Справа № 454/1422/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 липня 2022 року Сокальський районний суд Львівської області у складі:

головуючого - судді Веремчук О. А. ,

за участю секретаря Баран О.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Служба автомобільних доріг у Львівській області, третя особа ОСОБА_2 про відшкодування заробітку, втраченого у зв`язку з втратою працездатності-,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся в суд з даним позовом з наступних підстав: 07.03.2006р. близько 10.15 год., керуючи автомобілем марки DAEWOO Lanos р.н. НОМЕР_1 , та рухаючись за межами с. Сілець, Сокальського р-ну, в напрямку м. Жовкви Львівської області автодорогою Т-0305 Володимир-Волинський Червоноград Жовква, на 75 км + 650м. вказаної автодороги, експлуатаційним утриманням якої займалося ДП «Львівський облавтодор» ВАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» відповідно контракту № 1-МЕ від 31.12.2005р., укладеного з Службою автомобільних доріг у Львівській області, на балансі якої вона знаходилась, я наїхав на вибоїну у дорозі, що призвело до втрати керованості та стійкості автомобіля і, як наслідок, його «викинуло» за межі проїзної частини дороги, що призвело до зіткнення з деревом, яке росло з правої сторони дороги, по ходу руху мого автомобіля.

По даному факту була порушена кримінальна справа, за ознаками ст. 288 КК, у зв`язку з порушенням правил, норм і стандартів, що стосуються убезпечення дорожнього руху, що і привело до даної ДТП.

Постановою Сокальського районного суду Львівської області від 21.04.2008р. винним у скоєнні цього злочину було визнано працівника ДП «Львівський облавтодор» ВАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» ОСОБА_2 (третя особа), якого звільнили від відповідальності у зв`язку з актом амністії (копія постанови додається).

У вказаній вище ДТП позивач отримав тяжкі тілесні ушкодження, що підтверджуються висновком № 396/06 судово-медичної експертизи від 19.10. - 10.11.2006р.(копія додається) і, як наслідок, втратив ліву руку.

Його стан був настільки важкий, що він декілька раз знаходився в комі.

З цього часу став непрацездатним, потребує постійного стороннього догляду, і лікування, повністю втратив працездатність, що підтверджується висновком МСЕК.

Зокрема, рішенням МСЕК від 23.06.2006р. внаслідок вказаних травм отриманих 07.03.2006р., що привело до стійкого порушення функцій організму, позивач визнаний інвалідом І групи від загального захворювання, з потребою постійного стороннього догляду за мною (копія виписки із акту огляду додається).

Сторонній догляд за позивачем було продовжено і рішенням МСЕК від 03.07.2007р. та рішенням МСЕК від 26.06.2009р. (копії виписок із актів огляду МСЕК додаються).

А рішенням МСЕК від 16.06.2011р., окрім постійного стороннього догляду йому призначено і побутове обслуговування, а інвалідність першої групи, - безтерміново. Окрім того, за цим висновком МСЕК йому протипоказана важка фізична праця, емоційне навантаження, та переохолодження. (копія довідки МСЕК додається).

Позивачу встановлена інвалідність першої групи підгрупи «Б»

Згідно ст. 7 ЗУ «Про реабілітацію інвалідів в Україні», залежно від ступеня стійкого розладу функцій організму, зумовленого захворюванням, травмою (її наслідками) або вродженими вадами, та можливого обмеження життєдіяльності при взаємодії із зовнішнім середовищем внаслідок втрати здоров`я особі, визнаній інвалідом, встановлюється перша, друга чи третя група інвалідності.

Перша група інвалідності поділяється на підгрупи А і Б залежно від міри втрати здоров`я інваліда та обсягів потреби в постійному сторонньому догляді, допомозі або диспансерному нагляді.

До підгрупи А першої групи інвалідності належать особи з виключно високою мірою втрати здоров`я, надзвичайною залежністю від постійного стороннього догляду, допомоги або диспансерного нагляду інших осіб і які фактично не здатні до самообслуговування.

До підгрупи Б першої групи інвалідності належать особи з високою мірою втрати здоров`я, значною залежністю від інших осіб у забезпеченні життєво важливих соціально-побутових функцій і які частково здатні до виконання окремих елементів самообслуговування.

Інвалідом першої групи підгрупи «б» позивач є до сьогодні.

Фактично у мене 100% втрата стійкої працездатності, що може бути підтверджене відповідним експертним висновком.

