Справа № 564/2814/20
Рядок статзвіту № 70
Костопільський районний суд Рівненської області в складі:
головуючий суддя Грипіч Л. А.
з участю секретаря Вознюк Ю. В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Костопіль за правилами загального позовного провадженя справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання батьківства,
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання батьківства по відношенню сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Позов мотивовано тим, що з липня 2017 року перебував у фактичних шлюбних відносинах з відповідачем по справі - ОСОБА_2 . ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 народила сина ОСОБА_3 . Під час реєстрації народження дитини запис про батька в свідоцтві про народження зроблений зі слів матері, тобто в порядку, передбаченому ч.1 ст.135 СК України, , оскільки позивач не був одружений з відповідачем. Просив суд встановити, що ОСОБА_1 є батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Ухвалою Костопільського районного суду Рівненської області від 02.11.2021 року відкрито провадження у справі та вирішено розглянути справу за правилами загального позовного провадження, про що повідомлено сторони.
Відповідачу було надано 15-ти денний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження подати відзив на позов, однак відповідач не скористалася своїм правом та не подала до суду відзив на позовну заяву, тому відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі з підстав зазначених в позові.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялася судом вчасно та належним чином, причини неявки суду не відомі.
Від Служби у справах дітей Костопільської РДА надійшло клопотання про розгляд справи у їх відсутності, проти визнання батьківства позивача стосовно малолітньої дитини не заперечують.
Враховуючи згоду представника позивача на проведення заочного розгляду справи, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
З`ясувавши обставини по справі, заслухавши пояснення позивача ОСОБА_1 та його представника - адвоката Кузнєцова В.В., покази свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та дослідивши наявні докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.
Відповідно до ч. 1 ст. 32 Конституції України ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України.
Частиною 3 статті 51 Конституції України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 СК України.
Відповідно до ст.7 Конвенції «Про права дитини» - дитина, наскільки це можливо повинна знати своїх батьків.
Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 в м.Костопіль Рівненської області народився ОСОБА_3 , що підтверджено Актовим записом про народження №170 від 06 травня 2019 року, де зазначено матір`ю дитини - ОСОБА_2 , а батьком дитини - ОСОБА_8 , .
Згідно Актового запису про народження №170 від 06 травня 2019 року державна реєстрація народження дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , була проведена відповідно до ч.1 ст.135 Сімейного кодексу України, яка передбачає, що при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові дитини записуються за її вказівкою.
Отже, підставою актового запису про народження дитини є заява її матері; запис про батька дитини вчинено відповідно до частини першої статті 135 СК України.
Відповідно до ст.125 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини, або за рішенням суду.
Визнання батьківства це волевиявлення особи, яка вважає себе батьком дитини. Однак одного волевиявлення особи щодо визнання себе батьком певної дитини недостатньо для настання правових наслідків. Необхідно також ще й волевиявлення матері дитини, яке полягає у вираженні згоди на те, щоб чоловік був записаний батьком її дитини. Саме тому вимагається подання до органів реєстрації актів цивільного стану спільної заяви матері дитини та чоловіка, який вважає себе батьком цієї дитини.
Визнання батьківства є констатацією факту біологічного батьківства особи, яка подала заяву до органів реєстрації актів цивільного стану, метою якого є підтвердження вже існуючого біологічного (кровного) споріднення між чоловіком, який визнає себе батьком, та дитиною.
Згідно ст. 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 СК України, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини.
Відповідно до ст.135 СК України, при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.
Законодавством визначено перелік осіб, які вправі звернутися з позовом про визнання батьківства. Зокрема, позов про визнання батьківства може бути пред`явлений батьком дитини.
Відповідно до роз`яснень п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2008 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", за нормою статей 213,215 ЦПК України, рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено).
Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ЦПК, згідно з якими жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення.
Отже, сімейне законодавство України не визначає будь-яких особливостей щодо предмета доказування у даній категорії справ. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, а також інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності. Керуючись цим загальним правилом, встановлення батьківства на підставі ст. 128 СК України можливо за наявності належних і обґрунтованих доказів (відомостей), які засвідчують походження дитини від певної особи.
