Справа № 524/4904/22
Провадження № 2/524/3260/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2022 року Суддя Автозаводського районного суду м. Кременчука Гончаренко О.В., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу,

встановив:

31.08.2022 до Автозаводського районного суду м. Кременчука надійшла позовна заява ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу.

Позивач звернулася до Автозаводського районного суду м.Кременчука у порядку ч. 9 ст. 28 ЦПК України, за останнім відомим місцем проживання відповідача за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно з довідкою Автозаводської районної адміністрації Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області від 7464/01-28 від 06.09.2022 , відомості щодо реєстрації/зняття з реєстрації місця проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відсутні.

Згідно з довідкою Крюківської районної адміністрації Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області, яка надійшла до суду 12.09.2022, відомості щодо реєстрації/зняття з реєстрації місця проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відсутні.

Предметом спору даної справи є розірвання шлюбу з громадянином Польщі.

Порядок розірвання шлюбу, укладеного між громадянином України та іноземцем, має ряд особливостей. Основним у цьому питанні є визначення закону, відповідно до якого буде проводитися розірвання шлюбу.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.3 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України «Про міжнародне приватне право», законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Якщо міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, передбачено інші правила, ніж встановлені цим Кодексом, застосовуються правила міжнародного договору України.

Статтею 497 ЦПК України зазначено, що підсудність судам України цивільних справ з іноземним елементом визначається цим Кодексом, законом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Вимогами ст.63 Закону України «Про міжнародне приватне право» передбачено, що припинення шлюбу та правові наслідки його припинення визначаються правом, яке діє в даний час щодо правових наслідків шлюбу.

Відповідно до ч.1 ст.60 вищевказаного Закону правові наслідки шлюбу визначаються спільним особистим законом подружжя, а за його відсутності - правом держави, у якій подружжя мало останнє спільне місце проживання, за умови, що хоча б один з подружжя все ще має місце проживання у цій державі, а за відсутності такого - правом, з яким обидва з подружжя мають найбільш тісний зв`язок іншим чином.

Таким чином, якщо подружжя є громадянами різних держав, спільно проживали на території України, і на час розірвання шлюбу хоча б один з них продовжує проживати на її території, то розірвання шлюбу провадиться за законодавством України. Особистим законом фізичної особи вважається право держави, громадянином якої вона є (ст.16 Закону України «Про міжнародне приватне право»).

У силу вимог ст.110 СК України, розірвання шлюбу можливе за заявою одного з подружжя.

Згідно з ч.ч.2, 3 ст.60 Закону України «Про міжнародне приватне право», подружжя, яке не має спільного особистого закону, може обрати право, що буде застосовуватися до правових наслідків шлюбу, якщо подружжя не має спільного місця проживання або якщо особистий закон жодного з них не збігається з правом держави їхнього спільного місця проживання. Вибір права згідно з частиною другою цієї статті обмежений лише правом особистого закону одного з подружжя без застосування частини другої статті 16 цього Закону. Угода про вибір права припиняється, якщо особистий закон подружжя стає спільним.

Відповідно до Постанови Пленуму ВСУ України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року №11, позов про розірвання шлюбу з особою, яка не має в Україні місця проживання або місце проживання якої невідоме, може пред`являтися за місцем знаходження майна відповідача, або за останнім відомим місцем його проживання чи перебування, а у випадку, коли з позивачем проживають його малолітні або неповнолітні діти або якщо він не може за станом здоров`я чи з інших поважних причин виїхати до місця проживання відповідача - за місцем проживання позивача. За домовленістю подружжя справа може розглядатися за місцем проживання будь-кого з них.

У разі розірвання шлюбу між громадянином України та іноземцем або особою без громадянства, один з яких проживає в Україні, питання підсудності визначається за загальними правилами.

З позовної заяви вбачається, що спільних дітей у сторін немає.

Звертаючись до суду з даним позовом позивачка обрала підсудність за останнім відомим місцем проживання відповідача, посилаючись на ч. 9 ст. 28 ЦПК України.

Стаття 76 Закону України «Про міжнародне приватне право» передбачає, що суди можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом у таких випадках, зокрема: якщо на території України відповідач у справі має місце проживання або місцезнаходження, або рухоме чи нерухоме майно, на яке можна накласти стягнення, або знаходиться філія або представництво іноземної юридичної особи - відповідача; або, якщо дія або подія, що стала підставою для подання позову, мала місце на території України.

До такої події можна віднести укладання шлюбу між громадянином України і іноземцем на території України і видання відповідного свідоцтва про шлюб.

Відповідно до п.п.1, 2 ч.1 ст.76 Закону України «Про міжнародне приватне право» суди можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом, у випадках, якщо сторони передбачили своєю угодою підсудність справи з іноземним елементом судам України, крім випадків, передбачених у ст.77 цього Закону, якщо на території України відповідач у справі має місце проживання або місцезнаходження, або рухоме чи нерухоме майно, на яке можна накласти стягнення.

Такої угоди для визначення підсудності до матеріалів позову не надано.

Відповідач ОСОБА_3 є громадянином Польщі та не має на території України зареєстрованого у встановленому законом порядку місця проживання чи місця перебування.

Отже, позивач має право звернутися до суду або за зареєстрованим місцем проживання відповідача, який є іноземним елементом, або за місцем проведення державної реєстрації акту цивільного стану, а саме за місцем реєстрації шлюбу.

З копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 вбачається, що шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 зареєстровано Шевченківським районним у місті Києві відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, актовий запис №403.

Оскільки відповідач не має на території України зареєстроване місце проживання, спільних дітей подружжя не має, у даному випадку позивач може звернутися до Шевченківського районного суду міста Києва (03057, м.Київ, вул. Дегтярівська, 31-А) за місцем проведення державної реєстрації шлюбу.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

З огляду на зазначене, суд вважає за необхідне передати дану справу на розгляд Шевченківського районного суду міста Києва (03057, м.Київ, вул. Дегтярівська, 31-А).

Згідно із ст. 32 ЦПК України, спори між судами про підсудність не допускаються. Справа передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому ст. 32 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

Керуючись ст.ст. 27 ,31 ЦПК України, суддя,

постановив:

Цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу, передати на розгляд до Шевченківського районного суду міста Києва (03057, м.Київ, вул. Дегтярівська, 31-А).

Копію ухвали направити позивачу.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення. Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею.

Ухвала виготовлена та підписана 12 вересня 2022 року.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

.

Суддя О.В.Гончаренко