Справа № 346/6132/21
Провадження № 2/346/444/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2022 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

в складі: головуючого судді Калинюка О.П.

з участю: секретаря Рокіщук Н.Д.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача адвоката Любчика С.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах малолітньої ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок вчинення злочину,-

ВСТАНОВИВ:

в обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що вироками Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області та Івано-Франківського апеляційного суду від 12.07.2021 р. та 04.11.2021 року відповідно доведено вину відповідача в тому, що 03.06.2019 р. приблизно о 13 год. він, керуючи автомобілем марки «Мазда 6», реєстраційний номер « НОМЕР_1 », рухаючись в напрямку м.Івано-Франківськ з м.Коломиї, у с.Лісний Хлібичин Коломийського району Івано-Франківської області, неподалік будинку №17 по вул. Шевченка, порушивши вимоги правил безпеки дорожнього руху, вчинив дорожньо-транспортну пригоду, внаслідок якої загинули двоє осіб, однією з яких була ОСОБА_5 , матір неповнолітньої дочки позивача ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка дочка перебувала на утриманні її померлої матері ОСОБА_5 .

Тому позивач, посилаючись на положення статей 1168, 1187, 1200, 1202 ЦК України, вважає, що оскільки відповідач спричинив смерть матері вказаної дочки сторін, то саме він повинен надавати цій дитині матеріальну допомогу. Тому позивач просить стягувати з відповідача витрати на утримання вказаної дитини у розмірі, наближеному до прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років, а саме 3 000 грн. до досягнення нею повноліття, а при її вступі до вищого навчального закладу - до закінчення нею навчання або до досягнення нею 23-річного віку.

В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали із зазначених підстав.

Представник відповідача проти позовних вимог заперечив з підстав, які вказані в поданому ним 11.01.2022 року відзиві на позов, та зазначив, що позивач не надав достатніх доказів, що обгрунтовують позовні вимоги, оскільки відповідачем під час зазначеного кримінального провадження повністю відшкодована стороні потерпілих шкода, в тому числі і шкода, яка завдана дочці позивача смертю її матері. Так, потерпілі ОСОБА_6 , ОСОБА_7 (батьки померлої потерпілої) від свого імені та від імені малолітньої онуки ОСОБА_3 та ОСОБА_5 (брата померлої) у нотаріально засвідченій заяві від 06.07.2019 року зазначили, що обвинувачений (тобто відповідач) в добровільному порядку повністю відшкодував майнову та моральну шкоду, спричинену злочином. Інших претензій морального та матеріального характеру до нього з цього приводу потерпілі не мають. Крім цього, слід зазначити, що потерпіла ОСОБА_6 у присутності потерпілих ОСОБА_7 та ОСОБА_5 06.07.2019 року власноручно написала розписку про отримання в інтересах усіх потерпілих грошових коштів у розмірі 20 000 (двадцять тисяч) євро на відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Факт написання такої розписки й відсутності претензій матеріального і морального характеру підтверджено всіма потерпілими під час допитів у судовому засіданні у вказаному кримінальному провадженні, і про цю обставину зазначено у вказаному вироку Коломийського міськрайонного суду від 12.07.2021 року.

У відзиві на позов також зазначено, що рішенням Шевченківського районного суду м.Львова від 19.03.2021 р. (цивільна справа № 466/8413/20) відмовлено у задоволенні позову позивача ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_3 до Моторного (транспортного) страхового бюро України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: ОСОБА_4 , про стягнення невиплаченого страхового відшкодування відмовлено. Крім цього, у постанові Львівського апеляційного суду від 08.12.2021 року, прийнятої за наслідками перегляду вказаного рішення Шевченківського районного суду м.Львова, зазначено таке: «встановивши, що потерпілій ОСОБА_3 повністю відшкодована шкода, пов`язана із смертю її матері, яка була потерпілою в ДТП, безпосереднім її завдавачем, в межах кримінального провадження, у якому позивач не визнаний потерпілим або законним потерпілим своєї дочки, яка з ним на момент смерті її матері, не проживала, і як встановлено судом апеляційної інстанції, в даний час разом з батьком також не проживає, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність підстав для стягнення коштів як страхового відшкодування з М (Т) СБ України, оскільки матиме місце подвійне її стягнення, що суперечить загальним положення про відшкодування шкоди, закріпленим в Главі 82 ЦК України, а також меті здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, визначеній Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Тому представник відповідача просить в задоволенні позову відмовити.

