Справа № 208/3100/22
№ провадження 2-з/208/138/22
У Х В А Л А

про залишення заяви про забезпечення позову без руху

01 липня 2022 р. м. Кам`янське

Суддя Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області Івченко Т.П., розглянув матеріали заяви позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі № 208/3100/21 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», треті особи: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, Приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Лисенко Юрій Олександрович «про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню», -

встановив:

У червні 2022 року адвокат Малюк О.М., яка діє в інтересах позивача, ОСОБА_1 подала до Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області матеріали позовної заяви до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», треті особи: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, Приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Лисенко Юрій Олександрович «про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню». Згідно змісту позовних вимог, просить:

-визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис № 56662 від 24 травня 2021 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованості за Кредитним договором № 865968556 від 19 лютого 2019 року за період з 20 листопада 2019 року по 30 квітня 2021 року у розмірі 15 748,00 грн., яка складається з 6 000,00 грн. - заборгованості по основному боргу (тіло кредиту) та 9 748,00 грн. - заборгованості по відсоткам, а також 50,00 грн. за вчинення виконавчого напису, на загальну суму 15 798,00 грн.

Одночасно з матеріалами позовної заяви адвокатом Малюк О.М., яка діє в інтересах позивача ОСОБА_1 через канцелярію суду подала матеріали клопотання про забезпечення позову. Згідно до змісту заяви просить:

-зупинити примусове стягнення на заробітну плату боржника на підставі виконавчого напису № 56662 від 24.05.2021 року, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованості за Кредитним договором № 865968556 від 19.02.2019 року за період з 20.11.2019 року по 30.04.2021 року у розмірі 15 748,00 грн., а також 50,00 грн. за вчинення виконавчого напису, на загальну суму 15 798,00 грн.

Розглянувши матеріали заяви про забезпечення позову та додані до неї матеріали вважаю, що заява подана позивачем без додержання вимог, викладених у ст. 151 ЦПК України, і підлягає залишенню без руху.

Так, до заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановленому порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону (частина 6 стаття 151 ЦПК України).

Відповідно до ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік», розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб з 01 січня 2022 становить 2 481 гривня 00 копійок.

Відповідно до п.п. 4 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України Про судовий збір за подання до суду заяви про забезпечення позову, яка подана фізичною особою сплачується судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 496 (чотириста дев`яносто шість) гривень 20 копійок.

Всупереч вказаних вимог закону, позивач не сплатив суму судового збору. В заяві про забезпечення позову позивач зазначив, що він є споживачем банківських послуг, за яким виданий оспорюваний ним виконавчий напис нотаріуса, а тому відповідно до ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів» він звільняється від сплати судового збору.

Відповідно до частини 3 статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів»споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав.

Згідно з пунктом 22 частини 1 статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів»споживач - це фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Згідно пунктів 17, 19 частини1статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів»продукція - будь-які виріб (товар), робота чи послуга, що виготовляються, виконуються чи надаються для задоволення суспільних потреб. Послуга - діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб.

Відповідно до пункту 7 частини 1статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів»договір - усний чи письмовий правочин між споживачем і продавцем (виконавцем) про якість, терміни, ціну та інші умови, за яких реалізується продукція. Підтвердження вчинення усного правочину оформляється квитанцією, товарним чи касовим чеком, квитком, талоном або іншими документами.

Таким чином, зазначений закон регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

Предметом спору у цій справі є визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис нотаріуса.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій.

Таким чином, норми Закону України «Про захист прав споживачів» не поширюється на правовідносини, що виникають з приводу визнання виконавчого напису нотаріусу таким, що не підлягає виконанню.

А відтак, посилання представника позивача на статтю 22 Закону України «Про захист прав споживачів»(споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав), в зв`язку з чим не сплачено судовий збір, є безпідставним.

У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Крім того, Європейський Суд нагадує, що положення підпункту «а» п. 3ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У справі надання повної, детальної інформації щодо заявлених вимог та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду. Право бути поінформованим про характер і підставу позову потрібно розглядати у світлі права мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «b» п. 3 ст. 6 Конвенції.

При цьому, судом при винесенні ухвали враховується прецедентна практика Європейського суду з прав людини, яка виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28 жовтня 1998 року та «Круз проти Польщі» від 19 червня 2001 року.

У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку державиУ зв`язку з наведеним, вказані вимоги суду не є порушенням права на справедливий судовий захист та не можуть вважатися обмеженням права доступу до суду.

Відповідно до ч.2 ст.133 ЦПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Таким чином, позивачу необхідно додати документ, який підтверджує сплату судового збору у сумі 496 (чотириста дев`яносто шість) гривень 20 копійок, а у разі його звільнення від сплати такого, надати підтвердження щодо звільнення від сплати судового збору або заяву про відстрочення від сплати судового збору.

Виходячи з наведеного, вважаю, що заяву про забезпечення позову слід залишити без руху, надавши позивачу строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення даної ухвали, для усунення недоліків.

Роз`яснити позивачу, що у разі невиконання вимог ухвали до встановленої дати, вказані недоліки не будуть усунуті, а саме не сплачено судовий збір, заява про забезпечення позову буде вважатися неподаною та повернута.

Керуючись ст.ст. 175, 177, 185 ЦПК України, суддя,-

постановив:

Заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі № 208/3100/21 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», треті особи: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, Приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Лисенко Юрій Олександрович «про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню» - залишити без руху.

Надати позивачу строк десять днів з дня отримання копії ухвали для усунення недоліків.

Роз`яснити позивачеві, що згідно до ч.3 ст.185 ЦПК України, якщо не будуть усунуті недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважаться неподаною і повертається позивачеві.

Згідно до ст.353 ЦПК України, ухвала не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Суддя : Івченко Т. П.