Справа № 490/1898/21
Центральний районний суд м. Миколаєва
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16 серпня 2022 року м. Миколаїв
Центральний районний суд міста Миколаєва у складі:
головуючого судді Шолох Л.М.,
при секретарі судових засідань Марченку О.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна, -
У березні 2021 року до Центрального районного суду м. Миколаєва надійшов позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , у якому позивач просила у порядку поділу спільного майна подружжя:
визнати за ОСОБА_1 право власності на 4/5 частин житлового будинку з усіма господарськими та побутовими будівлями та спорудами що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 вартістю 103 121,78 грн;
визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/5 частину житлового будинку з усіма господарськими та побутовими будівлями та спорудами що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 вартістю 21 201,78 грн;
стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу в сумі 7 000,00 грн та судові витрати згідно наданої квитанції.
В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 вказує на те, що під час шлюбу із відповідачем ними було придбано будинок, у зв`язку з чим відповідач уклав кредитний договір з ВАТ КБ «Надра», а ОСОБА_1 - договір поруки. За цим договором сторони отримали 4 875 доларів США на придбання будинку АДРЕСА_1 . У 2014 році шлюб між сторонами розірвано. На підставі того, що позивачем сплачено борг перед банком за кредитним договором укладеним між сторонами на придбання будинку у розмірі 4/5 частки, а - відповідачем 1/5. За такого, позивач просить визначити частини у праві спільної сумісної власності пропорційно до понесених ними витрат на придбання цього майна.
Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 22.03.2021 року справу прийнято до свого провадження суддею Шолох Л.М. та призначено до розгляду у порядку загального позовного провадження.
У судове засідання сторони не з`явилися з невідомих суду причин. Представник позивача просив суд розглядати справу у його з позивачем відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує.
Враховуючи думку позивача, який просить розглядати справу за його відсутності та не заперечує проти винесення заочного рішення, належним чином повідомлення відповідача про дату та час слухання справи, суд відповідно до частини першої статті 280 ЦПК України ухвалив провести розгляд справи у заочному порядку.
Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку доказам, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі з таких підстав.
Як вбачається з матеріалів справи між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 02.11.1991 року укладено шлюб.
Відповідно до кредитного договору №05/10/2005/840-К191 від 06.10.2005 року укладеного між ВАТ КБ «Надра» та ОСОБА_2 , банк надає позичальнику у тимчасове користування грошові кошти у сумі 4 875 дол. США на придбання у власність нерухомо майна - будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Відсотки за користування кредитом розраховуються банком на підставі відсотків ставки у розмірі 11,5% річних (із розрахунку 360 днів у році). Плата за управління кредитом сплачується позичальником щомісячно протягом терміну користування кредитними коштами із розрахунку 0,18 % від суми кредиту. Плата спачується в повному обсязі за кожний календарний місяць протягом якого позичальник користувався кредитом. Кредит надається строком на 180 місяців.
06.10.2005 року між ВАТ КБ «Надра» та ОСОБА_1 укладено договір поруки. Відповідно до якого ОСОБА_1 поручається перед кредитором за належне виконання ОСОБА_2 взятих на себе зобов`язань, що виникають з кредитного договору №05/10/2005/840-К191 від 06.10.2005 року,в тому числі повернути кредит у сумі 4 875 дол. США, сплатити відсотки за користуванням кредитними коштами із розрахунку 11,5% річних, сплатити комісію, передбачену тарифами банку на момент складання кредитного договору, оплатити можливі штрафні санкції (штраф, пеня). Поручитель відповідає перед кредитором у повному обсязі. Відповідальність поручителя виникає як у випадку невиконання позичальником будь-якої частини зобов`язань і при не виконанні позичальником зобов`язань в цілому.
Згідно договору купівлі-продажу житлового будинку від 06.10.2005 року зареєстрованого за №4208, ОСОБА_3 передала у власність ОСОБА_2 будинок з усіма господарськими та побутовими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 за 32 825,00 грн.
З витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 14.02.2006 року вбачається, що ОСОБА_2 , на підставі договору купівлі-продажу №4208 від 06.10.2005 року, володіє на підставі приватної власності 1/1 частки будинку у АДРЕСА_1 .
Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 14.11.2014 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано, на підтвердження чого до матеріалів справи долучена копія цього рішення.

Згідно із частиною першою статті 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Як свідчать матеріали справи сторони перебували у зареєстрованому шлюбі у період з 1991 року до 2014 року.

Відтак, спірне майно, а саме житловий будинок АДРЕСА_1 , придбано сторонами під час шлюбу. Отже, суд дійшов висновку, що це майно є спільною сумісною власністю подружжя.

Щодо вирішення позовної вимоги про визнання права власності на житловий будинок з усіма господарськими та побутовими будівлями та спорудами що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 у розмірі 4/5 частин за ОСОБА_1 та 1/5 за ОСОБА_2 суд зазначає таке.