Суд, заслухавши зазначених учасників, перевіривши матеріали справи і оцінюючи досліджені докази в сукупності, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно з даними свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 ОСОБА_3 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 . Вона є дочкою позивача та померлої ОСОБА_5 (а.с.7).

Згідно з даними свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.10).

Відповідно до вироків Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області та Івано-Франківського апеляційного суду від 12.07.2021 р. та 04.11.2021 року відповідно доведено вину відповідача в тому, що 03.06.2019 р. приблизно о 13 год. відповідач, керуючи автомобілем марки «Мазда 6», реєстраційний номер « НОМЕР_1 », рухаючись в напрямку м.Івано-Франківськ з м.Коломиї, у с.Лісний Хлібичин Коломийського району Івано-Франківської області, неподалік будинку №17 по вул. Шевченка, порушивши вимоги правил безпеки дорожнього руху, вчинив дорожньо-транспортну пригоду, внаслідок якої загинули двоє осіб, однією з яких була ОСОБА_5 , матір неповнолітньої дочки позивача ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.11-23).

Відповідно до частини 7 статті 128 КПК України особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні , а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання (ч. 1 ст. 15 ЦК України).

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України).

Згідно з положеннями ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до положень частин 1,2 ст.1187 цього Кодексу джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно з правилами п.1 ч.1 ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно до положень п.1 ч.1 ст.1200 цього Кодексу у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті. Зокрема, дитині шкода відшкодовується до досягнення нею вісімнадцяти років (учню, студенту - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ним двадцяти трьох років).

Згідно з правилами ч.1 ст.1202 ЦК України відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю потерпілого, здійснюється щомісячними платежами.

На підставі наведеного суд вважає, що позивач як батько вказаної неповнолітньої дитини має право ставити вимоги про відшкодування шкоди цій дитині, завданої (шкоди) смертю матері цієї дитини. Поряд з тим, суд вважає завищеним розмір витрат, який просить стягувати позивач, прирівнюючи цей розмір до встановленого в 2022 році прожиткового мінімуму для дитини віком від 6 до 18 років, адже згідно з положеннями ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Статтею ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» прожитковий мінімум для дитини віком від 6 до 18 років встановлено: з 1 січня - 2618 гривень, з 1 липня - 2744 гривні, з 1 грудня - 2833 гривні.

Тому, враховуючи, що відповідачем під час вище вказаного кримінального провадження відшкодовано потерпілим шкоду, суд вважає, що розмір зазначених витрат слід визначити як 2000 грн. щомісячно, що відповідатиме вимогам розумності та справедливості.

При цьому посилання представника відповідача на цілковиту безпідставність заявлених вимог позивача суд вважає не обґрунтованими, оскільки у вищевказаній заяві потерпілого ОСОБА_7 від 06.07.2019 року зазначено, що відповідачем відшкодовано матеріальну та моральну шкоду, завдану злочином. Однак, дана заява не стосується відшкодування шкоди в порядку, передбаченому статтями 1200, 1202 ЦК України, тобто шляхом виплати періодичних платежів дочці померлої потерпілої в майбутньому.

Крім того, не мають жодного преюдиційного значення для даної справи і вищенаведені висновки, вказані у постанові Львівського апеляційного суду від 08.12.2021 року, адже встановлені вказаним судом правовідносини мали зовсім іншу правову природу та стосувалися відшкодування вже завданої шкоди, тобто ретроспективного характеру, а не перспективного, який передбачений статтями 1200, 1202 ЦК України.

Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідача витрат на утримання ОСОБА_3 при її вступі до вищого навчального закладу - до закінчення нею навчання або до досягнення нею 23- річного віку, то в задоволенні цієї вимоги слід відмовити, так як вона є передчасною , адже згідно з положеннями ч.1 ст.199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

На підставі наведеного, ст. 1166, 1167, 1187, 1188, 1200, 1202 ЦК України, та, керуючись ст.ст.15, 16, 263-265, 268, 352-355 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

позов задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженця та жителя АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_4 , відшкодування шкоди, завданої смертю потерпілої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі по 2 000 (дві тисячі) гривень щомісячно до досягнення дочкою потерпілої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повноліття.

В іншій частині позовних вимог відмовити у зв`язку з їх безпідставністю.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана особами, які беруть участь у справі, до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 23.09.2022 року

Суддя Калинюк О. П.