживання характеризується посередньо. Скарг від сусідів та односельців не поступало.

Крім того, як убачається із довідки ПП» Вікнини» № 92 від 20.07.2022 року, ОСОБА_5 працює підсобним робітником плодово-ягідного відділу ПП «Вікнини» з 18.07.2022 року, Наказ № 91 від 15.07.2022року.

На диспансерному обліку у лікаря нарколога не перебуває, проте знаходиться на обліку у психіатричному кабінеті КНП «Гусятинська КЛ» з діагнозом легка розумова відсталість.

Будучи допитаною у судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_9 суду показала, що являється матір`ю відповідача ОСОБА_5 та проживає у с. Монастириха Чортківського району. Протягом певного періоду проживала разом із дітьми у с. Турівка Підволочиського району і допомагала дітям чим тільки могла. В той час коли ОСОБА_4 перебував на роботі то дочка телефонувала, просила допомогти, вона відразу приїздила. Діти проживали добре, були доглянуті і забезпечені усім необхідним, а якщо не мали, то просили її і вона також допомагала. 02.01.2022 року до неї зателефонували та попросили приїхати, бо дітей забрали у лікарню, проте не мала чим приїхати, при першій нагоді виїхала. На її думку відповідачі спроможні утримувати внуків, діти до них ставиться дуже добре. В селі для дітей створені усі умови, кімната, літня кухня, город, діти не будуть голодні чи незабезпечені. Просить не позбавляти батьківських прав та повернути онуків батькам або передати їй під опіку.

Виходячи з тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України суд має підстави для висновку, що ухилення від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав виключно за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Такого правового висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у своїй постанові від 26 грудня 2018 року у справі № 404/6391/16-ц.

Згідно ст. 166 СК України, позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою надзвичайні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини.

Відповідно до п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на цей орган опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.

Згідно із частиною першою статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57, 58).

Відповідно до ч.6 ст. 19 СК України, суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

При вирішенні такої категорії спорів судам необхідно мати на увазі, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, вирішення сімейних питань, який застосовується у виняткових випадках, і основне за наявності достатніх і переконливих доказів, що становить реальну загрозу для дитини, її здоров`я та психічного розвитку.

Аналізуючи факти в контексті встановлених обставин справи, суд зважує на те, що позбавлення батьківських прав, вже несе в собі негативний вплив на свідомість дитини, і застосовувати цей захід як міру впливу і захисту прав дитини потрібно лише у виняткових випадках за наявності достатніх і ґрунтовних доказів.

Таким чином, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який необхідно розгляди як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків.

Аналогічні правові висновки викладені Верховним Судом у постановах: від 29 жовтня 2020 року у справі № 522/10703/18 (провадження № 61-4014св20), від 13 жовтня 2020 року у справі № 760/468/18 (провадження № 3в1988), від 11 березня 2020 року у справі № 638/16622/17 (провадження № 61-13752св19), від 23 грудня 2020 року у справі № 522/21914/14 (провадження N 61-8179св19).

У рішенні по справі "Мамчур проти України" від 16 липня 2015 року (заява № 10383/09) ЄСПЛ зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів і залежно від обставин відповідної справи вони можутъ відрізнятися. Проте основні інтереси дитини є надзвичайно важливими.

Розірвання сімейних зв`язків, позбавлення дитини її коріння, позбавлення батька спорідненості с дитиною, може буде виправданим лише за виняткових обставин (рішення ЄСПЛ від 18 грудня 2008 року у справі "Савіни")

Відповідно до части першої статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доведення обставин свідомого, умисного ухилення відповідачів від виконання батьківських обов`язків, які можуть бути підставою позбавлення останніх батьківських прав, покладена на позивача.

Таким чином дослідивши і надавши оцінку усім доказам, суд дійшов висновку про те, що підстави, передбачені ст. 164 СК України для позбавлення батьківських прав відсутні. Батьки проти позбавлення батьківських прав заперечують, про що вказували у судовому засіданні, мають намір на відновлення відносин з дітьми, а позбавлення батьківських прав необхідно розглядати як крайній захід, необхідність та пропорційність застосування якого за обставин цієї справи позивачем не доведено.

Посилання позивача на те, що батьки ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні, у тому обсязі у якому шкодили б інтересам самих дій та наражали їх на небезпеку, посилання позивача на те, що відповідачі сваряться між собою і мати інколи залишає дітей на батька, не є підставою для позбавлення їх батьківських прав, тобто природних прав, наданих батькам щодо дитини на її виховання, захист їх інтересів і інших прав, які виникають із факту кровної спорідненості з дитиною, є крайнім заходом впливу, необхідність застосування якого позивачем не доведено.

Також суд не бере до уваги інформацію служби у справах дітей Гримайлівської сільської ради № 37 від 03.05.2022 року про те, що мати дітей ОСОБА_11 в телефонному режимі повідомила, що не приїздить до дітей, оскільки боїться свого чоловіка через те, що він застосовує до неї фізичну силу, оскільки дані обставини категорично заперечувались самою ОСОБА_12 та не підтверджені іншими належними та допустимими доказами. Також суд не бере до уваги інформацію щодо психологічного стану дітей після повернення в КНП «ТОЦРРД», оскільки незрозуміло ким така інформація складалась, на підставі чого саме, не вказано жодних реквізитів чи підписів відповідальної особи відповідного центру чи лікаря, відсутня печатка, та інші необхідні реквізити для ідентифікації та надання документу офіційного статусу.

Таким чином, в судовому засіданні позивачем не доведено, а судом не здобуто належних та достатніх доказів доведеності прямої винної поведінки умислу ухилення відповідачів від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей.

За вказаних обставин, суд вважає, що у задоволенні вимог позивача Підволочиської селищної ради в інтересах малолітніх ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , до відповідачів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третіх осіб які не заявляють самостійних вимог служби у справах дітей Підволочиської селищної ради, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів слід відмовити.

Відповідно до ст.141 ЦПК України, судові витрати, у зв`язку із відмовою у задоволенні позову необхідно залишити за позивачем.

На підставі вищевикладеного та керуючись положеннями Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», Декларації прав дитини, Конвенції про права дитини, ЗУ «Про охорону дитинства», ст.ст.150, 155, 164, 166, 180 СК України, ст.ст. 12, 81, 141, 258-259, 263-265, 352 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позовних вимог Підволочиської селищної ради в інтересах малолітніх ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , до відповідачів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третіх осіб які не заявляють самостійних вимог служби у справах дітей Підволочиської селищної ради, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів - відмовити.

Попередити відповідачів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про недопустимість вчинення дій чи поведінки всупереч інтересам малолітніх дітей необхідність зміни ставлення до виховання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .

Контроль за виконанням батьківських обов`язків, зміни ставлення до виховання дітей покласти на відповідний орган опіки та піклування.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку, шляхом подачі апеляційної скарги до Тернопільського апеляційного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий - підпис

Копія вірна

Суддя Підволочиського районного суду

Тернопільської області Н.Б. Сташків