Справа № 182/6832/20
Провадження № 2/0182/41/2022
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

22.03.2022 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Кобеляцької-Шаховал І.О.

секретар Іванова Т.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Нікополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , що діє в інтересах свого неповнолітнього сина ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про встановлення факту родинного зв`язку та визнання права власності на майно у порядку спадкування за заповітом, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулась до суду в інтересах свого неповнолітнього сина до відповідачів з позовною заявою про встановлення факту родинного зв`язку та визнання права власності на майно у порядку спадкування за заповітом, посилаючись на наступне.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_5 . На випадок своєї смерті вона залишила заповіт, посвідчений 02 березня 2018 року приватним нотаріусом Ковтюх А.В., яким заповіла нерухоме майно, а саме: квартиру, розташовану в АДРЕСА_1 , ОСОБА_2 . Спадкова справа № 24/2018 після смерті ОСОБА_5 заведена приватним нотаріусом Нікопольського міського нотаріального округу Романенко С.О. 10 вересня 2019 року вона отримала постанову про відмову у вчинені нотаріальної дії, вмотивовану тим, що, відповідно до правовстановлюючих документів, власником квартири, вказаної у заповіті, є ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у рівних частках. Тобто, спадкоємцем не подано правовстановлюючих документів щодо майна, вказаного в заповіті, як такого, що належить заповідачу. Право власності на квартиру АДРЕСА_2 зареєстровано КП «Нікопольське МЬТІ», на підставі свідоцтва про право власності на житло від 01 березня 2000 року, за ОСОБА_6 та ОСОБА_7 порівну. Реєстрація права власності також підтверджується довідкою КП «Нікопольського МБТІ» від 10 грудня 2018 року. Згідно технічного паспорту, квартира має загальну площу - 33.9 кв.м, житлову площу - 16.9 кв.м. ОСОБА_6 доводиться рідною сестрою ОСОБА_5 . Після її смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 прийняла спадщину шляхом подання заяви про прийняття спадщини, оскільки спадкоємців першої черги спадкування у неї не було. Заміжньою ОСОБА_6 не була, а її єдиний син ОСОБА_8 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , У видачі свідоцтва про право на спадщину ОСОБА_5 було відмовлено листом Другої Нікопольської державної нотаріальної контори № 2576/01-16 від 30 жовтня 2012 року у зв`язку з тим, що ОСОБА_5 не доведено родинний зв`язок зі спадкодавицею ОСОБА_6 . ОСОБА_5 народилась ІНФОРМАЦІЯ_4 та до заміжжя мала дівоче прізвище ОСОБА_9 , про що свідчить її свідоцтво про народження, в якому матір`ю записана ОСОБА_10 . інформація про батька відсутня. Після заміжжя ОСОБА_11 отримала прізвище ОСОБА_12 , що доводиться свідоцтвом про шлюб від 07.03.1964 року. Її сестра ОСОБА_13 народилась у 1927 році, мала дівоче прізвище ОСОБА_9 . Нажаль, свідоцтво про її народження втрачено та у Державному архіві Дніпропетровської області, куди зверталась ОСОБА_5 для отримання копії запису про народження ОСОБА_14 , інформація про її народження теж не зберіглась (відповідь з архіву має міститися в матеріалах спадкової справи). Доказом того, що ОСОБА_6 мала прізвище ОСОБА_9 , є записи в її трудовій книжці, де стоїть відмітка про зміну прізвища ОСОБА_9 на ОСОБА_15 . Про це також свідчить свідоцтво про народження її сина ОСОБА_8 , де матір`ю записана ОСОБА_14 . Десь у 70-х роках ОСОБА_13 змінила прізвище на ОСОБА_15 , вірогідно, на честь першого радянського космонавта, адже заміж вона не виходила. З 90-х років ОСОБА_6 проживала з ОСОБА_7 , разом з яким і приватизувала квартиру АДРЕСА_2 , але шлюб вони так і не уклали. ОСОБА_7 на спадщину після смерті громадянської дружини не претендував, з заявою про прийняття спадщини не звертався. ІНФОРМАЦІЯ_5 він помер. Згідно ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві па момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Оскільки спадкодавиця ОСОБА_5 прийняла спадщину після смерті сестри ОСОБА_6 , належне ОСОБА_6 майно входить до складу спадщини, що залишилось після смерті ОСОБА_5 . У відповідності з п.1 ч.1 ст.315 ЦПК України, суди розглядають справи про встановлення фактів родинних відносин між фізичними особами. Відновити втрачене свідоцтво про народження ОСОБА_16 , що доведе родинний зв`язок ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , можливості немає, тому змушена встановити у судовому порядку факт, що вони є рідними сестрами. Відповідно до ч.4 ст.315 ЦПК України, враховуючи те, що з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, справа має бути розглянута у позовному проваджені. В зв`язку з чим звернулась до суду.

