Справа № 369/6840/21
Провадження № 2/369/1338/22
19.08.2022 року м. Київ
Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:
головуючого судді Янченка А.В.,
секретаря судового засідання Безкоровайної М.Л.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу, -
Позивач звернувся до суду з даним позовом до відповідача про стягнення 82 734,41 грн заборгованості, з яких: 4 200 грн основного боргу, 2 052,41 грн пені, 33 936 грн 365 % річних, 546 грн інфляційних втрат та 42 000 грн штрафу.
Позовні вимоги обгрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань з повернення грошових коштів згідно письмового договору позики від 04.02.2019 року, у вигляді розписки.
Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 21.05.2021 року (суддя Усатов Д.Д.) відкрито позовне провадження за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
На підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.08.2021 року вказану справу передано на розгляд судді Києво-Святошинського районного суду Київської області Янченку А.В.
Ухвалою суду від 30.08.2021 року справу прийнято до свого провадження, призначеного розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
27.06.2022 року до суду від позивача надійшло клопотання про долучення оригіналу доказу до матеріалів справи та розгляд справи за відсутністю позивача, згідно якого останній долучив до матеріалів справи оригінал розписки від 04.02.2019 року, просив розгляд справи проводити без участі позивача за наявними матеріалами справи, позовні вимоги підтримав повністю, не заперечив проти заочного розгляду справи.
Відповідач у судове засідання не з`явився, був повідомлений про дату та час слухання належним чином, жодних клопотань від відповідача до суду не надходило.
Отже судом були вчинені усі допустимі заходи з належного повідомлення відповідача про дату, час і місце судового засідання, у зв`язку з чим суд визнає неявку останнього без поважних причин та, керуючись ст. 280 ЦПК України, вважає можливим розглянути справу у відсутності сторін та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Оскільки представник позивача не заперечував проти заочного розгляду справи, а відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, суд ухвалив провести заочний розгляд справи.
Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши та перевіривши письмові докази справи, встановивши такі юридичні факти та відповідні їм правовідносини, суд дійшов наступного висновку.
Як вбачається з матеріалів справи, 04.02.2019 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , був укладений договір позики шляхом укладення розписки.
За даною позикою ОСОБА_2 взяв у борг у ОСОБА_1 гроші в сумі 4 200 грн, які зобов`язався повернути до 28 лютого 2019 року.
Станом на час ухвалення рішення суду не надано доказів щодо виконання/часткового виконання ОСОБА_2 умов договору позики та повернення грошових коштів.
Згідно ст. 1046 ЦПК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Стаття 1049 ЦК України визначає що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
За правилами ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Враховуючи, що відповідачем не повернуто позивачу 4 200 грн боргу за позикою від 04.02.2019 року, суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення 4 200 грн основного боргу підтверджується наявними матеріалами справи, є обгрунтованою та такою, що підлягає задоволенню судом.
Також позивач просить стягнути з відповідача 2 052,41 грн пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за період з 01.03.2019 року по 17.05.2021 року.
Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
Згідно ст. 551 ЦК України предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.
Згідно розписки в разі порушення зобов`язання в частині повернення кожної окремої суми коштів та/або повернення всієї суми до кінцевої дати, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 зобов`язується додатково сплатити ОСОБА_1 пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на момент прострочення, за кожен день невиконання зобов`язань, від суми боргу.
Враховуючи викладене, суд вважає, що позовна вимога про стягнення 2 052,41 грн пені є арифметично вірною та такою, що підлягає задоволенню судом.
Також позивача просить стягнути з відповідача 42 000 грн штрафу.
У випадку прострочення повернення коштів більше як на 30 календарних днів, ОСОБА_2 додатково зобов`язується сплатити ОСОБА_1 штраф в десятикратному розмірі від суми боргу. Штраф, у зазначеному розмірі зобов`язується сплачувати за кожні прострочені 30 календарних днів. Простроченням з виконання зобов`язання є не здійснення повернення всієї суми коштів в розмірі 4 200 грн до 28.02.2019 року.
Згідно ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
Згідно ст. 551 ЦК України предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.
Розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.
Суд, керуючись ч. 3 ст. 551 ЦК України, враховуючи розмір непогашеної суми позики, позовну вимогу про стягнення штрафу не за весь період прострочення повернення коштів, неспівмірність розміру заявлених збитків позивачем із розміром основної заборгованості, вважає за необхідне зменшити суму штрафу до 4 200 грн, яка підлягає стягненню судом.
Також позивач просить стягнути з відповідача 546 грн інфляційних втрат та 33 936 грн 365 % річних.
Стаття 625 ЦК України визначає що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Згідно розписки від 04.02.2019 року відповідач сплачує позивачу суму річних, відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України у розмірі 365 % річних та суму інфляційних, відповідно до законодавства України.
Суд вважає, що сторони погодили стягнення процентів у розмірі 365 % річних.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає позовні вимоги про стягнення 33 936 грн 365 % річних, 546 грн інфляційних втрат є арифметично вірними та такими, що підлягають задоволенню судом.
Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог у розмірі 4 200 грн основного боргу, 2 052,41 грн пені, 33 936 грн 365 % річних, 546 грн інфляційних втрат та 4 200 грн штрафу.
В силу ст. 141 ЦПК України витрати по сплаті судового збору покладаються на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до ст.ст. 203, 549, 551, 625, 1046, 1049 Цивільного кодексу України, керуючись ст. ст. 12, 13, 76-81, 141, 258, 263-265, 280-282 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу задовольнити частково.
Стягнути з до ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 4 200 (чотири тисячі двісті гривень) 00 коп. основного боргу, 2 052 (дві тисячі п`ятдесят дві гривні) 41 коп. пені, 33 936 (тридцять три тисячі дев`ятсот тридцять шість гривень) 00 коп. 365 % річних, 546 (п`ятсот сорок шість гривень) 00 коп. інфляційних втрат, 4 200 (чотири тисячі двісті грвиень) 00 коп. штрафу та 493 (чотириста дев`яносто три гривні) 15 коп. судового збору.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справ, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Київського апеляційного суду.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Інформація про сторін:
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 .
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_2 .

Повне рішення складено: 19.08.2022 року.
Суддя А.В. Янченко