Справа № 355/759/22
Провадження № 2/355/781/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2022 року Баришівський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Чальцевої Т.В.,

секретаря судового засідання Ющенко Л.А.,

розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Баришівської селищної ради Броварського району Київської області про визнання права власності на спадкове майно, -

ВСТАНОВИВ:

10.08.2022р. позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача Баришівської селищної ради Броварського району Київської області - про визнання права власності на спадкове майно. В обґрунтування позову зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його брат, ОСОБА_2 . За життя ОСОБА_2 склав заповіт згідно якого все своє майно заповів йому - ОСОБА_1 . До складу спадкового майна, яке залишилося після смерті

ОСОБА_2 входить земельна ділянка сінокіс (пай) № НОМЕР_1 , площею 1,182 га, розташована на території Гостролуцького старостинського округу Броварського району Київської області, що підтверджується довідкою виданою Гостролуцьким старостинським округом Баришівської селищної ради Броварського району Київської області. Однак у видачі свідоцтва про право на земельну ділянку - сінокіс (пай) № НОМЕР_1 площею 1,182 га, яка розташована на території Гостролуцького старостинського округу Броварського району Київської області нотаріусом було відмовлено через відсутність документів, що посвідчують право власності на спадкову земельну ділянку на ім`я ОСОБА_2 . В зв`язку з вищевикладеним, позивач звернувся до суду із вищевказаним позовом, який просив задовільнити у повному обсязі.

Ухвалою суду від 11.08.2022р. відкрито провадження у вищевказаній цивільній справі та вирішено розглядати справу за правилами загального позовного провадження.

Проведення підготовчого засідання призначено на 25.08.2022р.

29.08.2022р. на адресу суду надійшла заява представника відповідача - Баришівської селищної ради Броварського району Київської області - щодо визнання позову та розгляду справи у відсутність представника відповідача.

29.08.2022р. на адресу суду надійшла заява представника позивача - ОСОБА_3 - щодо розгляду справи у відсутність позивача та її представника.

25.08.2022 року підготовче судове засідання відкладено до 30.08 2022 року в зв`язку із неякою сторін по справі.

Позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_3 у підготовче судове засідання не з`явились, про час та дату судового розгляду повідомлялись належним чином; надали на адресу суду письмове клопотання щодо розгляду справи у їх відсутність, просили задовольнити позов у повному обсязі.

Представник відповідача - Баришівської селищної ради Броварського району Київської області - у підготовче судове засідання не з`явились, про час та дату судового розгляду повідомлялись належним чином; надали на адресу суду письмове клопотання щодо розгляду справи у їх відсутність, з позовним вимогами погодились у повному обсязі.

Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження, суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Частиною 4 ст. 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання

відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу, розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

У зв`язку з вищевикладеним, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 , виданим Баришівським районним відділом реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Київ) 28.07.2020 р. ( а.с. 6)

Батьками ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 є ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про народження ОСОБА_1 серії НОМЕР_3 від 26.11.1976р. ( а.с. 8-9).

Батьками ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 є ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про народження ОСОБА_2 серії НОМЕР_4 від 26.09.1967р. ( а.с. 10).

Згідно довідки виконавчого комітету Баришівської селищної ради Київської області Гостролуцького старостинського округу № 28 від 15.02.22р., «за померлим ОСОБА_2 згідно з протоколом №1 від 03.12.2005р. з розподілу земельних часток ( паїв) закріплені земельні ділянки: рілля І категорії ділянка № НОМЕР_5 , площею 1,6195 га та рілля ІІ категорії ділянка № НОМЕР_6 , площею 1,7344 га, на які він отримав державні акти на право власності та згідно з протоколом №1 від 30 грудня 2007р. з розподілу земельних часток (паїв) закріплена за ним земельна ділянка сінокос № НОМЕР_1 , площею 1,182 га (а.с. 11).

Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 03 лютого 2021р., спадкоємцем зазначеного в заповіті майна ОСОБА_2 , 1967 р.н., який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме земельної ділянки площею 1,6195га, що розташована за адресою: Київська область, Баришівський район, Гостролуцька сільська рада, діл. 0454, що належала померлому на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ №209136, виданого Баришівським районним відділом земельних ресурсів київської області 26.06.2006р., зареєстрованого в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі № 63 - є його рідний брат ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно : 202.

Кадастровий номер земельної ділянки :05:054:0021

Цільове призначення 01.01 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Склад угідь рілля 1,6195 га ( а.с.12).

Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 03 лютого 2021р., спадкоємцем зазначеного в заповіті майна ОСОБА_2 , 1967 р.н., який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме земельної ділянки площею 1,7344га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , що належала померлому на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ №209715, виданого Баришівським районним відділом земельних ресурсів київської області 26.06.2006р., зареєстрованого в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі № 62 - є його рідний брат ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно : 202.

