Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28.03.2022 Справа №607/21727/21

м. Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області у складі:

головуючого судді Сливка Л.М.,

за участі секретаря судового засідання Бублінської О. Ю.,

за участі позивачки ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 пред`явила до суду позов до відповідача ОСОБА_2 , у якому просила визнати відповідача таким , що втратили право на користування квартирою АДРЕСА_1 . В обґрунтування заявлених позовних вимог покликається на те, що вона є власницею квартири АДРЕСА_1 . У вказаній квартирі також зареєстрований її брат відповідач у справі ОСОБА_2 , які впродовж багатьох років, понад десять років, не проживає у вказаному помешканні, його речі та інше майно у квартирі відсутні, участі в оплаті комунальних послуг та здійсненні поточних ремонтів він не приймає. Разом із цим, позивачка вказує, що реєстрація відповідача у належній їй на праві власності квартирі порушує її права як власниці даного житла. Посилаючись на наведене просила позов задовольнити.

Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 01 грудня 2021 року відкрито провадження у вказаній цивільній справі та призначено її до розгляду за правилами загального позовного провадження.

Відзиву на позов ОСОБА_2 до суду не подавав.

21 лютого 2022 року судом закрито підготовче провадження у вказаній цивільній справі та призначено її до судового розгляду по суті , про що постановлено ухвалу, занесену до протоколу судового засідання.

У судовому засіданні позивачки ОСОБА_1 заявлені позовні вимоги підтримала та просила задовольнити їх у повному обсязі. Вказала, що брат продовж тривалого часу, понад десять років у належній їй квартирі не проживає, місце його знаходження їй невідоме, у 2006 році вона зверталась із заявою в органи міліції щодо його розшуку, однак його не знайшли. У квартирі не має жодних речей брата чи будь-якого майна. На даний час через реєстрацію відповідача у належній їй на праві власності квартирі, вона невзмозі отримати субсидії. Не заперечила щодо заочного судового розгляду та ухвалення заочного рішення.

Відповідач ОСОБА_2 , будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, повторно у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності до суду не подавав.

Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Судом установлено:

Згідно Свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 27 листопада 2007 року Терещук Л. І. державним нотаріусом Першої тернопільської державної нотаріальної контори, ОСОБА_1 набула права власності на спадкове майно квартиру АДРЕСА_1 (спадкова справа № 943, зареєстровано у реєстрі 4-2811).

Як убачається із Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №17428071 від 21 січня 2008 року, реєстраційний номер 20714646, квартира АДРЕСА_1 , номер запису 24556 в книзі 8, належить ОСОБА_1 на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 27 листопада 2007 року державним нотаріусом Першої тернопільської державної нотаріальної контори за реєстровим № 4-2811, рішення про реєстрацію права власності від 18 січня 2008 року Товариства з обмеженою відповідальністю «Міське бюро технічної інвентаризаці» ( м. Тернопіль).

Як убачається із копії будинкової книги та із довідки №285, виданої 19 листопада 2021 року Дочірнім підприємство -2 ЖЕК-13 ЖБК у квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані: позивачка ОСОБА_1 , її діти - ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , і її брат - відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно із повідомленням за № 10814 від 06 липня 2006 року - начальник Тернопільського МВ УМВС в Тернопільській області Б. М. Воробець повідомляє позивачку ОСОБА_1 про те, що згідно її заяви про розшук ОСОБА_2 , 1966 р. н., проведено ряд оперативно-розшукових міроприємств направлених на встановлення його місцезнаходження. На даний час позитивних результатів здобуто не було, проводяться розшукові заходи. При отриманні додаткової інформації її буде повідомлено додатково.

Також, як убачається із Довідки за № 15663 від 24 листопада 2021 року виданої позивачці ОСОБА_1 Тернопільським РУП Головного управління Національної поліції в Тернопільській області - вона дійсно зверталася із заявою у Тернопільський МВ УМВС України в Тернопільській області по факту безвісного зникнення її брата ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя АДРЕСА_1 . Проведеними заходами встановити місце знаходження ОСОБА_2 не вдалося. На даний час його місце знаходження невідоме.

Згідно Акту, складеного 19 листопада 2021 року комісією ДП-2 ЖЕК -13 ЖБКу складі майстрів дільниці Глухої О. Я., Заяця П. Д. , затвердженого начальником дочірнього підприємства Савула Р. С. - при відвідуванні квартири АДРЕСА_1 встановлено, що ОСОБА_2 за вказаною адресою зареєстрований але не проживає, що підтверджують свідки-сусіди: із кв. АДРЕСА_2 ОСОБА_9 паспорт НОМЕР_1 ; із кв. АДРЕСА_4 ОСОБА_10 паспорт НОМЕР_2 та із кв. АДРЕСА_5 ОСОБА_11 паспорт НОМЕР_3 .

Як убачається із письмових пояснень, сусідів позивачки ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , які долучені до наведеного вище Акту від 19 листопада 2021 року, ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , ОСОБА_11 засвідчують те, що ОСОБА_2 останні роки не проживає та не з`являється у квартиру по АДРЕСА_1 .

Проаналізувавши в сукупності досліджені докази, встановлені ними обставини та визначені відповідно до них правовідносини сторін, суд приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають до задоволення.

Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним.

Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб.

Вимогами частини першої статті 405 ЦК України визначено, що члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.

Згідно із вимогами частини другої статті 405 ЦК України - що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

При цьому як установлено судом, таких домовленостей між сторонами спору не існувало.

Згідно із п.39 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07 лютого 2014 року № 5 роз`яснено, що члени сім`ї власника житла, які проживають разом із ним, мають право користування цим житлом відповідно до закону (особистий сервітут, частина перша статті 405 ЦК України). Суди повинні мати на увазі, що таким законом не може бути ЖК УРСР, а застосуванню підлягають норми, передбачені главою 32 ЦК України. З урахуванням зазначеного суди повинні виходити з того, що стосовно права членів сім`ї власника житлового приміщення на користування ним підлягають застосуванню положення статті 405 ЦК України. Оскільки інше не встановлено законом, договором чи заповітом, на підставі яких встановлено сервітут, то відсутність члена сім`ї понад один рік без поважних причин є юридичним фактом, що є підставою для втрати членом сім`ї права користування житлом.

При цьому судом установлено, що відповідач ОСОБА_2 , будучи зареєстрованими у квартирі АДРЕСА_1 , понад десять років не проживає у вказаному помешканні, хоча ніхто не чинить йому перешкод для проживання, його речі та інше майно у квартирі відсутні, він не бере участі у сплаті комунальних послуг з утримання квартири.

За таких обставин суд доходить висновку про те, що ОСОБА_2 втратив право на користування житловим приміщенням квартирою АДРЕСА_1 .

Також, вимогами ст.141 ЦПК України передбачено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі задоволення позову покладаються на відповідача,тому із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягають до стягнення 908 гривень сплаченого нею судового збору при зверненні до суду із позовною заявою.

На підставі наведеного та керуючись статтями 4, 12, 81, 141 , 259, 263, 265, 268, 273, 280-282, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право на користування житловим приміщенням квартирою АДРЕСА_1 .

Стягнути із ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 908 гривень судового збору .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду у 30-денний строк з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручену у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Дата складення повного судового рішення 29 березня 2022 року.

Реквізити сучасників справи:

Позивачка: ОСОБА_1 , зареєстрована адреса місця проживання - АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована адреса місця проживання - АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків невідомий.

Головуючий суддяЛ. М. Сливка