Справа № 569/4318/22
20 липня 2022 року м.Рівне
Рівненський міський суд Рівненської області
в складі головуючого судді Бучко Т.М.
секретар судового засідання Дем`янчук Н.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,
В обґрунтування заявлених позовних вимог покликається на те, що на підставі свідоцтва про право власності на житло від 12 березня 2021 року є власником квартири АДРЕСА_1 . Вказана квартира придбана на підставі договору купівлі-продажу № 172 від 12 березня 2021 року. На момент придбання квартири у ній була прописана ОСОБА_2 , яка зобов`язувалася виписатися з житло протягом 1 місяця після його купівлі ним, однак станом на 6 квітня 2022 року цього не зробила і всіляко ухиляється від спілкування. Відповідач до моменту купівлі квартири і нині у квартирі не проживає, оскільки фактично протягом кількох років проживає за невідомою йому адресою, внаслідок чого він несе необгрунтовані витрати на утримання житла та оплату комунальних послуг. Сплату за комунальні послуги та утримання квартири відповідач не здійснює. Реєстрація місця проживання відповідача перешкоджає реалізувати право власності у повній мірі.
Ухвалою від 20 квітня 2022 року позовну заяву ОСОБА_1 суд прийняв до розгляду та відкрив спрощене позовне провадження у справі з проведенням судового засідання з повідомленням (викликом) сторін.
20 липня 2022 року представник позивача адвокат Бородавка І.Г. подав до суду клопотання про розгляд справи без участі позивача та представника позивача. Позовні вимоги підтримує, не заперечує проти заочного розгляду справи.
Відповідач в судове засідання повторно не з`явилася, причини неявки суду не повідомила. Про місце, дату та час розгляду справи повідомлена своєчасно та належним чином. Відзив на позовну заяву до суду не надходив.
За наявності передбачених ч.1 ст.280 ЦПК України умов суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Суд, дослідивши представлені у справі докази, дійшов таких висновків.
Суд встановив, що позивачу належить на праві приватної власності квартира АДРЕСА_1 , що підтверджується договором купівлі-продажу квартири від 24 лютого 2020 року, укладеним між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , посвідченим приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Бештинарським О.В., та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 247962648 від 12 березня 2021 року.
Відповідно до п.6.3 договору купівлі-продажу від 12 березня 2021 року станом на день укладання договору у квартирі зареєстрована громадянка України ОСОБА_2 , яка зобов`язується знятись з реєстраційного обліку до 31 березня 2021 року.
В квартирі АДРЕСА_1 зареєстрована відповідач ОСОБА_2 , про що свідчить адресна картка № НОМЕР_1 від 23 березня 2022 року.
Факт непроживання відповідача у спірній квартирі підтверджується актом обстеження житлових умов про фактичне проживання (або відсутність зареєстрованих осбі) від 23 березня 2022 року, згідно якого головою правління ОСББ «Київська 26» Новак Ю.В., у присутності свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 зафіксовано, що ОСОБА_2 зареєстрована, але фактично не проживає за адресою АДРЕСА_2 .
Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом та є непорушним.
За змістом ст.317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна.
Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
За вимогами ст.12, 81 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, не скористався своїми процесуальними правами сторони і не надав доказів, які спростовують доводи позивача.
Враховуючи, що відповідач у квартирі АДРЕСА_1 не проживає, не є членом сім`ї власника квартири - позивача, рестрація відповідача у належній позивачу квартирі перешкоджає останньому в повній мірі реалізувати свої права як власника майна, докази поважності причин відсутності за місцем реєстрації чи наявності домовленості між відповідачем та власником житла у справі відсутні, наявні підстави для визнання відповідача такою, що втратила право користування належним позивачу житлом, а тому позов підлягає задоволенню.
За правилами ст.141 ЦПК України належить стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним документально підтверджені витрати на оплату судового збору.
Відповідно до ч.2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи (в тому числі витрати на професійну правничу допомогу) у разі задоволення позову покладаються на відповідача.
Згідно з ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
На підтвердження факту отримання правової допомоги до позовної заяви додано договір про надання правової допомоги № б/н від 6 квітня 2022 року, укладений між ОСОБА_1 та Адвокатським об`єднанням «Кобра», ордер серії ВК № 1024542 від 6 квітня 2022 року на надання правничої (правової) допомоги (адвокат Бородавка І.Г.).
Згідно з п.3.2 договору про надання правової допомоги від 6 квітня 2022 року сторони домовилися, що гонорар за послуги, передбачені п.1, зазначається в акті наданих послуг.
Передбачений договором акт наданих послуг, в якому зазначений погоджений сторонами договору про надання правової допомоги гонорар, суду не наданий, а відтак, підстави для стягнення витрат на професійну правничу допомогу відсутні, оскільки розмір таких витрат не підтверджений належним чином.
На підставі наведеного та керуючись ст.10, 12, 89, 141, 258-259, 263-265, 273, 280-282, 353, 354 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням - задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_1 . Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 992 грн 40 коп у відшкодування витрат на оплату судового збору. У відшкодуванні витрат на професійну правничу допомогу відмовити.
Рішення може бути оскаржене позивачем безпосередньо до Рівненського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом вказаних строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Сторони у справі:
позивач - ОСОБА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 ; місце проживання: АДРЕСА_4 ; паспорт НОМЕР_2 , виданий Рівненським РВ УМВС України в Рівненській області 27 листопада 2002 року;
відповідач - ОСОБА_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_4 ; паспорт НОМЕР_3 , виданий Рівненським МВ УМВС України в Рівненській області 17 листопада 1997 року.
Повне судове рішення складене 26 липня 2022 року.
Суддя