Справа № 161/9271/22
Провадження № 2/161/3372/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 серпня 2022 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Черняка В.В.,

за участю секретаря судового засідання Жаловаги І.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Луцької міської ради про визнання права власності на кооперативну квартиру,-

ВСТАНОВИВ:

18 липня 2022 року позивач через свого представника звернулась до суду із вказаним позовом.

В обґрунтування вимог вказує, що вона на підставі ордеру №87 серії А від 26 липня 1979 року виданого Виконавчим комітетом міської Ради народних депутатів міста Луцька вселилась в квартиру АДРЕСА_1 . Згідно зобов`язання ОСОБА_1 , як член ТСК «Медик-2», мала сплатити упродовж п`ятнадцяти років заборгованість за квартиру у розмірі 6438,07 руб. Вказані платежі були сплачені останньою. З моменту отримання ордеру позивач проживає в квартирі, користується нею, сплачує всі комунальні платежі. Однак, право власності на вказаний об`єкт нерухомості не оформила і наразі позбавлена цієї можливості в позасудовому порядку, враховуючи неможливість отримання довідки про членство в кооперативі та довідки про повну сплату пайових внесків (по причині припинення діяльності кооперативу, реорганізацій балансоутримувача багатоквартирного будинку).

З огляду на наведене, позивач просить суд визнати за нею право власності на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Представник позивача в письмовій заяві просить здійснювати розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, подав на адресу суду заяву про здійснення розгляду справи без його участі, при вирішені справи поклався на розсуд суду.

Розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст.247 ЦПК України.

Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 на ім`я ОСОБА_1 Виконавчим комітетом міської Ради народних депутатів міста Луцька (на підставі рішення №276 від 14 липня 1977 року) видано ордер №87 серії А на право зайняття двох кімнат в квартирі АДРЕСА_1 (а.с.6).

Згідно зобов`язання позивач, як член «ТСК «Медик-2» мала сплатити упродовж п`ятнадцяти років заборгованість за квартиру у розмірі 6438,07 руб. (а.с.7), яку остання сплатила у повному обсязі (а.с.8-13).

Факту виключення позивача з членів кооперативу судом не встановлено, позивач проживає в спірній квартирі з моменту отримання ордеру та по даний час.

У зв`язку із ліквідацією Житлового кооперативу «Медик-2» і за відсутності його правонаступників, отримати необхідні підтверджуючі документи та зареєструвати право власності на квартиру у визначеному чинним законодавством порядку ОСОБА_1 не має можливості, а тому звернулась з відповідним позовом до суду (а.с.14-20).

Статтею 328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Кооперативна квартира спочатку є приватною власністю кооперативу як юридичної особи, а після повної виплати членом кооперативу пайового внеску переходить в його приватну власність як фізичної особи (ст. 384 ЦК України). При цьому всі господарські, прибудинкові споруди, а також прибудинкова територія залишаються у власності кооперативу.

Згідно з ч.3ст.384 ЦК України, у разі викупу квартири член житлово-будівельного (житлового) кооперативу стає її власником.

У відповідності з положеннями ст.15 Закону України «Про власність», який діяв на час виплати пайових внесків за кооперативну квартиру, член житлово-будівельного кооперативу, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, надану йому в користування, набуває права власності на це майно.

Відповідно до роз`яснень, наданих у пункту 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», при вирішенні спорів про право власності на жилий будинок, на квартиру в житлово-будівельному або житловому кооперативі, на інші будівлі судам слід виходити з роз`яснень, які дані Пленумом Верховного Суду України у прийнятих ним постановах з цих питань. Крім цього, слід враховувати, що при повному внесені пайових внесків за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані члену житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, у особи, яка має право на частку в пайових внесках, виникає право власності на відповідну частку квартири, дачі, гаража чи іншої будівлі.

Відповідно до ч. 1 ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Таким чином власнику речі належить право на подання петиторного позову у разі захисту права від його невизнання.

Право власності в Україні повинно спиратися на певний титул (правовстановлюючий документ), для того, щоб бути доведеним перед іншими особами.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.

Згідно ст. 128 Цивільного кодексу України (в редакції 1963 року), право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Передачею визнається вручення речі набувачу.

З п. 5-1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 вересня 1987 року № 9 «Про практику застосування судами законодавства про житлово-будівельні кооперативи» вбачається, що судам слід мати на увазі, що згідно зі ст. 15 Закону України «Про власність» член ЖБК, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, надану йому в користування, набуває право власності на квартиру і вправі розпоряджатись нею на свій розсуд.

Відтак, зважаючи на сплату всіх пайових внесків позивачем, остання вважається такою, що має права власності спірну на квартиру. На час виникнення права власності на вказаний об`єкт нерухомості вимога щодо його обов`язкової державної реєстрації не діяла.

На даний час, у позивача існують перешкоди щодо підтвердження відповідними правовстановлюючими документами її права власності на кооперативну квартиру, набутого нею свого часу правомірно.

За заявою позивача КП «Волинське обласне бюро технічної інвентаризації» виготовлено технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна - квартиру АДРЕСА_1 .

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Стаття 16 ЦК України встановлює, що одним із способів захисту судом цивільних прав та інтересів особи є визнання права.

З огляду на наведене, а також враховуючи, що позовні вимоги є обґрунтованими, підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, судом встановлено наявність законних підстав для їх задоволення у повному обсязі.

На підставі наведеного, керуючись ст. 12, 13,81,206, 259, 263-265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , право власності на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, в разі проголошення вступної та резолютивної частини рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач: Луцька міська рада (Волинська область, місто Луцьк, вулиця Богдана Хмельницького 19).

Повний текст рішення суду складено 11 серпня 2022 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області В.В. Черняк