Постанова

Іменем України

31 березня 2022 року

м. Київ

справа № 461/4532/20

провадження № 61-19344св21

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Воробйової І. А. (суддя-доповідач), Лідовця Р. А., Черняк Ю. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

треті особи: державний нотаріус П`ятої львівської державної нотаріальної контори Кірілова Тетяна Миколаївна, ОСОБА_5 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Заремба Олександр Олександрович, на рішення Галицького районного суду м. Львова від 23 грудня 2020 року у складі Волоско І. Р. та постанову Львівського апеляційного суду від 26 жовтня 2021 року у складі колегії суддів: Ніткевича А. В., Бойко С. М., Копняк С. М.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У червні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи: державний нотаріус П`ятої Львівської державної нотаріальної контори Кірілової Т. М.,

ОСОБА_5 , про встановлення факту, що має юридичне значення.

Позовну заяву мотивовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 61 рік померла ОСОБА_6 , яка проживала у власному житлі - квартирі АДРЕСА_1 , де і була зареєстрована.

Зазначала, що на момент смерті ОСОБА_6 проживала у власному житлі - квартирі АДРЕСА_1 , де і була зареєстрована, що підтверджується довідкою Львівської міської ради від 14 березня

2008 року № 4130.

Квартира приватизована, свідоцтво про право власності на квартиру

АДРЕСА_1 від 04 серпня 1995 року НОМЕР_1 видане ОСОБА_7 та ОСОБА_6 . Вказана квартира знаходиться на території Галицького району м. Львова і входить у спадкову масу після смерті ОСОБА_6 .

ОСОБА_6 за життя заповіту не складала.

Після смерті ОСОБА_6 відкрилася спадщина.

Вказувала, що з початку 2005 року і до смерті ОСОБА_6 вона проживала

з нею однією сім`єю. Після того, як ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мати

ОСОБА_6 - ОСОБА_7 , остання потребувала як моральної,

так і матеріальної підтримки.

Вважала, що оскільки вона проживала із ОСОБА_6 більше як п`ять років однією сім`єю, тому у неї виникло право на спадкування майна після смерті останньої.

Вказувала, що до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини крім неї, звернулися також ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

На підставі поданих заяв про прийняття спадщини п`ятою Львівською державною нотаріальною конторою відкрито спадкову справу № 64914243.

Зазначала, що відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не мають стосунку до померлої ОСОБА_6 , вони навіть не були знайомі із нею, та не мають підстав для спадкування після смерті ОСОБА_6 .

Ураховуючи зазначене, ОСОБА_1 просила суд встановити факт її проживання однією сім`єю з ОСОБА_6 з 2005 року до часу відкриття спадщини - ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 23 грудня 2020 року

у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що матеріали справи не містять належних і допустимих доказів на підтвердження обставин, які свідчать про проживання позивача зі спадкодавцем ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , однією сім`єю щонайменше п`ять років,

і які б давали підстави визнати ОСОБА_1 спадкоємцем четвертої черги після її смерті, а обставини, на які позивач посилається, не

є достатніми для висновку про наявність цивільно-правових підстав для встановлення факту проживання однією сім`єю із ОСОБА_6 .

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Львівського апеляційного суду від 26 жовтня 2021 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - Заремби О. О. залишено без задоволення

Рішення Галицького районного суду м. Львова від 23 грудня 2020 року залишено без змін.

Постанову апеляційного суду мотивовано тим, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог про встановлення факту проживання ОСОБА_1 однією сім`єю із ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 2005 року до часу смерті останньої, оскільки позивачкою не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що між нею та ОСОБА_6 не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини склалися відносини, що притаманні сім`ї, не доведено наявності усіх наведених вище фактів у їх сукупності, а отже, відсутні передбачені статтею 1264 ЦК України підстави для визнання позивача спадкоємцем четвертої черги до майна померлої ОСОБА_6 .

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій у серпні 2021 року до Верховного Суду,

ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Заремба О. О., посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржувані судові рішення скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким її позовні вимоги задовольнити.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 10 грудня 2021 року відкрито касаційне провадження у вказаній справі.