В судовому засіданні позивачка на задоволенні позовних вимог наполягала. Додатково суду пояснила, що ОСОБА_5 - рідна бабуся її неповнолітнього сина, мати - її чоловіка, який є відповідачем. ОСОБА_6 - рідна сестра бабусі її сина, яка померла в 2004 році. ОСОБА_7 доглядала ОСОБА_5 . В судове засідання, яке відбулось 22.03.2022 року, позивачка не прибула, надала заяву про розгляд справи у свою відсутність, на задоволенні позовних вимог наполягала (а.с.114).

Відповідачі в судові засідання не прибули, надали заяви про розгляд справи у свою відсутність, проти задоволення позову не заперечували (а.с.85, 87).

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд приходить до наступного.

Згідно зі ст.6 Конвенції „Про захист прав людини і основоположних свобод", кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій.

У частині четвертій статті 10 ЦПК України і статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до § 23 рішення ЄСПЛ від 06 вересня 2007 року, заява № 3572/03 у справі «Цихановський проти України» національні суди мають створювати умови для того, щоб судове провадження було швидким та ефективним. Зокрема, національні суди мають вирішувати, чи відкласти судове засідання за клопотанням сторін, а також, чи вживати якісь дії щодо сторін, чия поведінка спричинила невиправдані затримки у провадженні.

Згідно з ч.2 ст.256 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений в його здійсненні.

Згідно зі ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до статті 1270 ЦК України, спадкоємець повинен протягом шести місяців з моменту відкриття спадщини прийняти спадщину або відмовитися від її прийняття. Прийняти спадщину можливо або фактичним прийняттям або звернутися до суду.

Як встановлено в судовому засіданні, ІНФОРМАЦІЯ_6 померла ОСОБА_5 (а.с.6). На випадок своєї смерті вона залишила заповіт, посвідчений 02.03.2018 року приватним нотаріусом Ковтюх А.В., яким заповіла нерухоме майно, а саме: квартиру, розташовану в АДРЕСА_1 , ОСОБА_2 (а.с.15зв). Спадкова справа № 24/2018 після смерті ОСОБА_5 заведена приватним нотаріусом Нікопольського міського нотаріального округу Романенко С.О. 10.09.2019 року позивачка отримала постанову про відмову у вчинені нотаріальної дії, вмотивовану тим, що, відповідно до правовстановлюючих документів, власником квартири, вказаної у заповіті, є ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у рівних частках (а.с.17). Тобто, спадкоємцем не подано правовстановлюючих документів щодо майна, вказаного в заповіті, як такого, що належить заповідачу. Право власності на квартиру АДРЕСА_2 , дійсно, зареєстровано КП «Нікопольське МЬТІ», на підставі свідоцтва про право власності на житло від 01 березня 2000 року, за ОСОБА_6 та ОСОБА_7 порівну (а.с.18-19, 50, 70). Реєстрація права власності також підтверджується довідкою КП «Нікопольського МБТІ» від 10.12.2018 року. Згідно технічного паспорту, квартира має загальну площу 33.9 кв.м, житлову площу - 16.9 кв.м. (а.с.20-21). ОСОБА_6 доводиться рідною сестрою ОСОБА_5 . Після смерті ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_6 (а.с.7) ОСОБА_5 прийняла спадщину шляхом подання заяви про прийняття спадщини. Заміжньою ОСОБА_6 не була, її єдиний син ОСОБА_8 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.8). У видачі свідоцтва про право на спадщину ОСОБА_5 було відмовлено листом Другої Нікопольської державної нотаріальної контори № 2576/01-16 від 30.10.2012 року (а.с.17) у зв`язку з тим, що ОСОБА_5 не доведено родинний зв`язок зі спадкодавицею ОСОБА_6 .

