Номер провадження: 22-ц/813/4156/22
Справа № 504/3121/20
Головуючий у першій інстанції Барвенко В. К.
Доповідач Таварткіладзе О. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.09.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Таварткіладзе О.М.,

суддів: Заїкіна А.П., Князюка О.В.

розглянувши у порядку письмового провадження в залі суду в м. Одеса апеляційну скаргу представника Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» на заочне рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 03 червня 2021 року у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» до ОСОБА_1 про відшкодування майнової шкоди в порядку регресу,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2020 року Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Уніка» звернулось до суду з вищезазначеним позовом, в якому просить: 1) стягнути з відповідача, в порядку регресу, матеріальну шкоду, яка виникла як непокриті витрати на виплату страхового відшкодування потерпілій особі в розмірі 11 377,81 грн., витрати на оплату судового збору 2102,00 грн., мотивуючи це тим, що 12.03.2019 року приблизно о 18.40 год., водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем PEUGEOT 301, державний номерний знак НОМЕР_1 по вул. Семена Палія, буд № 139 у місті Одесі скоїв зіткнення з автомобілем TOYOTA RAV4, державний номерний знак НОМЕР_2 , внаслідок чого автомобілі отримали механічні ушкодження.

Постановою Суворовського районного суду м. Одеси від 26.04.2019 року № 523/4792/19 ОСОБА_1 визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та стягнуто з неї 340 грн. штрафу.

Цивільно правова відповідальність водія автомобіля PEUGEOT 301, державний номерний знак НОМЕР_1 на момент події була застрахована відповідно до полісу № АМ6875192 ПАТ СК «УСГ».

Згідно страхового акту № 00293518 від 14.03.2019 року сума страхового відшкодування страхувателю (володільцю автомобіля TOYOTA RAV4, державний номерний знак НОМЕР_2 ) склала 48 834,03 грн.

Платіжним дорученням № 076472 від 18.03.2019 року ПрАТ «СК «УНІКА» перерахувало на користь ОСОБА_2 за договором добровільного страхування наземного транспорту «КАСКО» № 833001/46210/0002714 страхове відшкодування у розмірі 48 834,03 грн.

За договором, полісом № АМ6875192 позивачу були покриті збитки у розмірі 37 456,22 грн.

Враховуючи, що відповідно до висновку від 13.03.2019 року ПрАТ «СК «УНІКА» збитки в частині врахування коефіцієнту фізичного зносу у розмірі 11 377,81 грн. не покрилися (48 834,03-37456,22), та відповідачем не сплачені добровільно, позивач просить стягнути ці збитки з відповідача (а.с. 1-2).

Заочним рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області від 03 червня 2021 року в задоволені позовних вимог було відмовлено. Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що в зв`язку із тим, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 на момент настання ДТП була застрахована Страховою компанією «УСГ», а страхової суми у розмірі 50 000,00 грн. цілком достатньо для відшкодування збитків ПрАТ «Страхова компанія «УНІКА», суд прийшов до висновку, що й збитки в частині врахування коефіцієнту фізичного зносу у розмірі 11 377,81 грн. повинні бути сплачені на користь ПрАТ «Страхова компанія «УНІКА» саме Страховою компанією «УСГ» (а.с. 41-42 на звороті).

В апеляційній скарзі представник Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що рішення суду першої інстанції ухвалено при неповному з`ясуванні обставин справи, що мають значення для справи, з порушенням норм процесуального права, неправильному застосуванні норм матеріального права.

Апелянт вказує на те, що: 1) відповідно до висновку від 13.03.2019 року ПрАТ СК УНІКА збитки в частині врахування коефіцієнту фізичного зносу у розмірі 11377,81 грн. не покрилися, та відповідачем не сплачені добровільно; 2) помилковими є висновки суду першої інстанції, що збитки в частині врахування коефіцієнту фізичного зносу у розмірі 11377,81 грн. повинна бути сплачені на користь ПрАТ «Страхова компанія «УНІКА» саме Страховою компанією «УСГ» (а.с. 43-44 на звороті).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 19.01.2022 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою представника Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» на заочне рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 03 червня 2021 року.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 19.01.2022 року закінчено підготовку справи до апеляційного розгляду. Призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) її учасників.

Копію ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі, з пропозицією надати відзив протягом встановленого строку, та копію апеляційної скарги було надіслано учасникам справи.

Рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення ПАТ «Страхова компанія «Уніка» повернулося до суду з відміткою пошти «отримано 11.02.2022 року».

Поштова кореспонденція, яка надсилалася відповідачу повернулася на адресу суду без вручення.