Із заявленого ОСОБА_1 позову судом встановлено, що позивач визнає своє батьківство щодо неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вказуючи, що з липня 2017 року мав стосунки з відповідачкою, вони разом проживали як чоловік та дружина до народження дитини і після, а відтак він хоче бути батьком народженої ОСОБА_2 дитини та узаконити своє батьківство.
Факт його батьківства підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами, а саме:
- показами свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які є батьками позивача, які підтвердили в судовому засіданні, що їх син вважає себе батьком ОСОБА_9 , піклувався про нього, приймав участь у його утриманні, і вони вважає його своїм онуком.
- показами свідка ОСОБА_6 , які він дав під час розгляду справи по суті, про те, що ОСОБА_1 визнає своє батьківство по відношенню до ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , опікувався ним та утримував його і в подальшому хоче піклуватися про сина. Позивач, як біологічний батько, має намір зареєструвати своє батьківство відносно свого сина ОСОБА_9 . Свідок є хрещеним батьком малолітнього ОСОБА_9 , приймав участь у проведенні обряду хрещення, на якому були присутні позивач та відповідач та їх батьки.
Долучені до матеріалі фотосвітлини де позивач зображений з дитиною та відповідачкою у урочистій (сімейній) обстановці.
Підставою для категоричного висновку для визнання батьківства в судовому порядку може бути результат судово-генетичної експертизи.
Ухвалою суду від 16 березня 2021 року по справі була призначена судова молекулярно-генетична експертиза щодо встановлення факту біологічного батьківства(спорідненості) позивача ОСОБА_1 та малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Згідно повідомлення про неможливість проведення експертизи від 04.06.2021 року за №СЕ-19/114-21/5946-БД ОСОБА_2 з дитиною ОСОБА_3 для відібрання зразків букального епітелію до експертної установи не прибули, що унеможливило проведення молекулярно-генетичної експертизи.
Відповідно ч.1 ст.109 ЦПК України у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.
Дані обставини дають підстави суду припустити, що відповідач ухиляється від участі в експертизі, оскільки побоюється її результатів, а тому визнає факт, який треба було встановити експертизою, доведеним.
Тому на підставі доказів, що належним чином оцінені, суд дійшов висновку про те, що системне та неодноразове ухилення відповідача від проведення судової молекулярно-генетичної експертизи шляхом нез`явлення її та дитини до експертної установи для відібрання біологічних матеріалів та нез`явлення в судові засідання свідчить про її небажання отримати висновки щодо походження дитини та дає суду можливість визнати факт, який вона заперечує, та підстави встановити походження дитини від позивача, виходячи з інтересів дитини.
Суд також враховує психологічне значення для дитини рішення суду про визнання батьківства, оскільки завдяки цьому рішенню дитина одержує можливість реалізувати своє природне право знати свого батька. Завдяки йому утверджується природний обов`язок батька турбуватися про своїх нащадків.
Відповідно до п. п. 20 п. 1 Розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року №52/2 з відповідними змінами, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану.
За положеннями ст. 134 СК України на підставі заяви осіб, зазначених у статтях 126, 127 СК України або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до Книги реєстрації народжень та видає нове Свідоцтво про народження.
За таких обставин, з урахуванням викладеного, зважаючи на зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про доцільність задоволення вимог позивача щодо визнання батьківства в повному обсязі.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10, 11, 12, 200, 206, 247, 258, 265 ЦПК України, ст.ст.126,12,134 СК України, суд-
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання батьківства - задовольнити.
Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця м.Рівне, громадянина України, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , батьком ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Зобов`язати Костопільський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) внести відповідні зміни до актового запису про народження №170 від 06 травня 2019 року про народження дитини ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 : в частині відомостей про батька вказати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженець м.Рівне, громадянин України.
Заочне рішення може бути переглянуте Костопільським районний судом за письмовою заявою відповідача, шляхом подачі заяви про перегляд заочного рішення протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущенного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в апеляційному порядку до Рівненського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
ОСОБА_1 (житель АДРЕСА_1 ), реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 .
ОСОБА_2 , (жителька АДРЕСА_2 ).
Повне рішення складено
04 березня 2022 року.
СуддяЛ. А. Грипіч