Номер провадження: 22-ц/813/3621/22
Головуючий у першій інстанції Петренко В. С.
Доповідач Драгомерецький М. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.03.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Драгомерецького М.М.,

суддів: Дришлюка І.А., Громіка Р.Д.,

в порядку спрощеного провадження переглянув апеляційну скаргу адвоката Чумаченка Святослава Олександровича в інтересах ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 08 червня 2021 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дитини, -

В С Т А Н О В И В:

21 грудня 2020 року ОСОБА_2 звернулась до суду із позовом, який у подальшому було уточнено, до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дитини.

Мотивуючи свої позовні вимоги тим, що з 22 квітня 2016 року вона - ОСОБА_2 перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем - ОСОБА_1 , який було розірвано рішенням Київського районного суду м. Одеси від 18 грудня 2020 року.

Від даного шлюбу, ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилася донька - ОСОБА_3 .

Позивач вказує, що на теперішній час вони з відповідачем проживають окремо, донька - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні, відповідач матеріальну допомогу на утримання доньки не надає.

При цьому, позивач зазначає, що відповідач за фахом є моряком, працює на суднах іноземних судновласників, отримує дохід у іноземній валюті, який одержує від іноземних компаній-судновласників на відкритий у банківській установі в Україні рахунок.

Як стверджує позивач, відповідач - ОСОБА_1 має дохід у іноземній валюті, що значно перевищує прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, фактично має змогу забезпечувати дитину матеріально та забезпечити достойний рівень життя, що був звичайний для доньки за часів проживання з батьком однією сім`єю.

Також позивач просить суд стягнути з відповідача - ОСОБА_1 додаткові витрати на розвиток доньки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 5 000,00 грн., оскільки, з метою забезпечення їх малолітньої доньки належним гармонійним рівнем фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, а також з метою розвитку додаткових здібностей дитини, 04 січня 2021 року ОСОБА_3 почала відвідувати Приватний заклад дошкільної освіти комбінованого типу «Академія дитинства», який надає послуги з наступних напрямів розвитку дітей: Lego Education, англійська мова, заняття з логопедом, екомайстерня, живопис, заняття музикою, підготовка до школи в садку, хореографія, шахи, курси «хочу все знати», клуб вихідного дня.

Тобто, позивач вказує, що відвідуючи вказаний заклад дошкільної освіти, малолітня донька, ОСОБА_3 розвиває свої здібності до живопису, музики, хореографії та танців.

З урахуванням викладеного, у зв`язку з тим, що матеріальної допомоги на утримання доньки відповідач не надає, позивач звернулася до суду із відповідним позовом та просила суд стягнути з ОСОБА_1 на її користь аліменти на утримання доньки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 15 000,00 грн., але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду та до досягнення дитиною повноліття, а також стягнути з ОСОБА_1 на її користь додаткові витрати на розвиток доньки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 5 000,00 грн., щомісячно, починаючи з січня 2021 року та до досягнення дитиною шести років, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

08 лютого 2021 року до суду від відповідача - ОСОБА_1 надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач позов визнав частково, зазначив, що згоден сплачувати аліменти у розмірі одного прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно.

В обґрунтування наданого відзиву відповідач вказує, що позивач просить суд стягнути суму аліментів, яка відповідає майже його місячному заробітку, оскільки він працює моряком, його заробітна плата за рік складає 7 560,00 доларів США, що в перерахунку на місяць становить 630,00 доларів США.

Також відповідач зазначає, що він приймає участь у догляді за матір`ю, допомагає їй матеріально, оскільки його мати є пенсіонером, потребує лікування у зв`язку з проблемами опорно-рухового апарату.

З урахуванням викладеного, відповідач вважає, що стягнення аліментів у розмірі 15 000,00 грн. на місяць виглядає, як спроба позивача стягнути гроші і собі на життя, необхідність стягнення аліментів у такому розмірі жодним чином не обґрунтовано.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 08 червня 2021 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітньої доньки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі у розмірі 10 000 гривень, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 21 грудня 2020 року та до досягнення ОСОБА_3 повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 .

