Козятинський міськрайонний суд Вінницької області
РІШЕННЯ

Іменем України

справа №133/256/22

30.06.22

Козятинський міськрайонний суд Вінницької області в складі

судді Пєтухової Н.О.,

за участю секретаря судових засідань Гаврилюк О.Г.,

розглянувши справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», треті особи: приватний виконавець виконавчого округу Турський Олександр Віталійович, приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Олена Василівна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою, в якій просив визнати виконавчий напис № 80939 від 12.06.2021, вчинений приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. таким, що не підлягає виконанню та стягнути на його користь з ТОВ «Вердикт Капітал» понесені ним судові витрати на професійну правову допомогу у розмірі 6000 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що в лютому 2022 року він дізнався, що в провадженні приватного виконавця виконавчого округу Вінницької області Турського О.В. перебуває виконавче провадження № 68139385 щодо стягнення з нього на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості в розмірі 140 453,70 грн.. Звернувшись до приватного виконавця виконавчого округу Вінницької області Турського О.В. ознайомився з матеріалами виконавчого провадження № 68139385, адже про підставу відкриття такого виконавчого провадження йому не було відомо. З матеріалів ВП № 68139385 дізнався, що виконавче провадження відносно нього відкрито за заявою ТОВ «Вердикт Капітал» на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Олени Василівни № 80939 від 12.06.2021. Оскаржуваний виконавчий напис приватного нотаріуса Грисюк Олени Василівни № 80939 від 12.06.2021 вважає незаконним та звертається до суду для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню з таких підстав.

Зі змісту оскаржуваного виконавчого напису нотаріуса вбачається, що він є боржником за кредитним договором №014/035-05/51013 від 03.10.2007, укладеним з AT «Райффайзен Банк Аваль». Правонаступником усіх прав та обов`язків AT «Райффайзен Банк Аваль» на підставі договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами № 114/56 від 07.03.2018 стало ПАТ «Комерційний Індустріальний Банк», правонаступником усіх прав та обов`язків якого на підставі договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами КП-07032018 від 07.03.2018 було ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами ВФ/03 від 08.04.2021 є ТОВ «Вердикт Капітал». Вищезазначені договори відступлення прав вимоги за кредитним договором № 014/035-05/51013 від 03.10.2007, укладеним з AT «Райффайзен Банк Аваль» він ніколи не бачив і лише з оскаржуваного виконавчого напису дізнався про їх існування. З умов кредитного договору № 014/035-05/51013 від 03.10.2007 вбачається, що йому надавався кредит у розмірі 12 316 грн. строком на 72 місяці. Остання дата погашення кредиту - 02.10.2013. Позивач вказує, що з 2013 року жодної вимоги про повернення кредитних коштів він не отримував, адже в повному обсязі повернув кредит AT «Райффайзен Банк Аваль». З виконавчого напису вбачається, що сума заборгованості, яка підлягає до стягнення 139 803,70 грн., і становить: прострочена заборгованість за сумою кредиту - 11025,18 грн.; прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом - 29695,60 грн.; строкова заборгованість за штрафами і пенею - 99082,92 грн., період за який відбувається стягнення з 08.04.2021 по 25.05.2021. З сумою заборгованості, що стягується на підставі оскаржуваного виконавчого напису нотаріуса, позивач абсолютно не згоден, оскільки він в повній мірі виконав своє кредитне зобов`язання перед AT «Райффайзен Банк Аваль», а вимоги відповідача вважає незаконними, оскільки жодного договору відступлення прав вимоги та претензії не отримував. Сума, яка підлягає до стягнення взагалі незрозуміло як нарахована, адже більше ніж в 10 разів перевищує тіло кредиту. На підставі вищеописаного, вважає оскаржуваний напис нотаріуса таким, що винесений безпідставно. Загалом позивач вказува, що напис нотаріуса було вчинено на договорі, який не був посвідчений нотаріально, та за відсутності належних дій щодо з`ясування безспірності заборгованості.

Разом з позовною заявою позивач ОСОБА_1 подав заяву про забезпечення позову.

Ухвалою Козятинського міськрайонного суду від 10.02.2022 відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Ухвалою Козятинського міськрайонного суду від 08.02.2022 заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволено.