Згідно із ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи (їх виклик). У такому випадку судове засідання не проводиться.

Пунктом 1 ч. 4, п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України передбачено, що спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ.

Малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб

Відповідно п. 1 ч. 1, ч. ч. 2, 4 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

У порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

В порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: 1) що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя; 2) щодо спадкування; 3) щодо приватизації державного житлового фонду; 4) щодо визнання необґрунтованими активів та їх витребування відповідно до глави 12 цього розділу; 5) в яких ціна позову перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 6) інші вимоги, об`єднанні з вимогами у спорах, вказаних у пунктах 1 5 цієї частини.

Дана справа за ціною позову (11 377,81 грн.) є малозначною, тому вона підлягає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

Згідно зі ст. 369 ЦПК України справу розглянуто апеляційним судом без виклику її учасників.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які апелянт посилається в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при ухваленні рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга представника Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.1, 2 ст.367 ППК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду обставинам справи; порушення норм процессуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню. Порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи та у випадках встановлених ч. 3 цієї статті.

Відмовляючи в задоволення вимог про стягнення страхового відшкодування, суд першої інстанції виходив з того, що збитки в частині врахування коефіцієнту фізичного зносу у розмірі 11 377,81 грн. повинні бути сплачені на користь ПрАТ «Страхова компанія «УНІКА» саме Страховою компанією «УСГ», оскільки дана сума не перевищує страхового ліміту зазначеного у полісі страхування.

Проте, повністю погодитися з таким висновком суду першої інстанції не можна.

Матеріалами справи встановлено, що 27.06.2018 року між ПАТ «Страхова компанія «УНІКА», , юридична адреса: м. Київ, вул. Саксаганського, 70-А (Страховик) та ОСОБА_2 (Страхувальник) укладено Договір страхування № 833001/4610/0002714 щодо страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, зокрема автомобіля TOYOTA RAV4, державний номерний знак НОМЕР_2 , з терміном дії договору з 22.07.2018 року по 21.07.2019 року включно.

12.03.2019 року приблизно о 18.40 год., водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем PEUGEOT 301, державний номерний знак НОМЕР_1 по вул. Семена Палія, буд № 139 у місті Одесі скоїв зіткнення з автомобілем TOYOTA RAV4, державний номерний знак НОМЕР_2 , внаслідок чого автомобілі отримали механічні ушкодження.

Постановою Суворовського районного суду м. Одеси від 26.04.2019 року № 523/4792/19 ОСОБА_1 визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та стягнуто з неї 340 грн. штрафу.

Цивільно правова відповідальність водія автомобіля PEUGEOT 301, державний номерний знак НОМЕР_1 на момент події була застрахована відповідно до полісу № АМ6875192 ПАТ СК УСГ.

Згідно страхового акту № 00293518 від 14.03.2019 року сума страхового відшкодування страхувателю (володільцю автомобіля TOYOTA RAV4, державний номерний знак НОМЕР_2 ) склала 48834,03 грн.

Платіжним дорученням № 076472 від 18.03.2019 року ПрАТ «СК «УНІКА» перерахувало на користь ОСОБА_2 48834,03 грн.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч. 1 ст. 12 ЦПК України).

Відповідно до положень ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (факті), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України).

У частині першій ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до частини першої статті 1166 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України).

Страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяно шкоду третім особам під час ДТП, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і в наслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором, про що також вказано і в ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Відповідно до частини третьої статті 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.

Статтею 1 Закону України «Про страхування» передбачено, що страхування це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон № 1961 IV) у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Отже, відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом № 1961 IV у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону № 1961 IV).

Такий правовий висновок зроблений Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 04 липня 2018 року у справі № 754/1108/15-ц (провадження № 61-20780св18).

На час скоєння дорожньо-транспортної пригоди діяв поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ6875192 ПАТ СК УСГ, укладений між власником автомобіля PEUGEOT 301, державний номерний знак НОМЕР_1 та ПАТ СК УСГ.

Даним полісом, був забезпечений транспортний засіб PEUGEOT 301, державний номерний знак НОМЕР_1 та встановлено ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну (на одного потерпілого) 50 000 грн.

У свою чергу транспортний засіб, яким керував потерпілий TOYOTA RAV4, державний номерний знак НОМЕР_2 , був забезпечений за договором добровільного страхування наземного транспорту «КАСКО» № 833001/46210/0002714 у ПрАТ «СК «УНІКА» і згідно зі страховим актом № 00293518 від 14.03.2019 року, сума страхового відшкодування, яка підлягає сплаті страховику ОСОБА_2 становить 48 834,03 грн.

