Справа № 938/707/21
Провадження № 22-ц/4808/955/22
Головуючий у 1 інстанції Чекан Н. М.
Суддя-доповідач Бойчук
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2022 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

судді-доповідача Бойчука І.В.,

суддів Пнівчук О.В., Девляшевського В.А.,

розглянувши у порядку письмового провадження справу за позовом Акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором за апеляційною скаргою представника Акціонерного товариства «Акцент-Банк» на рішення Верховинського районного суду від 28 червня 2022 року під головуванням судді Чекан Н.М. у селищі Верховина,

в с т а н о в и в:

У листопаді 2021 року Акціонерне товариство «Акцент-Банк» (далі АТ «А-Банк») звернулося з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовні вимоги мотивовані тим, що у зв`язку з неналежним виконанням ОСОБА_1 зобов`язань за кредитним договором б/н від 04.07.2019, укладеним між сторонами у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 44,40 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, утворилася заборгованість, яка станом на 23.10.2021 становила 29 273,35 грн, з якої: 24 938,51 грн - заборгованість за кредитом; 4 334,84 грн - заборгованість за відсотками.

Посилаючись на те, що ОСОБА_1 своїм підписом у анкеті-заяві підтвердив, що підписана ним заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які викладені на банківському сайті https://a-bank.com.ua/terms, складає між ним та банком кредитний договір, однак не виконав взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, позивач просив стягнути вищевказану заборгованість.

Рішенням Верховинського районного суду від 28 червня 2022 року закрито провадження у частині позовних вимог про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором №б/н від 04.07.2019 в сумі 11 828,40 грн.

Позов АТ «А-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 04.07.2019 задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «А-Банк» заборгованість за кредитним договором №б/н від 04.07.2019 (станом на 09.05.2022) в сумі 17 444,95 грн, в тому числі 16 773,86 грн заборгованість за тілом кредиту, 671,09 грн заборгованість за процентами.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «А-Банк» витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 270 грн.

У апеляційній скарзі представник АТ «А-Банк» посилається на незаконність та необґрунтованість рішення суду.

Зазначає, що відповідач в анкеті-заяві підтвердив під розпис факт ознайомлення з Умовами та правилами надання банківських послуг та зобов`язувався в подальшому ознайомлюватися із їх змінами на сайті банку.

Відповідач користувався кредитом, отже ознайомився з Умовами та правилами надання банківських послуг і погодився з ним, оскільки даний кредитний договір є договором оферти.

Доказом наявності факту виконання вимог Закону України «Про захист прав споживачів» є фактичне прийняття пропозиції до укладення договору та сплата періодичних платежів.

Посилання суду першої інстанції на висновки, викладені в постанові Верховного Суду від 03.07.2019 у справі № 342/180/17, в частині відмови у стягненні процентів жодним чином не обґрунтовано, оскільки у вказаній справі Тарифи банку не було підписано відповідачем. У цій справі банком до матеріалів справи додано не тільки Тарифи, але й Паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка», в якому чітко зазначено всі обумовлені умови кредитування, строки, процентна ставка, та інше.

Паспорт продукту підписано позичальником за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

Щодо дати актуальності інформації, вказує, що паспорт кредиту оформлено у відповідності до Додатку № 1 до Закону України «Про споживче кредитування». Строк кредиту зазначається у розділі № 2 «Основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача» у підрозділі «Строк кредитування» де зазначено строком 240 місяців. В Розділі «Інші важливі правові аспекти» підрозділ «Дата надання інформації» містить дату, до якої у відповідності до ст. 643 ЦК України, кредитор повинен був отримати відповідь згоду на дані умови кредитування (акцепт) від позичальника, і навіть якщо він її отримав із запізненням, то це не має значення, якщо банк з цим погоджується.