У судове засідання представник позивача ОСОБА_2 та позивач ОСОБА_1 не з`явились, хоча повідомлялись засобами електронного зв`язку, довідки про доставку електронних листів містяться в матеріалах справи. Від представника позивача - адвоката Підрези І.В. надійшло клопотання, в якому вона просила розгляд справи № 133/256/22, призначений на 30.06.2022 о 09:45 год. здійснювати без її участі та без участі позивача; позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.

У судове засідання представник ТОВ «Вердикт Капітал» не з`явився, хоча повідомлявся про розгляд справи. Однак 27.06.2022 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якій він просив відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог, вважає, що доводи позивача не заслуговують на увагу та спростовуються наступним.

Здійснення виконавчого напису нотаріусом врегульовано ст. ст. 87, 88, 89 Закону України Про нотаріат, Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, а також вимогами Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, зареєстрованого в МЮ України 22 лютого 2012 року за № 282/20595.

Щодо безспірності заборгованості, зазначив, що згідно положень ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. Відповідно до ст. 87 Закону України Про нотаріат , для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 цього Закону визначено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Таким чином, в обов`язок нотаріуса входить перевірка безспірності боргу у боржника після надання стягувачем документів, що встановлюють прострочення зобов`язання. При наявності заперечень боржника нотаріус повинен оцінити його аргументи на предмет наявності ознаки безспірності відносно вимог кредитора. За відсутності ознаки безспірності нотаріус повинен був відмовити в здійсненні виконавчого напису.

Заборгованість або інша відповідальність боржника визнається безспірною і не потребує додаткового доказування у випадках, якщо для вчинення виконавчого напису подані документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.6.1999 року № 1172.

Третя особа - приватний виконавець виконавчого округу Вінницької області Турський О.В. належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду справи, що підтверджується розпискою про отримання судової повістки 24.03.2022.

Третя особа, приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Грисюк О.В. в судове засідання також не з`явилась, хоча належним чином була повідомлена про місце, дату та час слухання справи, про що свідчить поштове відправлення, що повернулось 05.04.2022 на адресу суду з судовою повісткою, яка міститься у конверті та копією позовної заяви із зазначенням причини повернення «адресат відсутній за вказаною адресою».

На підставі ч. 3 ст. 211 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін за наявними у суду матеріалами.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу звукозаписувальними технічними засобами не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи та долучені докази, суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача, виходячи з наступного.

За загальним правилом статей 15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Судом встановлено, що 12.06.2021 за № 80939 приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. вчинено виконавчий напис про звернення стягнення боргу з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за кредитним договором 014/035-05/51013 від 03.10.2007, укладеного з Акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами 114/56 від 07.03.2018 є Публічне акціонерне товариство`Комерційний Індустріальний Банк», правонаступником усіх прав та обовязків якого на підставі договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами КП-07032018 від 07.03.2018 є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі Договору відступлення прав вимоги за кредитними договорамиВФ/03 від 08.04.2021 є Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал».

На підставі вказаного виконавчого напису приватним виконавцем виконавчого округу Вінницької області Турським О.В., 13.01.2022, винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 68139385 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості в розмірі 140 453, 70 грн., а також про стягнення виконавчого збору/основну винагороду приватного виконавця в розмірі 14 045, 37 грн.

Кредитний договір № 014/035-05/51013 від 03.10.2007 свідчить про те, що 03.10.2007 між ОСОБА_1 та «Райффайзен Банк Аваль» укладено кредитний договір за програмою кредитування «Кредит готівкою», сума кредиту 12 360 грн., на строк 72 місяці з відсотковою ставкою 29,5 % річних, остаточна дата погашення 02.10.2013.

Вирішуючи спір, суд виходить з такого.

Відповідно до статті 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Вчинюючи виконавчі написи, нотаріус відповідно до закону встановлює та офіційно визнає факт наявності певної безспірної заборгованості та викладає такий свій висновок у відповідному нотаріальному акті - документі (виконавчому написі), що одночасно є підставою для примусового виконання (пункт 3 частини першої статті 3 Закону України «Про виконавче провадження»).