Згідно п. 18 Постанови пленуму ВСУ «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» ступінь втрати працездатності( у процентах) та потреби у додаткових видах допомоги в даному випадку повинні визначатися судово-медичною експертизою, оскільки МСЕК визначається лише ступінь втрати працездатності якщо шкода була заподіяна у зв`язку з виконанням працівником(потерпілим) трудових обов`язків.

Відсотки втрати професійної або загальної працездатності при проходженні МСЕК для вставлення інвалідності, мені не встановлювались у зв`язку з тим, що як вже вказувалось, ушкодження здоров`я настало не на виробництві, а у побуті, і пов`язане із ДТП внаслідок злочинних дій іншої особи, що і привело до ДТП.

Згідно зі ст. 9 Закону України «Про дорожній рух» до компетенції власників автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів належить компенсація витрат власниками транспортних засобів, якщо ДТП сталися з причин незадовільного експлуатаційного утримання автомобільних доріг, вулиць тощо.

Ст. 13 Закону України «Про автомобільні дороги» передбачає, що орган державного управління автомобільними дорогами загального користування відповідає за відшкодування збитків користувачам автомобільних доріг загального користування у порядку, визначеному законом.

Згідно п.2.1 Положення про Службу автомобільних доріг у Львівській області, метою діяльності служби автомобільних доріг у Львівській області є організація утримання в належному стані та розвиток мережі автомобільних доріг загального користування, створення умов для безпечного руху транспорту на них.

Згідно ч.1 ст. 24 цього ж Закону, власники доріг, вулиць та залізничних переїздів або уповноважені ними органи несуть відповідальність за створення безпечних умов руху на дорогах, вулицях, залізничних переїздах, що знаходяться у їх віданні.

Те, що відповідачем у даній справі має бути саме Служба автомобільних доріг у Львівській області підтверджується рішенням Червоноградського міського суду від 09.04.2010р. про відшкодування мені матеріальної шкоди пов`язаної з пошкодженням автомобіля та лікування, моральної шкоди при названих обставинах, яке частково змінено рішенням апеляційного суду Львівської області від 31.03.2011р. і які залишені без змін ухвалою ВССУ від 07.12.2011р.(копії рішень судів у справі № 2-230/2010 додаються) та якими встановлено вину Служби автомобільних доріг у Львівській області у незадовільному експлуатаційному утриманні автомобільної дороги на якій сталася ця ДТП, і яка знаходилась на балансі Відповідача, у зв`язку з чим остання і повинна відповідати перед мною за завдану мені шкоду у вигляді втраченого заробітку, оскільки ушкодження мого здоров`я відбулося з їхньої вини.

Відповідальність Служби автомобільних доріг у Львівській області підтверджується також рішенням Червоноградського міського суду від 25.06.2014р., яке залишено без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області від 05.02.2015р. та ухвалою ВССУ від 27.01.2016р. у справі № 459/5261/13(копії рішень судів додаються) про стягнення додаткових витрат на сторонній догляд і побутове обслуговування; та цих же судів у справі № 459/493/16 (копія рішення Червоноградського міського суду від 11.05.2016р та копія ухвали Апеляційного суду Львівської області від 21.01.2016р. додаються) про стягнення витрат за санаторно-курортне лікування.

Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших прав, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

На момент ДТП, з 28.03.2003р. позивач був зареєстрований як фізична особа-підприємець(копія свідоцтва про державну реєстрацію СПД ФО додається)

Така його підприємницька діяльність зареєстрована до сьогодні (витяг додається), хоч її не здійснює.

За трудовим договором, як тоді так і тепер не працював.

В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали.

Представник відповідача позов не визнав, подали Відзив в якому вважає що відповідачем по даному позову має бути підрядник дороги, а саме ДП «Львівський автодор».

Третя особа Дочірнє підприємство «Львівський автодор» в судове засідання не зявилося, подало заперечення, в якому вказало, що орган державного управління автомобільними дорогами (в даному випадку Служба автомобільних доріг у Львівській області) відповідає як за стан автомобільних доріг загального користування, так і за якість робіт з їх ремонту та утримання, у тому числі і робіт, виконаних підрядниками. Таким чином, власником усіх автодоріг загального користування України та субєктом, що несе відповідальність за шкоду, заподіяну неналежним станом доріг, є держава Україна, а уповноваженими державою органами управління автомобільними дорогами є Служба автомобільних доріг України та її органами управління на місцях, зокрема у межах територіальної юрисдикції Львівської області Служба автомобільних доріг у Львівській області і саме вона несе обовязок по забезпеченню безпечних умов дорожнього руху і відповідальність за шкоду, заподіяну внаслідок неналежного стану автомобільних доріг загального користування. Дочірнє підприємство «Львівський облавтодор» є лише і виключно підприємством, що здійснює ремонт та утримання автомобільних доріг на договірній основі, і не є органом, уповноваженим власником автомобільних доріг.