Кадастровий номер земельної ділянки :05:054:0102

Цільове призначення 01.01 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Склад угідь рілля 1,7344га ( а.с.13).

20.08.2020р. приватним нотаріусом Баришівського районного нотаріального округу Київської області Джурою С.В. було зареєстровано спадкову справу № 24/2020 після смерті ОСОБА_2 (а.с.31-133).

Постановою приватного нотаріуса Баришівського районного нотаріального округу Київської області Джура С.В.№ 70/02-14 від 13.07.2022р., було відмовлено ОСОБА_1 в видачі йому свідоцтва про право на спадщину за заповітом № 51 від 13.07.2022р. у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на земельні ділянки (а.с.17).

Виходячи із змісту статей 1216, 1217, 1218 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла, до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до положень статей 1, 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 05 червня 2003 року № 899-ІУ право на земельну частку (пай) мають громадяни-спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом. Документом, що посвідчує право на земельну частку (пай) також є і свідоцтво про право на спадщину.

Аналогічна норма міститься і в п. 15 розділу Х Перехідних положень Земельного кодексу України .

Пунктом 11 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2007 року «Про судову практику у справах про спадкування», передбачено, що при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Пунктом 23 вказаної Постанови закріплено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Таким чином, право на спадщину є самостійним майновим правом, яке виникає на підставі факту її прийняття та підлягає захисту в передбачений законом спосіб, і через відмову нотаріуса у видачі спадкоємцю свідоцтва про право на спадщину, не може бути захищене в інший спосіб.

Положеннями статей 15, 16 ЦК, статтею 4 ЦПК передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За змістом частини другої статті 16 ЦК способом захисту цивільних прав та інтересів, зокрема, може бути визнання права.

Відповідно до ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням цільового призначення.

Згідно ст. 1262 ЦК України, «до числа спадкоємців другої черги належать рідні брати та сестри спадкодавця…»

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України, «незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини».

У ст. 1269 ЦК України міститься важливе положення: визнається, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час її відкриття не проживав разом з спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13, « судам слід звернути увагу, що на час відкриття спадщини в період чинності ЦК УРСР його нормами було передбачено певні дії, які свідчили про прийняття спадщини, у тому числі прийняття спадщини шляхом вступу у володіння та управління спадковим майном (фактичне прийняття спадщини).

Крім того, Пленум Верховного суду України в своїй постанові від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», а саме в п. 11 роз`яснив, що « при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай)».

Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акту про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного кодексу України 1990 року, Указу Президента України від 8 серпня 1995 року № 720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам i організаціям" та відповідні норми ЦК УРСР. У цьому разі слід ураховувати, що згідно з пунктом 17 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року, сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю.

Порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям урегульований Указом Президента України № 720/95 від 08.08.1995 року.

Відповідно до пункту 2, 5 зазначеного Указу Президента України № 720/95 право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери. які раніше працювали в ньому залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю. При паюванні вартість і розміри в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) всіх членів підприємства, кооперативу, товариства є рівними. Видача громадянам сертифікатів на право на земельну частку (пай) єдиного в Україні зразка та їх реєстрація провадяться відповідною районною державною адміністрацією.

Член колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), включений до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акту, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 2 Закону N 899-IV "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)", основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є:

- свідоцтво про право на спадщину;

- посвідчені у встановленому законом порядку договори купівлі-продажу, дарування, міни, до яких додається сертифікат на право на земельну частку (пай);

- рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).

Враховуючи відсутність правовстановлюючих документів на майно та неможливість оформлення прав на земельну частку (пай), позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом, що цілком узгоджується з вимогами діючого законодавства.

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Водночас, у позовній заяві позивач не ставить вимоги про стягнення судового збору з відповідача. Відтак, ухвалюючи рішення, суд не вирішує питання про стягнення з відповідача на користь позивача витрат по сплаті судового збору сплачених позивачем при зверненні до суду с вищевказаним позовом.

Керуючись ст. ст. 4, 19, 76, 81, 258-259, 263-265, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Баришівської селищної ради Броварського району Київської області про визнання права власності на спадкове майно - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (картка платника податків - НОМЕР_7 ) право на земельну ділянку - сінокіс (пай) № НОМЕР_1 площею 1,182 га, яка розташована на території Гостролуцького Старостинського округу Броварського району Київської області, в порядку спадкування за заповітом після смерті брата - ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1

Судові витрати у справі, понесені позивачем ОСОБА_1 залишити за ним.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду через Баришівський районний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його

проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Баришівського

районного суду Т. В. Чальцева