Нотаріус у межах реалізації наданих йому юрисдикційних повноважень не вирішує спорів про право, але в результаті розгляду нотаріальної справи та вчинення нотаріальної дії правова невизначеність все ж припиняється. Отже, здійснюючи повноваження у сфері безспірної юрисдикції, нотаріус має встановлювати наявність або відсутність певного юридичного складу, щоб покласти його у підставу нотаріального акта в межах вчинюваної ним відповідної нотаріальної дії.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 цього Закону). Таким актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій).

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

Відповідно до п.3.1 вказаної Глави нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем, за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі Перелік). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій.

З моменту прийняття постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 і до 10.12.2014 року була чинною редакція Переліку, згідно з якою стягнення кредитної заборгованості на підставі виконавчих написів було можливе тільки за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також звернення стягнення на заставлене майно.

Так, пунктом 1 Переліку передбачено, що для одержання виконавчого напису нотаріуса за нотаріально посвідченими договорами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно (крім випадку, передбаченого пунктом 1-1 цього Переліку), подаються: оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

26 листопада 2014 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів».

Зазначеною постановою були внесені зміни в розділ «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами» та доповнено новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин».

Тобто, нотаріус міг вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису кредитор мав би надати нотаріусу оригінал кредитного договору, засвідчену стягувачем виписку з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Однак постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема, в частині доповнення Переліку новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» було визнано незаконною та нечинною.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року у справі № 826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року було залишено без змін.

Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року було відмовлено в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, а відтак Перелік діє в попередній редакції, яка не передбачала можливості вчинення виконавчого напису нотаріуса на нотаріально не посвідченому кредитному договорі.

Таким чином до спірних правовідносин підлягає застосуванню постанова Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» №1172 в редакції від 29.11.2001, тобто в редакції, яка діяла до моменту доповнення Переліку п.2 Розділу.

Пункт 1 зазначеного Переліку, в чинній на день вчинення виконавчого напису редакції, регламентує, що для одержання виконавчого напису нотаріусу подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди, що передбачає сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

З огляду на викладене, на день вчинення виконавчого напису, а саме 12.06.2021, редакція Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 р. № 1172, не передбачала можливість вчинення виконавчого напису на договорі, який нотаріально не посвідчений.

Як було зазначено вище, і це вбачається із копії кредитного договору № 014/035-05/51013 від 03.10.2007, укладеного між ТОВ «Вердикт Капітал» та ОСОБА_1 , на підставі якого був вчинений виконавчий напис, вказаний документ нотаріально не засвідчений.

Таким чином, приватний нотаріус Києво-Святошинського нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису від 12.06.2021 не врахувала тих обставин, що норми, які дозволяють вчиняти виконавчі написи за кредитними договорами, укладеними у простій письмовій формі вже не чинні і повинна була відмовити Стягувачу у вчиненні виконавчого напису у відповідності до норм Закону України «Про нотаріат». Пункт 2 Переліку № 1172 стосується лише нотаріально посвідчених договорів, яким кредитний договір № 014/035-05/51013 від 03.10.2007 не є.

Щодо безспірності заборгованості суд зазначає таке.

На момент звернення заінтересованих осіб до нотаріуса з метою ініціювання вчинення нотаріальної дії відсутність спору про право цивільне є обов`язковою умовою, а наявність спору у свою чергу унеможливлює вчинення нотаріальної дії і є перешкодою, яка утворює підстави для відкладення і зупинення нотаріального провадження (стаття 42 Закону України «Про нотаріат»).

Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Ознакою безспірності вимоги є відсутність заперечень боржника щодо заборгованості та її розрахунку, а також відсутності будь-яких суперечностей у поданих документах. На підтвердження заборгованості нотаріусу мають бути подані документи, що свідчать про визнання боржником вимог кредитора. Тобто, нотаріус повинен упевнитися в розумінні боржником пред`явлених для нього вимог і визнання їх. Документом, що підтверджує такий факт, є отримання боржником вимоги стягувача з підписом боржника про його отримання.

Відповідно до правової позиції викладеної у постанові Великої палати Верховного Суду від 16.05.2018 у справі №320/8269/15-ц та постанові Верховного Суду від 30.09.2019 у справі №357/12818/17, вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання здійснюється нотаріусом після спливу 30 днів з моменту надісланих кредитором повідомлень письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка на письмовому повідомленні про його отримання. У випадку недотримання вищенаведеної процедури стягувачем або нотаріусом виконавчий напис визнається таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Суд звертає увагу, що з матеріалів справи не вбачається, що при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису нотаріус отримав від відвовідача первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), у зв`язку з чим, у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості та суми відсотків, зазначені у написі, є безспірними.