Як зазначає позивач у позові, з моменту укладання кредитного договору вона із відповідачем регулярно сплачували заборгованість із спільних коштів до 24.07.2014 року включно. Але на кінець 2014 року стосунки між ними погіршились і сім`я розпалась. Між сторонами була домовленість, що вони продовжують спільно сплачувати кредит. Після розірвання шлюбу позивачка виїхала працювати за контрактом до Російської Федерації, де працювала до липня 2020 року включно та регулярно висилала свою частку на погашення кредиту. Відповідач платежі зі сплати кредитної заборгованості не здійснював.

Також у позовній заяві зазначено, що у зв`язку з початком ліквідації ВАТ КБ «Надра» кредитний договір №05/10/2005/840-к191 від 15.05.2020 року продано за договором про відступлення прав вимоги №GL3N017513 ТОВ «Спектрум Ессетс», що підтверджується копією цього договору, який долучено позивачем до матеріалів справи.

Як вбачається з матеріалів справи у липні 2020 року заборгованість за кредитним договором №05/10/2005/840-к191 від 15.05.2020 року склала 179 155,64 грн.

В серпні між позивачем ОСОБА_1 та ТОВ «Спектрум Ессетс» укладено договір про врегулювання заборгованості за кредитним договором №05/10/2005/840-к191 від 06.10.2005 року, на підтвердження чого позивачем долучено до матеріалів справи копію цього договору.

Згідно з пунктом 5 договору про врегулювання заборгованості за кредитним договором №05/10/2005/840-к191 від 06.10.2005 року сторони домовилися врегулювати заборгованість за кредитним договором шляхом оплати поручителем частини заборгованості у розмірі 95 420,56 грн окремими платежами за графіком.

Як зазначає ОСОБА_1 у позовній заяві, нею достроково сплачено кредитору грошові кошти в розмірі 81 920,00 грн.

02.03.2021 року позивачем отримано від ТОВ «Спектрум Ессетс» довідку про відсутність заборгованості за реєстраційним номером №02/03/21-07, а також витяг з реєстру речових прав на нерухоме майно, про реєстрацію іпотеки, про припинення іпотеки та обтяжень від 02.03.2021 року, які долучені позивачем до матеріалів справи.

Як вбачається з матеріалів справи, з метою погашення кредитного договору №05/10/2005/840-к191 від 06.10.2005 року укладеного між ВАТ КБ «Надра» та ОСОБА_2 станом на 02.03.2020 року були сплачені такі суми коштів:

8 206,00 грн при укладенні договору, сплачена сума є спільними коштами позивача та відповідача. Доля кожного складає 4 103,00 грн;

34 197,56 сума сплачена за період з 01.11.2005 року по 24.07.2014 року, є спільними коштами позивача та відповідача. Доля кожного складає 17 098,78 грн;

81 920 грн сума сплачена позивачем за період з серпня 2020 року по 02.03.2021 року. Є коштами ОСОБА_1 , що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями квитанцій.

Тобто загалом за житловий будинок подружжям сплачено 124 323,56 грн з яких: 103 121,78 грн сплачено позивачем та 21 201,78 грн - відповідачем, що відповідає 4/5 та 1/5 частини спірного домоволодіння.

Будь-яких доказів на спростування зазначеного, матеріали справи не містять.

Частиною першою статті 69 Сімейного кодексу України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Відповідно до статті 71 Сімейного кодексу України, якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом.

Відповідно до частини першої статті 70 Сімейного кодексу України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

За змістом частини 1 статті 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).

Відповідно до приписів статті 356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Суб`єктами права спільної часткової власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади.

Згідно з ч. 2 статті 357 ЦК України, якщо розмір часток у праві спільної часткової власності не встановлений за домовленістю співвласників або законом, він визначається з урахуванням вкладу кожного з співвласників у придбання (виготовлення, спорудження) майна.

Відповідно до приписів статті 372 ЦК України, майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

За такого позов підлягає задоволенню у повному обсязі. У порядку поділу спільної сумісної власності подружжя за ОСОБА_1 слід визнати право власності на 4/5 частин, за ОСОБА_2 - на 1/5 частину житлового будинку з усіма господарськими та побутовими будівлями та спорудами що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .

Також з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 слід стягнути суму витрат на правничу допомогу у розмірі 7 000,00 грн.

Відповідно до статті 141 ЦПК України, судовий збір сплачено при подачі позову у розмірі 1243 грн 30 коп слід стягнути з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 79, 81, 141, 259-265, 273, 280 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

У порядку поділу майна подружжя визнати за ОСОБА_1 право власності на 4/5 частин житлового будинку з усіма господарськими та побутовими будівлями та спорудами що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .

У порядку поділу майна подружжя визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/5 частину житлового будинку з усіма господарськими та побутовими будівлями та спорудами що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені нею витрати на правову допомогу в сумі 7 000 грн 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на сплату судового збору у розмірі 1243 грн 30 коп.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте Центральним районним судом міста Миколаєва за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду або через Центральний районний суд міста Миколаєва протягом тридцяти днів з дня складення повного заочного судового рішення.

Інформація про сторони:

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 .

Відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 .

Суддя Л.М. Шолох