Справа № 307/1106/20
У Х В А Л А

Іменем України

24 лютого 2022 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Куштана Б.П. (доповідача),

суддів: Бисаги Т.Ю. і Джуги С.Д.

з участю секретаря Кекерчень М.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Тячівського районного суду від 30 грудня 2020 року (у складі судді Сойми М.М.) за позовом ОСОБА_2 як законного представника ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , Тячівської міської об`єднаної територіальної громади с. Руське Поле, Тячівської державної нотаріальної контори та державного реєстратора відділу державної реєстрації Тячівської міської ради - Довгуника Василя Михайловича, про визнання недійсними та скасування свідоцтва про право на спадщину за законом, права власності на нерухоме майно, рішення органу місцевого самоврядування і записів про реєстрацію прав власності, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 , в інтересах якого діє представник - ОСОБА_2 , звернувся у суд із цим позовом у квітні 2020 р.

Після уточнення, збільшення позовних вимог і залишення частини позовних вимог без розгляду (т.1, а.с.202-205) просив:

-визнати недійсним і скасувати свідоцтво про право на спадщину за законом від 11.09.2015 р., видане державним нотаріусом Тячівської державної нотаріальної контори Дуйчак Т.А. і зареєстроване в реєстрі за № 3-1753, яким посвідчено, що ОСОБА_4 є спадкоємцем зазначеного у цьому свідоцтві майна ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 - цілої частини житлового будинку з надвірними спорудами за АДРЕСА_1 ;

-визнати недійсним і скасувати запис у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про державну реєстрацію права власності ОСОБА_4 на нерухоме майно - житловий будинок АДРЕСА_1 загальною площею 77.9 кв. м, житловою - 36.3 кв. м, номер запису про право власності 11129437 від 11.09.2015 р. у реєстраційному номері об`єкта нерухомого майна - 44;

-визнати недійсним і скасувати рішення 26-ої сесії шостого скликання Руськополівської сільської ради за № 804 від 23.10.2015 р., яким затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва та обслуговування житлового будинку в АДРЕСА_1 , та яким передано цю земельну ділянку у власність ОСОБА_4 , мешканцю АДРЕСА_2 ;

-визнати недійсним і скасувати свідоцтво про право власності на нерухоме майно, індексний номер 46609994 від 30.10.2015 р., видане державним реєстратором реєстраційної служби Тячівського районного управління юстиції Пацканом В.С., яким посвідчено право приватної власності ОСОБА_4 на земельну ділянку площею 0.25 га за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :04:003:0109, цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна земельна ділянка);

-визнати недійсним і скасувати запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про державну реєстрацію права власності ОСОБА_4 на земельну ділянку площею 0.25 га за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :04:003:0109, цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), номер запису про право власності - 11823429 від 29.10.2015 р. у реєстраційному номері об`єкта нерухомого майна - 44.

Заявлені вимоги обґрунтовані тим, що житловий будинок АДРЕСА_1 загальною площею 77.9 кв. м (житловою - 36.3 кв. м) та інше спадкове майно законно належить позивачу ( ОСОБА_3 ) як спадкоємцю за померлими батьками ( ОСОБА_6 і ОСОБА_5 ), однак таке було протиправно оформлене за ОСОБА_4 , після смерті якого ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) спадщину за заповітом прийняв ОСОБА_1 . Однак, останній не може бути добросовісним набувачем спірного спадкового майна, оскільки воно було набуте його батьком ( ОСОБА_4 ) неправомірно.