В п. 4 розділу 7 Паспорта «Умови договору про споживчий кредит можуть відрізнятися від інформації, наведеної в цьому Паспорті споживчого кредиту, та будуть залежати від проведеної кредитодавцем оцінки кредитоспроможності споживача з урахуванням, зокрема, наданої ним інформації про майновий та сімейний стан, розмір доходів тощо» - дане зазначення є обов`язковим і вказує на той факт, що кредитодавець вправі самостійно визначати розмір кредитного ліміту на картці, виходячи з фінансового стану позичальника та його історії обслуговування в банку. Жодним чином таке посилання не змінює основні умови кредитування: строк, відсоткову ставку, відповідальність за порушення, право дострокового погашення та інше.

Щодо п. 13 розділу 4 Паспорта «Реальна річна процентна ставка обчислена на основі припущення, що процентна ставка та інші платежі за послуги кредитодавця залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит», то дійсно реальна відсоткова ставка може змінюватися. Однак така змінюється у будь-якому кредитному договорі, оскільки у зв`язку з порушенням позичальником умов кредитування до нього застосовуються штрафні санкції підвищена відсоткова ставка, пеня, тощо, які змінюють реальну відсоткову ставку, яка може бути мінімальною у випадку сумлінного виконання позичальником своїх обов`язків.

Сумніви суду першої інстанції щодо розрахунку заборгованості є необґрунтованими, однак на підтвердження правильності такого банк надає банківську виписку.

Просить рішення суду скасувати в частині відмовлених позовних вимог та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

ОСОБА_1 правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з таких підстав.

Встановлено, що 04.07.2019 ОСОБА_1 звернувся до АТ «А-Банк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку (а.с. 6 зворот).

У заяві зазначено, що відповідач погодився з тим, що ця заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами, правилами користування, основними умовами обслуговування та кредитування, розташованими у рекламному буклеті, складають між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився з договором про надання банківських послуг до його укладення і згідний з його умовами, погоджується отримати примірник договору про надання банківських послуг шляхом самостійної роздруківки з офіційного сайту www.a-bank.com.ua, зобов`язується виконувати вимоги Умов та правил надання банківських послуг і регулярно ознайомлюватися з їх змінами на сайті банку.

До кредитного договору банк додав паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка», який підписаний позичальником ОСОБА_1 04.07.2019 з використанням одноразового ідентифікатора, витяг з Умов та правил надання банківських послуг в АТ «Акцент-Банк» та Тарифи по картці «Зелена» (витяг з Умов та Правил) (а.с. 7-15).

Згідно п. 1.1.3.2.3. Умов та правил банк має право змінювати тарифи та інші умови обслуговування рахунків. При цьому, банк зобов`язаний не менше ніж за сім днів до введення проінформувати клієнта, зокрема у виписці по картрахунку.

Відповідно до наданого банком розрахунку заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором № б/н від 04.07.2019 станом на 23.10.2021 становила 29 273,35 грн, з якої: 24 938,51 грн загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту); 4 334,84 грн - загальний залишок заборгованості за відсотками (а.с. 5-6).

Відповідно до копій квитанцій у період з листопада 2021 року по травень 2022 року ОСОБА_1 внесено кошти на погашення заборгованості за кредитним договором № б/н від 04.07.2019 (а.с. 66).

Ухвалою Верховинського районного суду від 06 травня 2022 року витребувано від позивача інформацію про те, чи дійсно ОСОБА_1 частково сплачено заборгованість за кредитним договором № б/н від 04.07.2019 із вказівкою на суму заборгованості, яка залишилася до сплати.

Відповідно до долученої позивачем 24.05.2022 виписки по рахунку відповідача та розрахунку заборгованості за договором №б/н від 2019-07-04, укладеного між АТ «А-Банк» та клієнтом ОСОБА_1 , позичальником у період з 23.10.2021 внесено кошти на погашення заборгованості в загальній сумі 28 760 грн, загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) станом на 09.05.2022 становить 16 773,86 грн, загальний залишок заборгованості за процентами - 671,09 грн, а всього 17 444,95 грн (а.с. 70 - 87)

Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даним договором.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 527, 530 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним сторонами і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

За змістом частин 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 2 ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України).

Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір, є первинні документи, які є підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій та які фіксують факти здійснення господарських операцій. Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи (ч. 1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»).

Згідно п. 30, 34 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою правління Національного банку України від 04.07.2018 року № 75, бухгалтерський облік ведеться безперервно з часу реєстрації банку до його ліквідації.

Банк самостійно визначає свою облікову політику, розробляє систему і форми управлінського обліку, внутрішньої звітності і контролю за операціями, визначає права працівників на підписування документів, затверджує правила документообороту і технологію оброблення облікової інформації, додаткову систему рахунків і регістрів аналітичного обліку

Організація реєстрації і оброблення даних повинна забезпечити суцільне і безперервне відображення всіх операцій, доказовість інформації, збереження узагальненої інформації в електронному вигляді, а також можливість здійснення будь-якого подальшого контролю і створення та засвідчення копій електронних документів на паперових носіях.

Відповідно до п. 62 Положення виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Аналіз зазначених норм дає підстави дійти висновку, що виписки за картковими рахунками (по кредитному договору) можуть бути належними доказами щодо заборгованості по тілу кредиту за кредитним договором.

До аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 17 грудня 2020 року у справі № 278/2177/15-ц, від 28 жовтня 2020 року у справі № 760/7792/14-ц, від 16 вересня 2020 року у справі № 200/5647/18.

На підтвердження заборгованості за кредитним договором АТ «А-Банк» в суді першої інстанції надало копію виписки з карткового рахунка відповідача НОМЕР_1 , з якої вбачається, що він поповнював картку на загальну суму 28 760 грн, які спрямовані на погашення заборгованості за кредитом.

З цих підстав не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги щодо необґрунтованості сумнівів суду першої інстанції щодо розрахунку заборгованості та на підтвердження правильності якого банк надав банківську виписку.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що з урахуванням добровільно сплачених відповідачем коштів за кредитним договором, в частині позовних вимог про стягнення з нього заборгованості за кредитним договором №б/н від 04.07.2019 року в сумі 11 828,40 грн провадження належить закрити та з відповідача на користь позивача слід стягнути 17 444,95 грн заборгованості за кредитом станом на 09.05.2022, в тому числі 16 773,86 грн заборгованість за тілом кредиту, 671,09 грн заборгованість за процентами.

На час розгляду справи саме кошти в загальній сумі 17 444,95 грн заборгованості за кредитом (станом на 09.05.2022) в добровільному порядку АТ «А-Банк» не повернуті, тому, враховуючи вимоги ч. 2 ст. 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, банк вправі вимагати захисту своїх прав в судовому порядку шляхом стягнення саме непогашеної заборгованості.

Доводи апелянта про те, що ним до матеріалів справи долучено підписаний відповідачем паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка», в якому чітко зазначено всі обумовлені умови кредитування, строки, процентна ставка не впливають на правильність і обґрунтованість судового рішення. Судом першої інстанції повністю стягнуто розмір заборгованості за кредитом станом на 09.05.2022, в тому числі заборгованість за тілом кредиту в сумі 16 773,86 грн та за нарахованими банком у порядку і розмірах, на які посилався позивач у позовній заяві, процентами в сумі 671,09 грн.

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Апеляційний суд дійшов переконання, що судом першої інстанції постановлено рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують його законності та обґрунтованості. Підстав для його скасування чи зміни з мотивів, наведених у апеляційній скарзі, не встановлено.

Порядок розподілу та відшкодування судових витрат регламентується статтею 141 ЦПК України.

Частиною першою зазначеної статті встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи наведене, судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, покладаються на апелянта.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Керуючись ст. 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства «Акцент-Банк» залишити без задоволення, а рішення Верховинського районного суду від 28 червня 2022 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і у випадках, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 07 вересня 2022 року.

Суддя-доповідач: І.В. Бойчук

Судді: О.В. Пнівчук

В.А. Девляшевський