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Задовольняючи частково позовні вимоги про стягнення аліментів та визначаючи їх розмір, судом першої інстанції враховано, що відповідач є особою працездатного віку та може надавати матеріальну допомогу (доказів неможливості надання такої допомоги відповідачем суду не надано), а також враховано обов`язок обох батьків утримувати дитину та розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

В апеляційній скарзі адвокат Чумаченко С.О. в інтересах ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким стягнути аліменти на утримання малолітньої доньки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі одного прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

Згідно із частиною 1статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду в справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Частиною 9статті 19 ЦПК України встановлено, що для цілей цьогоКодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

Відповідно до частини 13статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи те, що позивачем подано апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції у справі, яка не відноситься до категорії тих, що не може бути розглянута у порядку спрощеного позовного провадження (ч. 4ст. 274 ЦПК України) з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, колегією суддів вирішено призначити в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Згідно із ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Повне судове рішення виготовлене 28 березня 2022 року.

Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах позовної заяви та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково за таких підстав.

У частинах 1 та 2 ст. 367 ЦПК України зазначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно дост. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У статті 3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Раду Української PCP від 27 лютого 1991 року №789-ХІІ, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-ХІІ та набрала чинності для України з 27 вересня 1991 року, закріплено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Згідно із частиною першою та другою статті 27 названої Конвенції, держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей.

Статтею 51 Конституції України проголошено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Тобто, держава визнає захист прав і свобод дитини одним з пріоритетів своєї політики та гарантує дитині рівень життя, необхідний для гармонійного розвитку.

У частині 8 статті 7 СК України зазначено, що регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства (частина дев`ята статті 7 СК України).

Статтею 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Обсяг відповідальності батьків не залежить від проживання їх разом чи окремо від дитини, і цей факт не звільняє від обов`язку забезпечувати такі умови життя дитини, які є достатніми для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, соціального та духовного розвитку.

Відповідно до частини 2 статті 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини (частини 1, 2 статті 155 СК України).

Згідно зі статтею 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

У частині 3 статті 181 СК України, в редакції чинної на час виникнення спірних правовідносин, зазначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

У частині 1 та 2 статті 182 СК України визначено, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період.

Судом першої інстанції встановлено, що 22 квітня 2016 року позивач - ОСОБА_2 та відповідач - ОСОБА_1 зареєстрували шлюб (а.с. 9).

Від даного шлюбу, ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилася донька - ОСОБА_3 , про що свідчить копія свідоцтва про народження (а.с. 10).

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 18 грудня 2020 року, яке набрало законної сили 19 січня 2021 року, шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було розірвано (а.с. 105-107).

Позивач - ОСОБА_2 зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , малолітня донька - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , також зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою про реєстрацію місця проживання особи Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради (а.с. 167).

Відповідач - ОСОБА_1 зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Таким чином, судом встановлено, що на теперішній час ОСОБА_2 та ОСОБА_1 проживають окремо, а їх донька - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає разом з позивачем.

Відповідач - ОСОБА_1 працює моряком. Судом першої інстанції встановлено, що за період з 30.01.2019 року по 29.10.2020 року на рахунки ОСОБА_1 , відкриті у АТ КБ «ПриватБанк» надійшли грошові кошти у розмірі 63 015,00 доларів США.

Аналізуючи матеріальне становище відповідача, суд врахував також наявність укладеного між Споживчим товариством «Альтаїр-3» (товариство) та ОСОБА_1 (пайовик) договору асоційованого членства в споживчому товаристві №7/33, відповідно до умов якого, пайовик в порядку і на умовах, передбачених цим договором, зобов`язується внести частку в розмірі, еквівалентному 71 415,00 доларів США, що на момент укладення договору становить 1 883 560,00 гривень за курсом Національного банку України.

Суд встановлено й те, що інших дітей відповідач не має, іншим особам аліменти не сплачує.

Частиною 1 та 2 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

За змістом статей 12 та 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно зі статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

У пункті 18 постанови Пленуму «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15 травня 2006 року Верховний Суд України роз`яснив, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно із ч. 3 ст. 181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно.

Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України від 21 квітня 1999 року N 606-XIV «Про виконавче провадження» він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи.

Відповідно до частини 2 статті 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Згідно із ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік», розмір прожиткового мінімуму у 2021 році для дітей віком від 6 до 18 років становить: із 1 січня 2021 року 2 395 грн.; із 1 липня 2021 року 2 510 грн.; із 1 грудня 2021 року 2 618 грн..

