Ухвала

04 жовтня 2022 року

м. Київ

справа № 757/18984/21-ц

провадження № 61-9473ск22

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Фаловської І. М. (суддя-доповідач), Мартєва С. Ю., Сердюка В. В.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокатеса Ніколаєва Наталія Борисівна, на постанову Київського апеляційного суду від 03 серпня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська залізниця», третя особа - Професійна спілка залізничників і транспортних будівельників України, про виплату та підвищення розміру заробітної плати відповідно до умов галузевої угоди,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом

до Акціонерного товариства «Українська залізниця»

(далі - АТ «Укрзалізниця»), третя особа - Професійна спілка залізничників

і транспортних будівельників України, про виплату та підвищення розміру заробітної плати відповідно до умов галузевої угоди.

Позовна заява мотивована тим, що з 28 лютого 2002 року ОСОБА_1 працює інженером 2 категорії у Виробничому підрозділі Коростенської дирекції залізничних перевезень Регіональної філії «Південно-Західна залізниця» Акціонерного товариства «Укрзалізниця» (далі - ВП Коростенської ДЗП РФ «Південно-Західна залізниця» АТ «Укрзалізниця»)

та отримує заробітну плату в установленому розмірі посадового окладу/тарифної ставки згідно із штатним розписом у сумі 6 545 грн

(з 01 липня 2019 року), враховуючи й надбавку за вислугу років та безперервний стаж роботи в залізничній галузі.

Також позивач зазначав, що 01 липня 2019 року до Галузевої угоди, укладеної між Державною адміністрацією залізничного транспорту України та профспілками на 2002-2006 роки, із останніми змінами і доповненнями, внесеними 29 грудня 2018 року, та Колективного договору

у ВП Коростенської ДЗП РФ «Південно-Західна залізниця»

АТ «Укрзалізниця», укладеного на 2002-2006 роки між Державною адміністрацією залізничного транспорту та профспілками, були внесені зміни, згідно із якими розмір його посадового окладу має становити

9 297 грн, не враховуючи надбавок за вислугу років та безперервний стаж роботи в залізничній галузі.

ОСОБА_1 неодноразово звертався до відповідача щодо підвищення заробітної плати відповідно до умов Галузевої угоди, однак листами відповідача йому відмовлено у збільшенні заробітної плати, тим самим, не виконано пункти 3.2.1, 3.2.2 Галузевої угоди.

Посилаючись на вищевказане, ОСОБА_1 просив суд зобов`язати

АТ «Укрзалізниця» збільшити йому заробітну плату на 25 %, інженера

2 категорії у ВП Коростенської ДЗП РФ «Південно-Західна залізниця»

АТ «Укрзалізниця», зі збереженням міжрозрядних і міжпрофесійних співвідношень з 01 липня 2019 року.

Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 29 липня 2021 року (у складі судді Бусик О. Л.) позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Зобов`язано АТ «Укрзалізниця» здійснити перерахунок заробітної плати ОСОБА_1 , інженеру 2 категорії ВП Коростенської ДЗП РФ

«Південно-Західна залізниця» АТ «Укрзалізниця» зі збереженням міжрозрядних і міжпрофесійних співвідношень, шляхом підвищення рівня заробітної плати не менше, ніж на 25 % щороку, згідно з абзацом 2

пункту 3.2.1. Галузевої угоди, укладеної між Державною адміністрацією залізничного транспорту України та профспілками на 2002-2006 роки

(із змінами і доповненнями від 29 грудня 2018 року), починаючи з 01 липня 2019 року по 29 липня 2021 року.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що всупереч положенням пункту 3.2.1. Галузевої угоди відповідачем не здійснювалося підвищення позивачу щорічно заробітної плати на 25 %, починаючи з 01 липня

2019 року, оскільки посадовий оклад позивача не збільшувався з 01 липня 2019 року. Тому наявні підстави для зобов`язання відповідача збільшити заробітну плату позивачу на 15 %, починаючи з 01 липня 2019 року

по 29 липня 2021 року.