Інші сторони в судове засідання не зявилися, про причини неявки суд не повідомили.

Дослідивши докази суд встановив слідуюче.

Постановою Сокальського районного суду Львівської області від 21.04.2008р. винним у скоєнні цього злочину було визнано працівника ДП «Львівський облавтодор» ВАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» ОСОБА_2 (третя особа), якого звільнили від відповідальності у зв`язку з актом амністії.

Відповідно до висновку № 396/06 судово-медичної експертизи від 19.10. - 10.11.2006р. позивач в ДТП отримав тяжкі тілесні ушкодження як наслідок, втратив ліву руку.

Згідно рішення МСЕК від 23.06.2006р. внаслідок вказаних травм отриманих 07.03.2006р., що привело до стійкого порушення функцій організму, позивач визнаний інвалідом І групи від загального захворювання, з потребою постійного стороннього догляду за ним.

Відповідно до рішення МСЕК від 16.06.2011р., окрім постійного стороннього догляду позивачу призначено і побутове обслуговування, а інвалідність першої групи, - безтерміново. Окрім того, за цим висновком МСЕК йому протипоказана важка фізична праця, емоційне навантаження, та переохолодження.

Відповідно до ч.1 ст.1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

У відповідності до п.19 Постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди Якщо в потерпілого у зв`язку з ушкодженням здоров`я є потреба у додаткових витратах на медичну та соціальну допомогу, що підтверджується із зазначенням їх тривалості висновком МСЕК, вони компенсуються Фондом відповідно до ч. 4 ст. 34 Закону N 1105-XIV. Додаткові витрати потерпілих, на яких дія цього Закону не поширюється (потреба в них та їх тривалість мають підтверджуватися висновком судово-медичної експертизи), підлягають стягненню з особи, відповідальної за шкоду, на підставі ст. 455 ЦК. При вирішенні таких вимог судам належить виходити з того, що:розмір витрат на необхідний догляд за потерпілим установлюється залежно від характеру цього догляду (який при ушкодженні здоров`я у зв`язку з виконанням трудових обов`язків визначається МСЕК, а в інших випадках - судово-медичною експертизою) і не може бути меншим (на місяць) від: мінімальної заробітної плати, встановленої на день виплати, - на спеціальний медичний догляд (масаж, уколи тощо); її половини - на постійний сторонній догляд; чверті - на побутове обслуговування (прибирання, прання білизни тощо). Для інвалідів І групи висновок МСЕК чи судово-медичної експертизи про потребу в звичайному сторонньому догляді або в побутовому обслуговуванні не вимагається. Якщо потерпілий потребує допомоги кількох видів, йому відшкодовуються витрати на кожен із них незалежно від того, ким вона здійснюється.

Таким чином, з моменту встановлення позивачу І групи інвалідності (23.06.2006 року) він має право на, крім іншого, стаціонарне лікування та санаторно-курортне лікування.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму ВСУ № 6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 440 і 450 ЦК шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

Враховуючи наведене суд вважає, позов обґрунтованим і таким, що підлягає до задоволення повністю на підставі ч. 3 ст. 61, ч. 1 ст. 1195 ЦК України .

Керуючись ст.ст. ст.ст.5, 10, 12,13,76,81,141,259,263,264, 265 ЦПК , суд,-

в и р і ш и в:

позов задоволити.

Стягнути з Служба автомобільних доріг у Львівській області в користь ОСОБА_1 422397 грн. 74 коп. втраченого заробітку за період з 07.03.2006 року по 07.07.2022 року.

Стягнути з Служба автомобільних доріг у Львівській області в користь ОСОБА_1 6000 грн. понесених витрат на правову допомогу та 7846 грн. 30 коп. понесених витрат на проведення комісійної сулово-медичної експертизи.

Стягнути з Служба автомобільних доріг у Львівській області в користь держави 4223 грн. 97 коп. судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Львівського апеляційного суду протягом 30 днів з дня проголошення рішення.

Головуючий: О. А. Веремчук