У січні 2022 року справа надійшла до Верховного Суду.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що судами попередніх інстанцій не надано належної оцінки доказам, які надала ОСОБА_1 на підтвердження своїх позовних вимог.

Зазначає, що факт проживання позивача з ОСОБА_6 , яка померла

ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 2005 року і до моменту смерті підтверджується показами свідків.

Також у судовому засіданні досліджено фотографії, на яких зображено ОСОБА_6 та ОСОБА_1 . Вказані фотографії охоплюють період

до 2005 року і станом на 2019 рік.

В судовому засіданні досліджено відеозапис святкування дня народження дочки ОСОБА_1 та було встановлено, що ОСОБА_6 себе усвідомлювала родичкою ОСОБА_1 , називала себе бабусею її дитини.

До матеріалів справи позивач долучила докази поповнення мобільного номера телефона, яким користувалася ОСОБА_6 , за період в декілька років.

Підставою касаційного оскарження вказаних судових рішень, заявник зазначає неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме застосування норм права без урахування висновку у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду від 15 серпня 2019 року у справі № 588/350/15 (провадження № 61-30273св18).

Відзив на касаційну скаргу учасники справи не подали.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Відповідно до свідоцтва про право власності від 04 серпня 1995 року

НОМЕР_1 квартира АДРЕСА_1 належала на праві спільної сумісної власності ОСОБА_7 та ОСОБА_6 (а.с. 152, т. 1).

ІНФОРМАЦІЯ_3 померла мати ОСОБА_6 - ОСОБА_7

(а.с. 150, т. 1).

09 вересня 2005 року ОСОБА_6 звернулася до Першої львівської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті матері ОСОБА_7 (а.с. 149 зворот, т. 1).

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_6 , що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим 18 жовтня 2019 року Галицьким районним у місті Львові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, актовий запис про смерть № 478 (а.с. 7, т. 1).

Після смерті ОСОБА_6 відкрилася спадщина.

17 жовтня 2019 року ОСОБА_2 звернувся до П`ятої львівської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини

ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 119, т. 1).

18 листопада 2019 року ОСОБА_1 звернулася до П`ятої львівської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини

ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 137, т. 1).

10 березня 2020 року ОСОБА_3 звернулася до П`ятої львівської

державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини

ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 140, т. 1).

На підставі поданих заяв про прийняття спадщини П`ятою львівською державною нотаріальною конторою відкрито спадкову справу № 635/2019, зареєстровану в Спадковому реєстрі за № 64914243.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 01 червня

2020 року клопотання представника Львівської міської ради Балюєва С. В. задоволено.

Заяву ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Заремба О. О., заінтересовані особи: державний нотаріус П`ятої львівської державної нотаріальної контори Кірілова Т. М., Львівська міська рада, про встановлення факту проживання однією сім`єю залишено без розгляду.

Роз`яснено ОСОБА_1 її право на звернення до суду з щодо встановлення факту проживання однією сім`єю більше п`яти років

з ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , та захисту своїх спадкових прав шляхом пред`явлення позову на загальних підставах

(а.с. 16-161, т. 1).

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження

в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат

Заремба О. О.,задоволенню не підлягає.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до вимог частин першої та другої статті 400 ЦПК України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Частиною першою статті 402 ЦПК України встановлено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400цього Кодексу.

Відповідно до статті 1217 ЦК Україниспадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Частинами першої та другої статті 1258 ЦК Українивстановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадщину почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування

у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняттям ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця,

у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки стаття 1261 ЦК України).

У другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері (стаття 1262 ЦК України).

За змістом статті 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини.

При вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки.

Для набуття права на спадкування за законом на підставі статті 1264 ЦК Українинеобхідне встановлення двох юридичних фактів: а) проживання однією сім`єю із спадкодавцем; б) на час відкриття спадщини має сплинути щонайменше п`ять років, протягом яких спадкодавець та особа (особи) проживали однією сім`єю.

Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї, крім власне факту спільного проживання, є ведення з спадкодавцем спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Таким чином, у зазначеній справі підлягали встановленню, як факт проживання ОСОБА_1 однією сім`єю разом із спадкодавцем

ОСОБА_6 на час відкриття спадщини, так і тривалість такого

проживання - щонайменше п`ять років.

Для встановлення факту проживання однією сім`єю необхідні докази: ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, наявність взаємних прав та обов`язків.

Одним з основних принципів цивільного судочинства є змагальність сторін (стаття 12 ЦПК України).

Статтею 81 ЦПК України на сторін покладено обов`язок довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно зі статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність

і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Матеріали справи не містять належних і допустимих доказів на підтвердження обставин, які свідчать про проживання ОСОБА_1

з ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 однією сім`єю щонайменше п`ять років, що давало б підстави для визнання позивача спадкоємцем четвертої черги після її смерті.

На підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами, суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні позову, оскільки позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що між нею та

ОСОБА_6 протягом останніх п`яти років до часу відкриття спадщини склалися відносини, що притаманні сім`ї, не доведено наявності усіх наведених вище фактів у їх сукупності, а отже, відсутні передбачені

статтею 1264 ЦК Українипідстави для визнання позивача спадкоємцем останньої четвертої черги.

При цьому апеляційний суд зазначив, що зареєстрованим та постійним місцем проживання позивача ОСОБА_1 є квартира АДРЕСА_2 , де вона проживає разом із чоловіком та дитиною, що спростовує доводи ОСОБА_1 про спільне проживання із ОСОБА_6 та ведення з нею спільного господарства.

Доводи касаційної скарги про те, що обставини, на які вона посилалась як на підставу своїх вимог, наявність свідоцтва про поховання, договору замовлення на організацію та проведення поховання, понесені нею

у зв`язку із цим витрати, є аналогічними аргументам апеляційної скарги позивача, які належним чином були перевірені апеляційним судом та ним обґрунтовано відхилені з тих підстав, що вказані документи не є доказами, що підтверджують факт проживання однією сім`єю з ОСОБА_6 протягом п`яти років до дня відкриття спадщини.

Також, судами дано належну оцінку показам свідків, допитаних під час розгляду справи, які, згідно аргументовано викладених в оскаржуваних рішеннях висновків судів, не містять інформації про предмет доказування

і не стосуються спільного проживання позивача з померлою,

а стверджували про епізодичні відвідування ними спадкодавця.

Обставини щодо надання допомоги та піклування позивачем про

ОСОБА_6 не підтверджує факт наявності між ними відносин, притаманних сім`ї.

Доводи касаційної скарги про те, що у матеріалах справи містяться докази поповнення мобільного номера телефону, яким користувалася ОСОБА_6 , за період в декілька років, не заслуговують на увагу, оскільки не є доказом спільного проживання позивача з померлою.

Посилання у касаційній скарзі на те, що суди попередніх інстанцій застосували норми права без урахування висновку у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду від 15 серпня 2019 року у справі № 588/350/15 (провадження № 61-30273св18), не заслуговують на увагу, оскільки у справах різні фактичні обставини.

Інші доводи касаційної скарги не спростовують висновків судів попередніх інстанцій, оскільки ґрунтуються на необхідності переоцінки доказів, які були досліджені та оцінені судами з додержанням норм процесуального права, що відповідно до приписів статті 400 ЦПК України виходить за межі повноважень суду касаційної інстанції.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення -без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Оскільки доводи касаційної скарги висновку судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують, на законність та обґрунтованість судових рішень не впливають, то колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Оскільки касаційну скаргу залишено без задоволення, то підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у судах першої та апеляційної інстанцій, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Заремба Олександр Олександрович, залишити без задоволення.

Рішення Галицького районного суду м. Львова від 23 грудня 2020 року

та постанову Львівського апеляційного суду від 26 жовтня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: І. А. Воробйова

Р. А. Лідовець

Ю. В. Черняк