ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2022 року м.Суми

Справа №577/5306/21

Номер провадження 22-ц/816/284/22

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Левченко Т. А. (суддя-доповідач),

суддів - Криворотенка В. І. , Собини О. І.

сторони:

позивач - Акціонерне товариство «Акцент-Банк»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянув у приміщенні Сумського апеляційного суду в порядку письмового позовного провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Акцент-Банк»

на рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 01 грудня 2021 року, ухвалене у складі судді Кравченка В.А., в приміщенні Конотопського міськрайонного суду Сумської області,

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2021 року Акціонерне товариство «Акцент-Банк» (далі -АТ «А-Банк», А-Банк) за допомогою засобів поштового зв`язку звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Свої вимоги мотивує тим, що 12 липня 2019 року відповідач приєднався до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку з метою укладення кредитного договору та отримання кредитної картки. На підставі вказаної анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку відповідачу надано кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 44,40 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з Умовами та Правилами і Тарифами, які викладені на банківському сайті складає між ним та банком кредитний договір, що підтверджується підписом у заяві.

Так як відповідач порушив взяті на себе зобов`язання за кредитним договором № б/н від 12 липня 2019 року, позивач просить стягнути з нього заборгованість, яка станом на 07 жовтня 2021 року становить 14 207 грн 09 коп. та складається з: 12 218 грн 62 коп. - заборгованість за кредитом; 1988 грн 47 коп. - заборгованість по відсоткам; та стягнути судові витрати.

Конотопський міськрайонний суд Сумської області рішенням від 01 грудня 2021 року позов АТ «А-Банк» залишив без задоволення.

В апеляційній скарзі АТ «А-Банк», посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить рішення суду скасувати та задовольнити позовні вимоги АТ «А-Банк» в повному обсязі; стягнути з відповідача судові витрати за подання апеляційної скарги.

В доводах апеляційної скарги зазначає, що відповідач в анкеті-заяві про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в А-Банку підтвердив під підпис факт ознайомлення з Умовами і Правилами надання банківських послуг та зобов`язався в подальшому регулярно знайомитися зі змінами до них, викладеними на сайті банку.

Наголошує на тому, що з розрахунку заборгованості вбачається, що боржник користувався кредитом, а значить ознайомився з Умовами і Правилами надання банківських послуг в А-Банку і погодився з ними, оскільки вказаний договір є договором оферти.

Вважає, що є необґрунтованим посилання суду першої інстанції на постанову Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 в частині відмови у стягненні процентів, оскільки в даному випадку до матеріалів було додано не лише Тарифи із сайту банку, а й Паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка», в якому чітко зазначені всі оговорені умови кредитування, строки, процентна ставка тощо.

Паспорт продукту підписано боржником за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Зазначає, що аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 12 січня 2021 року по справі № 524/5556/19 (стосовно підпису). Номер телефону, на який направлявся одноразовий ідентифікатор між сторонами було погоджено, а саме - його зазначено особисто відповідачем в анкеті-заяві про приєднання до Умов і правил надання банківських послуг в А-Банку, яку він підписав власноруч.

Стосовно сумнівів суду відносно розрахунку заборгованості, на думку позивача, вони є необґрунтованими.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ч. 4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відмовляючи АТ «А-Банк» у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що окрім анкети-заяви, надані позивачем документи не містять підпису відповідача та не підтверджують факту отримання останнім коштів на підставі анкети-заяви та наявність у нього заборгованості перед позивачем. Будь-яких доказів на підтвердження видачі банком відповідачу кредитної картки, її номер, розмір наданого банком кредитного ліміту, зарахування на цю карту кредитних коштів, зняття таких коштів відповідачем, відкриття рахунків на ім`я відповідача та інших доказів, які б підтверджували факт отримання кредитних коштів відповідачем в розмірі, заявленому позивачем, до позовної заяви не долучено, а відтак позивачем не доведені його вимоги.

Проте погодитися з такими висновками суду першої інстанції не можна, виходячи з наступного.