В судовому засіданні було встановлено, що ОСОБА_5 народилась ІНФОРМАЦІЯ_4 та до заміжжя мала дівоче прізвище ОСОБА_9 (а.с.10), її матір`ю була ОСОБА_10 , інформація про батька в свідоцтві про народження відсутня. Після заміжжя ОСОБА_11 отримала прізвище ОСОБА_12 (а.с.14). Її сестра ОСОБА_13 народилась у 1927 році та мала дівоче прізвище ОСОБА_9 . Однак, свідоцтво про її народження втрачено, у Державному архіві Дніпропетровської області інформація про її народження не зберіглась. Як доказ того факту, що ОСОБА_6 мала прізвище ОСОБА_9 , позивачкою надано до суду трудову книжку ОСОБА_6 , де стоїть відмітка про зміну прізвища ОСОБА_9 на ОСОБА_15 (а.с.24). Про це також свідчить свідоцтво про народження її сина ОСОБА_8 , де матір`ю записана ОСОБА_14 (а.с11). У 70-х роках ОСОБА_13 змінила прізвище на ОСОБА_15 , однак, заміж вона не виходила. З 90-х років ОСОБА_6 проживала з ОСОБА_7 , разом з яким і приватизувала квартиру АДРЕСА_2 (а.с.18), але шлюб вони так і не уклали. ОСОБА_7 після смерті громадянської дружини з заявою про прийняття спадщини не звертався і ІНФОРМАЦІЯ_8 помер (а.с.9).

Згідно ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Оскільки спадкодавиця ОСОБА_5 прийняла спадщину після смерті сестри ОСОБА_6 , належне ОСОБА_6 майно входить до складу спадщини, що залишилось після смерті ОСОБА_5 .

У відповідності з п.1 ч.1 ст.315 ЦПК України, суди розглядають справи про встановлення фактів родинних відносин між фізичними особами.

Як встановлено в судовому засіданні, відновити втрачене свідоцтво про народження ОСОБА_16 , що доводить родинний зв`язок ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , можливості немає.

В зв`язку з цим в судовому засіданні були допитані свідки ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , які підтвердили факт родинних відносин між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

Так, свідок ОСОБА_17 суду пояснив, що він - сусід позивачки. Його жінка та чоловік ОСОБА_19 - далекі родичі. Йому відомо, що ОСОБА_5 та ОСОБА_6 - рідні сестри. Вони всі разом святкували свята та багато розмовляли, в тому числі, й на цю тему. ОСОБА_5 після смерті сестри ОСОБА_6 забрала до себе й доглядала за цивільним чоловіком ОСОБА_6 - ОСОБА_7 , оскільки він був сліпим. Скільки років вони проживали разом, зараз вже не пам`ятає. Після смерті ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 залишилась квартира, але хто за нею доглядає, він не знає.

Свідок ОСОБА_18 суду пояснила, що позивачка - колишня дружина її двоюрідного брата. ОСОБА_20 ОСОБА_12 - дружина її покійного дядька ОСОБА_21 . У тітки ОСОБА_22 була сестра ОСОБА_23 , а в ОСОБА_23 був чоловік ОСОБА_24 . Спочатку померла ОСОБА_23 , яку поховала ОСОБА_25 . ОСОБА_6 чоловіка ОСОБА_26 забрала до себе, бо він був напівсліпий, тому ОСОБА_25 його доглядала до смерті. А коли він помер, поховала. Скільки років ОСОБА_25 доглядала ОСОБА_24 вже не пам`ятає, але довгенько.

За таких обставин суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Враховуючи викладене та керуючись ст.2-5, 9-10, 12, 28, 131, 223, 258-259, 263-265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Встановити факт родинного зв`язку між ОСОБА_5 , померлою ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , померлою ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнавши їх рідними сестрами.

Встановити факт проживання однією сім`єю ОСОБА_5 та ОСОБА_7 з червня 2004 року до дня його смерті ІНФОРМАЦІЯ_8 .

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частки у праві спільної часткової власності на квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею 33,9 кв.м, житловою площею 16,9 кв.м, у порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_5 , що померла ІНФОРМАЦІЯ_6 , та ОСОБА_6 , що померла ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частки у праві спільної часткової власності на квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею 33,9 кв.м, житловою площею 16,9 кв.м, у порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_5 , що померла ІНФОРМАЦІЯ_6 , та ОСОБА_7 , що помер ІНФОРМАЦІЯ_8 .

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: І. О. Кобеляцька-Шаховал