ЗОЛОТОНІСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 695/2195/22
номер провадження 2/695/992/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2022 рокум. Золотоноша

Суддя Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області Степченко М.Ю., отримавши заяву представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про відвід судді від розгляду цивільної справи №695/2195/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про витребування майна з чужого незаконного володіння, -

ВСТАНОВИВ

У провадженні судді Степченка М.Ю. перебуває цивільна справа №695/2195/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про витребування майна з чужого незаконного володіння.

31.08.2022 р. до суду від представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 надійшла заява про відвід судді від розгляду даної цивільної справи.

Заява обґрунтована тим, що 19.08.2022 р. позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про витребування майна з чужого незаконного володіння - тракторного причіпа ПСЕ-20, червоного кольору, 1987 року випуску, заводський номер НОМЕР_1 . Заява потрапила на розгляд до судді Степченка М.Ю. До часу подання заяви про відвід сторона позивача не отримувала ніяких повідомлень про те, що вона знаходиться на розгляді і в якого судді. Суддя Степченко М.Ю. вже два рази виносив рішення, які порушують інтереси позивача в справах №695/3207/15-ц та №695/125/18. У зв`язку з цим сторона позивача має сумніви щодо вчинення суддею справедливого судочинства в справі. В зв`язку з цим представник позивача просить негайно вжити заходів щодо відводу судді від розгляду даної справи.

Дослідивши заяву про відвід встановлено наступні обставини.

Відповідно до ч. 2 ст. 40 ЦПК України питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

Якщо питання про відвід судді в порядку, визначеному частиною третьою цієї статті, неможливо розглянути в суді, в якому розглядається справа, то справа для вирішення питання про відвід передається до суду відповідної інстанції, найбільш територіально наближеного до цього суду. (ч.ч.3,4 ст.40 ЦПК України)

Частиною 5 статті 40 ЦПК визначено, що якщо на час подання заяви про відвід судді у суді здійснюють правосуддя менше трьох суддів, вирішення питання про відвід здійснюється в нарадчій кімнаті суддею, який розглядає справу чи вчиняє іншу процесуальну дію, про що виноситься ухвала. У такому разі положення частин третьої та четвертої цієї статті не застосовуються.

На час подання заяви про відвід судді Степченка М.Ю. в суді здійснюють правосуддя двоє суддів - Степченко М.Ю. та Ушакова К.М.

Враховуючи положення ч.5 ст.40 ЦПК України питання про відвід вирішується суддею, який розглядає справу.

Керуючись положенням ч. 8 ст. 40 ЦПК України, суд вирішив проводити розгляд заяви про відвід судді без повідомлення учасників справи.

Дослідивши заяву про відвід головуючого судді, матеріали справи, суд дійшов висновку, що дана заява не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до положень ч. 1, ч. 2 ст. 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо:

1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі;

3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи;

4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи;

5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Європейський суд з прав людини в п. 49 рішення у справі "Білуха проти України" вказав, що наявність безсторонності відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.

Стосовно об`єктивного критерію Європейський суд вказує на те, що при вирішенні питання, чи є у справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (п. 52 рішення у справі "Білуха проти України").

Окрім того, у висновку № 3 Консультативної ради європейських суддів щодо принципів та правил, які регулюють професійну поведінку суддів, зокрема, питання етики, несумісної поведінки та безсторонності, зазначено, що за загальним принципом судді повинні персонально бути повністю звільненими від відповідальності стосовно претензій, що пред`являються їм у зв`язку з добросовісним здійсненням ними своїх функцій. Судові помилки щодо юрисдикції чи процедури судового розгляду при визначенні чи застосуванні закону, здійсненні оцінки свідчень повинні вирішуватися за допомогою апеляції.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (справа «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року).

Суд звертає увагу на той факт, що заявником в основу обґрунтування відводу покладено рішення судді, прийняті під час розгляду справ №695/3207/15-ц та №695/125/18.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 36 ЦПК України, незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання, не може бути підставою для відводу.

Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України №8 від 13 червня 2007 року «Про незалежність судової влади» визначено, що процесуальні дії судді, законність і обґрунтованість рішень суду можуть бути предметом розгляду лише в апеляційному та касаційному порядку, визначеному процесуальним законом. Тому, відповідно незгода сторони з винесеним суддею судовим рішенням, а так само прийняття суддею процесуальних рішень, розгляд суддею клопотань сторін по справі, не може бути підставою для відводу судді, а має наслідком право сторони на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення.

Заявником не надано доказів упередженості та необ`єктивності судді під час розгляду справи № 695/2195/22, доказів наявності інших підстав, передбачених законодавством для задоволення відводу судді.

Крім того звертаю увагу, що по даній справі ще не відкрито провадження, оскільки зроблено запит відповідно до ч.6 ст.187 ЦПК України, щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача. Відповідь на який ще не надійшла.

Відповідно до ч.1 ст.153 ЦПК України 20.08.2022 р. була розглянута заява представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про витребування майна з чужого незаконного володіння.

Обставин, які б могли свідчити про необ`єктивність чи упередженість судді Степченка М.Ю. при розгляді цивільної справи, в якій заявлено відвід або наявність будь-яких інших підстав для відводу, передбачених ч. 1 та ч. 2 ст. 36 ЦПК України, не встановлено.

Будь-яких доказів, які б підтверджували пряму чи опосередковану заінтересованість судді в результаті розгляду даної справи, або наявність обставин, які викликають сумнів у його об`єктивності при розгляді справи, заявником не доведено.

Доводи, наведені в заяві про відвід, не є такими, що викликають сумнів у неупередженості та зацікавленості судді в результаті розгляду цієї справи, а підстави для задоволення відводу відсутні.

Вважаю за необхідне роз`яснити, що відповідно до ч. 2 ст. 353 ЦПК України заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Зважаючи на викладене, керуючись ст.ст. 36, 37, 40 ЦПК України, суддя -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про відвід судді від розгляду цивільної справи №695/2195/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про витребування майна з чужого незаконного володіння- відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя М.Ю. Степченко