У х в а л а

24 серпня 2022 року

м. Київ

справа № 489/641/13-ц

провадження № 61-7613ск22

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Ігнатенка В. М. (суддя-доповідач), Карпенко С. О., Стрільчука В. А.,

розглянув касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на ухвалу Ленінського районного суду м. Миколаєва від 20 січня 2022 року та постанову Миколаївського апеляційного суду від 27 червня 2022 року в справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про припинення права спільної сумісної власності,

В с т а н о в и в:

07 грудня 2021 року ОСОБА_1 звернулась до Ленінського районного суду м. Миколаєва із заявою про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання, виданого у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про припинення права спільної сумісної власності.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 20 січня 2022 року відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_1 .

Постановою Миколаївського апеляційного суду від 27 червня 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а ухвалу Ленінського районного суду м. Миколаєва від 20 січня 2022 року - без змін.

06 серпня 2022 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 (далі - представник) звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою на ухвалу Ленінського районного суду м. Миколаєва від 20 січня 2022 року та постанову Миколаївського апеляційного суду від 27 червня 2022 року.

Дослідивши касаційну скаргу представника, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню, з огляду на таке.

Відповідно до частини першої статті 406 ЦПК України ухвали судів першої та апеляційної інстанцій можуть бути оскаржені в касаційному порядку у випадках, передбачених пунктами 2, 3 частини першої статті 389 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 24 частини першої статті 353 ЦПК України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

У пункті 2 частини першої статті 389 ЦПК України передбачено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6, 7, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.

Таким чином, ухвала суду першої інстанції про відмову у задоволенні заяви про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання, а також постанова суду апеляційної інстанції, винесена за результатами перегляду цієї ухвали, не підлягають касаційному оскарженню, оскільки ухвала суду першої інстанції відсутня в переліку ухвал суду, що можуть бути оскаржені в касаційному порядку після її перегляду згідно з пунктом 2 частини першої статті 389 ЦПК України.

Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Таким чином, відповідно до пункту 2 частини першої статті 389 ЦПК України ухвала Ленінського районного суду м. Миколаєва від 20 січня 2022 року та постанова Миколаївського апеляційного суду від 27 червня 2022 року не підлягають касаційному оскарженню, а тому у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.

На підставі наведеного, керуючись статтями 260, 389, 394 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,

У х в а л и в:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на ухвалу Ленінського районного суду м. Миколаєва від 20 січня 2022 року та постанову Миколаївського апеляційного суду від 27 червня 2022 року всправі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про припинення права спільної сумісної власності.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

Судді: В. М. Ігнатенко

С. О. Карпенко

В. А. Стрільчук