Постановою Київського апеляційного суду від 03 серпня 2022 року (у складі колегії суддів: Рейнарт І. М., Кирилюк Г. М., Семенюк Т. А.) рішення Печерського районного суду міста Києва від 29 липня 2021 року скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким у задоволенні позову

ОСОБА_1 відмовлено.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що висновок суду першої інстанції про те, що пункт 3.2.1. Галузевої угоди зобов`язує відповідача у обов`язковому порядку здійснювати щорічне підвищення саме посадового окладу позивача не менше, ніж на 25 %, є безпідставним, оскільки за змістом вказаного пункту АТ «Укрзалізниця» взяла на себе зобов`язання домагатися підвищення заробітної плати залізничників, а не підвищувати посадові оклади працівників. Разом з тим, вказаний пункт Галузевої угоди, яким б було передбачене щорічне підвищення саме окладу позивача

на 25 %, таких положень не містить. Таким чином, підстав для зобов`язання відповідача збільшити заробітну плату позивачу на 15 %, починаючи

з 01 липня 2019 року по 29 липня 2021 року, немає.

29 вересня 2022 року засобами електронного зв`язку з накладенням електронного цифрового підпису ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокатеса Ніколаєва Н. Б., звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Київського апеляційного суду від 03 серпня

2022 року, в якій заявник просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції і залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись

на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга подана на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню.

Відповідно до пункту 8 частини першої статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви.

Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, враховуючи те, що провадження здійснюється судом після розгляду справи судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 жовтня 2020 року

у справі № 127/18513/18 (провадження № 14-145цс20) вказала,

що касаційний перегляд вважається екстраординарним з огляду

на специфіку повноважень суду касаційної інстанції з точки зору обмеження виключно питаннями права та більшим ступенем формальності процедур. У ЦПК України визначено баланс між такими гарантіями права на справедливий судовий розгляд, як право на розгляд справи судом, встановленим законом (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини

і основоположних свобод), та принципом остаточності судових рішень

resjudicata, фактично закріплено перехід до моделі обмеженої касації, що реалізується за допомогою введення процесуальних фільтрів з метою підвищення ефективності касаційного провадження.

Пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України передбачено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 20 квітня 2021 року справу № 757/18984/21-ц призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, з повідомленням сторін.

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Предметом позову у цій справі є зобов`язання вчинити дії,

а саме -збільшити заробітну плату позивачу на 25 %, інженера 2 категорії

у ВП Коростенської ДЗП РФ «Південно-Західна залізниця»

АТ «Укрзалізниця», зі збереженням міжрозрядних і міжпрофесійних співвідношень з 01 липня 2019 року.

Європейський суд з прав людини вказує, що було б важко погодитись з тим, що Верховний Суд у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволило йому відфільтрувати справи, що надходять до нього, має бути пов`язаним з помилками нижчих судів при визначенні питання щодо надання комусь доступу до нього. В іншому випадку це може серйозно заважати роботі Верховного Суду і зробить неможливим виконання Верховним Судом своєї специфічної ролі. У прецедентній практиці Суду вже було підтверджено, що повноваження вищого суду щодо визначення своєї юрисдикції не можуть бути обмежені таким чином

(рішення у справі «Зубац проти Хорватії», заява № 40160/1, від 05 квітня 2018 року).

Отже, справа є незначної складності та не належить до виключень з цієї категорії, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.

При цьому, Верховним Судом досліджено та взято до уваги: ціну та предмет позову, складність справи, доводи касаційної скарги, а також значення справи для сторін і суспільства, практику розгляду справ з даної категорії.

При вирішенні питання про відкриття касаційного провадження у справі з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, судом касаційної інстанції не надається правова оцінка законності та обґрунтованості оскаржуваних судових рішень, а виключно встановлюється наявність чи відсутність випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять посилання

на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судові рішення у малозначній справі підлягають касаційному оскарженню.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R(95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Зазначення у постанові Київського апеляційного суду від 03 серпня

2022 року про можливість її оскарження в касаційному порядку не є підставою для перегляду справи судом касаційної інстанції, оскільки такий перегляд не відповідатиме положенням пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод у частині права особи на розгляд справи судом, встановленим законом.

З урахуванням наведеного, оскільки касаційну скаргу подано на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню,

у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

З наведених обставин не потребує окремого розгляду питання дотримання особою, яка подала касаційну скаргу, вимог статей 390 та 392 ЦПК України.

Керуючись статтею 129 Конституції України, статями 19, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокатеса Ніколаєва Наталія Борисівна, на постанову Київського апеляційного суду від 03 серпня

2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська залізниця», третя особа - Професійна спілка залізничників і транспортних будівельників України, про виплату та підвищення розміру заробітної плати відповідно до умов галузевої угоди, відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Судді: І. М. Фаловська

С. Ю. Мартєв

В. В. Сердюк