Суд першої інстанції встановив та з матеріалів справи вбачається, що 12 липня 2019 року ОСОБА_1 підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку, в якій містяться анкетні дані відповідача та зазначив, що він згоден з тим, що дана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг і тарифами, правилами користування, основними умовами обслуговування і кредитування, розташованими у рекламному буклеті, складають між ним та банком договір про надання банківських послуг. Крім того вказано, що відповідач ознайомився з договором про надання банківських послуг до його укладення і згоден з його умовами, примірник цього договору згоден отримати, шляхом роздруківки з офіційного сайту (а. с. 7, на звороті).

Також 12 листопада 2019 року відповідач електронним підписом, шляхом підтвердження ОТП 04 з номера телефону НОМЕР_1 , підписав паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка», у якому визначені умови кредитного договору, зокрема, визначено порядок повернення кредиту - щомісяця до 25 числа поточного місяця 5% від заборгованості, але не менше 100 грн, не менше суми нарахованих процентів, але не більше залишку заборгованості; розмір відсоткової ставки - 3,7 % в місяць (44,4% річних), процента ставка, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту - 7,4% в місяць (у випадку наявності простроченої заборгованості), а також штрафи за несвоєчасне погашення кредиту та /або відсотків, який списується в день списання відсотків та становить: 50 грн кожний раз, коли виникає прострочення у сплаті обов`язкового щомісячного платежу повністю або частково на суму від 100 грн; 100 грн кожний раз, коли виникає прострочення у сплаті обов`язкового щомісячного платежу повністю або частково на суму від 100 грн другий місяць поспіль і більше; 500 грн + 5% від суми загальної заборгованості, у разі непогашення протягом 60 календарних днів простроченого по сплаті обов`язкового щомісячного платежу за карткою із порушенням строку більш ніж на 30 днів (а. с. 8).

Додані банком до позовної заяви Витяг з Умов та правил надання банківських послуг у АТ «АКЦЕНТ-БАНК», Тарифи користування кредитною карткою «Універсальна GOLD» не підписані відповідачем (а. с. 9-14).

Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість ОСОБА_1 за договором № б/н від 12 липня 2019 року станом на 07 жовтня 2021 року становить 14 207 грн 09 коп., яка складається із: 12 218 грн 62 коп. - заборгованість за тілом кредиту, 1988 грн 47 коп. - заборгованість за процентами (а. с. 6-7).

Підставами позовних вимог АТ «А-Банк» є неналежне виконання відповідачем умов кредитного договору, укладеного шляхом підписання останнім анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в А-Банку, та стягнення заборгованості за тілом кредиту та процентами.

Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України передбачено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У ст. 526 ЦК України йдеться про те, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Як передбачено ч. 2 ст. 1054 ЦК України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).

Згідно із ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ «А-Банк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом ст. 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитодавця змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.

Відповідно до частини першої ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі ст. 1049 цього Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно ст. ст. 526, 529 ч. 1 ЦПК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Надані позивачем Витяг з Умов та правил дійсно не містять підпису відповідача, а тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 12 липня 2019 року шляхом підписання анкети-заяви.

Проте, судом не було взято до уваги те, що відповідно до вимог ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування» відповідачу була надана інформація про споживчий кредит і ним 12 липня 2019 року електронним підписом підписано паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка», що згідно з абзацом 2 ч. 2 ст. 9 вказаного Закону свідчить про виконання кредитодавцем вимог щодо надання споживачу інформації про споживчий кредит до укладення договору (а. с. 8).

Положеннями статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Підпис клієнта: ОСОБА_1 12-07-2019 14:16 підтверджено ОТП 04 з номера телефону НОМЕР_1 .

Таким чином, матеріалами справи доведено, що оскільки відповідач підписав паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка», відповідно сторони дійшли згоди щодо істотних умов договору: зокрема погодили порядок повернення кредиту, проценту ставку за користування кредитними коштами - 3,7% на місяць (44,4% річних), підвищену процентну ставку, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту (7,4% на місяць), відповідальність сторін, зокрема штраф за несвоєчасне погашення кредиту та/або відсотків.

Отже сторонами було погоджено істотні умови договору.

Крім того з наданої банком виписки з особового рахунку вбачається, що відповідач користувався кредитними коштами та вносив кошти, спрямовані на погашення заборгованості.

З наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором вбачається, що станом на 07 жовтня 2021 року заборгованість відповідача становить 14 207 грн 09 коп. та складається з: 12 218 грн 62 коп. - заборгованість за кредитом; 1988 грн 47 коп. - заборгованість по процентам (а.с. 6-7).

Отже наявні підстави для стягнення заборгованості за тілом кредиту на суму 12 218 грн 62 коп.

Стосовно стягнення заборгованості за процентами, колегія суддів зазначає наступне.

Банк при зверненні до суду з даним позовом, ставить питання також про стягнення заборгованості по процентам в сумі 1988 грн 47 коп.

Як вже було зазначено вище, в паспорті споживчого кредиту було погоджено проценту ставку за користування кредитними коштами - 3,7% на місять (44,4% річних), підвищену процентну ставку, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту (7,4% на місяць).

Як вбачається з наданого позивачем розрахунку заборгованості, процентна ставка стосовно використання кредитних коштів змінювалася, зокрема у період з 12 липня 2019 року по 12 червня 2020 року проценти нараховувались у розмірі 44,4% річних (88,8 % річних на прострочену заборгованість), у період з 12 серпня 2020 року по 05 жовтня 2021 року - 46,8% річних (93,60% річних - на прострочену заборгованість).

У ст. 628 ЦК України йдеться про те, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

В паспорті споживчого кредиту, підписаного ОСОБА_1 , зазначено тип процентної ставки - фіксована (може бути змінена за згодою кредитодавця та споживача шляхом укладання додаткової угоди до договору про споживчий кредит).

Також в паспорті споживчого кредиту сторони погодили розмір процентної ставки на момент укладення кредитного договору на рівні 44,4 % річних (88,8% - на прострочену заборгованість). Належних та допустимих доказів на підтвердження того, що з відповідачем у визначеному умовами договору порядку було погоджено підвищення процентної ставки до 46,8% річних (93,90% річних на прострочену заборгованість) А-Банк всупереч положеннями ст. 81 ЦПК України суду не надано.

Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 1056-1 ЦК України фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитодавця змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.

З розрахунку заборгованості вбачається, що за період з 12 липня 2019 року по 12 червня 2020 року (період, коли діяла погоджена між сторонами процентна ставка 44,4% річних) заборгованість за процентами була відсутня. А заборгованість по процентам, яка є предметом позову, виникла під час дії процентної ставки 46,8% річних, доказів погодження якої між сторонами позивачем суду не надано. Розрахунку заборгованості по процентам за користування кредитними коштами, виходячи з базової процентної ставки 44,4% річних, погодженої сторонами, позивачем, за вказаний період, ні суду першої інстанції, ні апеляційному суду не надано.

Відтак, банком не доведено належними доказами існування у відповідача заборгованості по процентам, яка б відповідала умовам кредитного договору, у розмірі 1988 грн 47 коп., а тому у задоволенні вимоги про стягнення заборгованості по процентам слід відмовити.

Отже, виходячи з викладеного, рішення суду першої інстанції на підставі п. 1, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову АТ «А-Банк» та стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором № б/н від 12 липня 2019 року у розмірі 12 218 грн 62 коп.

Відповідно до ч.ч. 1, 13 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Отже, пропорційно до задоволеної частини позовних вимог та апеляційної скарги з ОСОБА_1 на користь АТ «А-Банк» підлягають стягненню судові витрати в розмірі 1952 грн 28 коп. судового збору за подання позовної заяви та 2928 грн 43 коп. за подання апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 367; 374 ч. 1 п. 2; 376 ч. 1 п. 1, 4; 381-382 ЦПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Акцент-Банк» задовольнити частково.

Рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 01 грудня 2021 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов Акціонерного товариства «Акцент-Банк» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Акцент-Банк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 12 липня 2019 року в сумі 12 218 гривень 62 копійки.

В задоволенні іншої частини вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Акцент-Банк»судові витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви в сумі 1952 гривні 28 копійок та за подання апеляційної скарги в сумі 2928 гривень 43 копійки.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і відповідно до п. 1 ч. 6 ст. 19, п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий - Т. А. Левченко

Судді: В. І. Криворотенко

О. І. Собина