Судовою колегією приймається до уваги специфічність працевлаштування для роботи на морських судах, яке здійснюється через укладення відповідної угоди, а крім того пандемія Covid і застосування країнами всього світу різного роду карантинних обмежень, значно ускладнило вільне пересування у країнах світу, що є загальновідомим фактом, який не потребує додаткової доведеності.

На сьогоднішній день, відповідач ОСОБА_1 працевлаштований, отримує заробітну плату, що дає змогу утримувати свою доньку аліментами. На підтвердження своїх доходів відповаідач надав до суду контракт з компанією Tidewater Crewing Limited від 22 січня 2021 року, відповідно до умов якого заробітна плата складає 28 доларів США на день. Графік роботи - 90 днів в морі, 30 днів відпочинку. З урахуванням даного графіку та розміру заробітної плати відповідач за рік заробить 7 560 доларів США ((30днів х 28 доларів США) х 9 місяців), що в перерахунку на місяць становить 630 доларів США.

Закон не містить вимоги визначення точного розміру аліментів суто як половини відповідного розміру прожиткового мінімуму на дитину, відповідні розміри прожиткового мінімуму є не абсолютними величинами (базою) для визначення розміру аліментів, а можуть слугувати лише певним орієнтиром при вирішенні питання, яким суд не зв`язаний з огляду на фактичні обставини справи, динаміку дійсних витрат тощо.

На переконання колегії суддів, з урахуванням фактичних обставин справи, динаміки значення базового соціального стандарту аліменти у твердій грошовій сумі 5 000 грн. протягом достатньо тривалого часу забезпечуватимуть грошове утримання дитини, узгоджуватимуться з вимогами закону, відповідатимуть інтересам дитини, покриватимуть суттєву частину витрат на дитину і не порушуватимуть як законні інтереси платника аліментів, так і законні інтереси їх отримувача. Такий розмір аліментів забезпечуватиме реальну, ефективну участь платника аліментів у забезпеченні потреб дитини.

Посилання скаржника в своїй апеляційній скарзі на ігнорування судом першої інстанції факту перебування на його утриманні непрацездатних членів сім`ї є недоцільним, оскільки належних та допустимих доказів на підтвердження даних обставин ним надано не було.

Доводи адвоката відповідача, що ОСОБА_1 надає додаткову матеріальну допомогу доньці, приймає участь у її вихованні та надає додаткові кошти на оплату гуртків в дитячому садку, піклується станом здоров`я дитини не є підставою для визначення аліментів у розмірі одного прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, оскільки додаткові витрати це особисте бажання відповідача з огляду на те, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, приймати участь у вихованні дитини і спілкуватись з нею.

Також, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що сторони не позбавлені можливості згодом, після визначення розміру аліментів, у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених СК України, звернутися до суду з позовом про зміну розміру аліментів (стаття 192 СК України).

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення.

У п. 54 Рішення у справі Трофимчук проти України (заява №4241/03) від 28.10.2010р., остаточне 28 січня 2011 року, Європейський суд з прав людини зазначив, що, «беручи до уваги свої висновки за статтею 11Конвенції (див. вищепункти 42-45), Суд не бачить жодних ознак несправедливості або свавільності у відмові судів детально розглянути доводи заявниці про переслідування її роботодавцем, оскільки суди чітко зазначили, що ці доводи були повністю необґрунтованими. У зв`язку з цим Суд повторює, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (див. рішення у справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1)».

Таким чином, апеляційна скарга є частково обґрунтованою, а тому підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374, п. п. 2, 3, 4 ст. 376 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги змінює судове рішення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення при недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, з порушенням норм процесуального права або неправильному застосуванні норм матеріального права.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовної практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Керуючись ст. ст. 367,368,374 ч. 1 п. 1,375,382 -384, 389 ЦПК України, Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу адвоката Чумаченка Святослава Олександровича в інтересах ОСОБА_1 задовольнити частково, рішення Київського районного суду м. Одеси від 08 червня 2021 року змінити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , паспорт громадянина України № НОМЕР_2 , вданий 15.03.2017 року, орган, що видав - 5112, на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_4 , виданий 21.05.2016 року Київським РВ у м. Одесі ГУДМС України в Одеській області, аліменти на утримання малолітньої доньки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі у розмірі 5 000 гривень, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 21 грудня 2020 року та до досягнення ОСОБА_3 повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 .

В решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складено: 28 березня 2022 року.

Судді Одеського апеляційного суду: М.М.Драгомерецький

А.І.Дришлюк

Р.Д.Громік