Відповідачем не надано суду жодних документів, які б підтвердили факт подання таких документів нотаріусу.

Крім того, не доведено, що позивач отримував вимогу про можливе стягнення заборгованості за кредитним договором, шляхом вчинення виконавчого напису, або письмової вимоги про усунення порушень, а отже - він був позбавлений можливості надати будь-які пояснення чи аргументи на предмет наявності ознак безспірності заборгованості, яку визначено до стягнення у оскаржуваному виконавчому написі нотаріуса.

Таким чином, представлену нотаріусу заборгованість не можна вважати безспірною.

Вказані обставини вказують на обгрунтованість позову, та наявність підстав визнати виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню.

З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, у судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Згідно із ст.ст. 76, 77, 78 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Отже, суд дійшов висновку, про обгрунтованість позову та його задоволення.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно з вимогами п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача.

27.06.2022 від представника ТОВ "Вердикт Капітал" надійшло клопотання про зменшення витрат на правову допомогу, в якому він просить відмовити позивачу у стягненні витрат на правничу допомогу, посилаючись на те, що до позовної заяви не подано належних та допустимих документів, які б підтверджували оплату правничої допомоги, в тому числі документів, які б підтверджували перерахунок коштів.

Судом встановлено, що на підтвердження витрати на правову допомогу, що понесені позивачем у розмірі 6000 грн, суду були надані такі документи: Попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат, квитанція до прибуткового касового ордеру від 31.01.2022 про прийняття від ОСОБА_1 оплати за надання правової допомоги в сумі 6000 гривень.

Так, за змістом попереднього розрахунку, година роботи адвоката оплачується у розмірі 1200 гривень. У попередньому розрахунку судових витрат на правничу допомогу зазначено, що адвокат на участь в судових засіданнях по даній справі в суді першої інстанції має затратити 1 (одну) годину, яка оцінюється у 1200 грн; усього адвокатом витрачено 5 годин роботи; зокрема йдеться і про 1 годину участі у судовому засіданні та, відповідно, про витрати , що очікується у зв`язку з цим понести. Однак учасники справи у судове засідання не з`явились. Справа, відповідно до ч. 4 ст. 274 ЦПК України, призначена до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін, була розглянута у першому судовому засіданні 30.06.2022. Від представника позивача ОСОБА_2 надійшла заява через електронний суд про розгляд справи без участі позивача та його представника, а тому суд приходить до висновку, що 1200 гривень за участь в судових засіданнях по даній справі не підлягає до стягнення, адже представник позивача фактично участі у судовому засіданні не брав. Тому клопотання ТОВ "Вердикт Капітал" про зменшення витрат на правову допомогу підлягає задоволенню, шляхом зменшення стягнення витрат з ТОВ "Вердикт Капітал" на користь позивача на правничу допомогу, а саме - в сумі 4800 гривень (6000 грн. - 1200 грн. = 4800 грн.).

Керуючись ст.ст. 15,16, 18 ЦК України, ст.ст. 1, 87, 88, 89 Закону України «Про нотаріат», ст. ст. 2, 4, 5, 12, 13, 76 - 82, 141, 259, 263 - 265, 268, 273 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», треті особи: приватний виконавець виконавчого округу Турський Олександр Віталійович, приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Олена Василівна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню - задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 80939 від 12.06.2021, вчинений приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Оленою Василівною.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» () 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) гривні 40 копійок судового збору на користь держави в особі Державної судової адміністрації України (місце знаходження: вул. Липська, 18/5, м. Київ, 01601, отримувач коштів: ГУК у м. Києві/ м. Київ/ 22030106; Код ; Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); рахунок отримувача: UA0026001; код класифікації доходів бюджету: 22030106).

Клопотання представника відповідача ТОВ "Вердикт Капітал" про зменшення витрат на правову допомогу задоволити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) понесені судові витрати на правову допомогу у розмірі 4800 (чотири тисячі вісімсот) гривень.

Рішення суду може бути оскаржене до Вінницького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Наталя ПЄТУХОВА

Дата документу 30.06.2022