Платіжним дорученням № 076472 від 18.03.2019 року ПрАТ «СК «УНІКА» перерахувало на користь ОСОБА_2 страхове відшкодування у розмірі 48 834,03 грн.

Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування» у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні в межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією.

Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, є можливим за умови, що згідно із цим договором або Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у страховика не виникло обов`язку з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених статтею 37) чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. У такому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування (аналогічна правова позиція викладена у постановах ВП ВС від 04.07.2018 року у справі № 755/18006/15-ц, від 03.10.2018 року у справі № 760/15471/15-ц). Відповідач, як водій-учасник ДТП, якого визнано винним у дорожньо-транспортній пригоді, згідно зі статтями 1187, 1194 ЦК України, зобов`язаний відшкодувати позивачу різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, яка підлягає зменшенню на суму франшизи.

Крім того, слід врахувати, що на відміну від особи, яка завдала шкоди, обсяг відповідальності страховика за договором страхування відповідальності обмежений нормами Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Приписи статті 29 та пункту 32.7 статті 32 цього Закону передбачають, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом ТЗ з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Пунктами 1.6 та 8.2 Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092, визначено, що відновлювальний ремонт передбачає здійснення комплексу операцій через заміну складових частин або відновлення справності/роботоздатності ТЗ за формулою визначення вартості ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу ТЗ. Отже, якщо для відновлення пошкодженого під час дорожньо-транспортної пригоди ТЗ ремонт здійснюється методом заміни складових частин, що були пошкоджені, на нові, страховик за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності відшкодовує не повну вартість цих складових частин, а з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складників аварійно пошкодженого ТЗ.

Відповідно до статті 29 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Відповідно до ст. 29 Закону у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Отже, виконання обов`язку з відшкодування шкоди особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» покладено на страховика винної особи, у межах, встановлених цим Законом, та договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Тобто якщо для відновлення пошкодженого під час дорожньо-транспортної пригоди ТЗ ремонт здійснюється методом заміни складових частин, що були пошкоджені, на нові, страховик за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності відшкодовує не повну вартість цих складових частин, а з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складників аварійно пошкодженого ТЗ.

Як вбачається з рахунку складеному виконавцем робіт (СТО) - ТОВ «ВіДі Пальміра» вартість нових запасних частин, які підлягають заміні на автомобілі TOYOTA RAV4, державний номерний знак НОМЕР_2 , становить 48 834,03 грн. в тому числі ПДВ 8 139,00 грн.

Дана сума - 48 834,03 грн. перерахована ПрАТ «СК «УНІКА» на рахунок ТОВ «ВіДі Пальміра».

Відповідно до розрахунку збитків та страхового акту до розрахованої страховиком вартості запасних частин без урахування зносу - 37 926,03 грн. застосований коефіцієнт фізичного зносу 0,3, що становить 11 377,80 грн., внаслідок чого вартість складових з урахуванням зносу складає 26 548,22 грн.

Таким чином, заявлена страховиком до стягнення сума страхового відшкодування узгоджується, як з вартістю запасних частин, які підлягають заміні, розрахованої СТО так і з розміром її фактичної виплати позивачем виконавцю робіт - ТОВ «ВіДі Пальміра».

Враховуючи наведене, висновок районного суду про те, що сума страхового відшкодування не перевищує ліміту страхової суми, яка передбачена полісом страхування, а тому не підлягає стягненню з заподіювача шкоди не відповідає встановленим у справі обставинам і не заснований на вимогах ст. 29, 32 Закону України «Про страхування» та ст. ст. 993, 1166, 1187, 1194 ЦК України.

При таких обставинах, рішення суду не може залишатися в силі і підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення вимог та стягнення з відповідача на користь позивача 11 377,81 грн.

Відповідно до ч.13 ст.141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

З матеріалів справи вбачається, що за подання позову до суду позивачем сплачений судовий збір у розмірі 2 102 грн., а за подання апеляційної скарги 3 153 грн., а всього сплачено судового збору у розмірі 5 255 грн., який підлягає відшкодуванню з відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381, 383 ЦПК України, Одеський апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» задовольнити.

Заочне рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 03 червня 2021 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» страхове відшкодування у розмірі 11 377 гривень 81 копійку.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» судовий збір у розмірі 5 255 гривень.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених ч.3 п.2 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено: 12.09.2022 року.

Судді Одеського апеляційного суду: О.М. Таварткіладзе

А.П. Заїкін

О.В. Князюк