Рішенням Тячівського районного суду від 30.12.2020 р. позов задоволено повністю і вирішено питання судових витрат. Указане судове рішення мотивоване обґрунтованістю і доведеністю позовних вимог. У апеляційній скарзі представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Решетар В.В., просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про відмову в позові. Покликається на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Узагальнені та доречні доводи скарги зводяться до такого: суд дійшов помилкового висновку щодо представника позивача, а саме - опікуна, оскільки сам позивач не визнаний судом недієздатним і йому не було призначено опікуна в установленому законом порядку; на момент підписання заяви від 07.09.2015 р. про відмову ОСОБА_3 від прийняття спадщини після померлого батька ( ОСОБА_5 ) на користь брата - ОСОБА_4 , позивач усвідомлював значення своїх дій, мав необхідний обсяг цивільної дієздатності, а його волевиявлення відповідало внутрішні волі; позивачем пропущено строк для звернення до суду за захистом своїх прав. У письмовому відзиві представник позивача - адвокат Кустрьо М.М., просить залишити судове рішення без змін, а скаргу - без задоволення. Узагальнені заперечення зводяться до того, що ОСОБА_2 є законним представни ком і піклувальником інтересів ОСОБА_7 як інваліда другої групи внаслідок психічного розладу; заява ОСОБА_7 про відмову від спадщини є нікчемною, а строк позовної давності не пропущений. У судовому засіданні ОСОБА_1 і його представник - адвокат Решетар В.В., підтримали скаргу в повному обсязі. Представник позивача - адвокат Кустрьо М.М., не визнав такої у зв`язку з необґрунтованістю доводів і просить залишити рішення суду першої інстанції без змін. Решта учасників справи в судове засідання не з`явилися, хоча про дату, час і місце такого були належно повідомлені, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення. Сільський комітет с. Руське Поле Тячівського району просить розглянути справу за відсутності їх представника. Переглядаючи справу за наявними в ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення скарги та залишення позовної заяви без розгляду, з таких мотивів. Згідно з положеннями ст. 42 ч.1. ч.4, ст. 48 ЦПК України у справах позовного провадження учасниками справи є сторони, треті особи. У справах можуть також брати участь органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб. Сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава. Позивач - особа, яка вважає, що її цивільне право порушене і яка пред`явила вимогу про захист порушеного права, а відповідач - особа, яку відповідно до принципу диспозитивності цивільного процесу визначає позивач і яка, виходячи із заявленої останнім правової позиції, порушує (не визнає, оспорює, заперечує) його право та має відповідати за позовом. За приписами ст. 47 здатність особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов`язки в суді (цивільна процесуальна дієздатність) мають фізичні особи, які досягли повноліття, а також юридичні особи. Неповнолітні особи віком від чотирнадцяти до вісімнадцяти років, а також особи, цивільна дієздатність яких обмежена, можуть особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов`язки в суді у справах, що виникають з відносин, у яких вони особисто беруть участь, якщо інше не встановлено законом. Суд може залучити до участі в таких справах законного представника неповнолітньої особи або особи, цивільна дієздатність якої обмежена. Відповідно до вимог ст. 56 ч.1, 58 ч.1, 59 ч.1. ч.2 ЦПК України у випадках, встановлених законом, органи державної влади, органи місцевого самоврядування, фізичні та юридичні особи можуть звертатися до суду із заявами про захист прав, свобод та інтересів інших осіб або державних чи суспільних інтересів та брати участь у цих справах.Сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересахіншої особи, можебрати участь у судовому процесіособисто (самопредставництво) та (або) через представника. Права, свободи та інтереси малолітніх осіб віком до чотирнадцяти років, а також недієздатних фізичних осіб захищають у суді відповідно їхні батьки, усиновлювачі, опікуни чи інші особи, визначені законом. Права, свободи та інтереси неповнолітніх осіб віком від чотирнадцяти до вісімнадцяти років, а також осіб, цивільна дієздатність яких обмежена, можуть захищати у суді відповідно їхні батьки, усиновлювачі, піклувальники чи інші особи, визначені законом. Згідно зі ст.ст. 60 ч.1, 62 ч.1, ч.2 (абзац перший) цього Кодексу представником у суді може бути адвокат або законний представник. Повноваження представників сторін та інших учасників справи мають бути підтверджені такими документами: 1) довіреністю фізичної або юридичної особи; 2) свідоцтвом про народження дитини або рішенням про призначення опікуном, піклувальником чи охоронцем спадкового майна.Довіреність фізичної особи повинна бути посвідчена нотаріально або, у визначених законом випадках, іншою особою. Апеляційним судом установлено, що в поданій до суду позовній заяві позивачем зазначений ОСОБА_3 , в інтересах якого діє представник - ОСОБА_2 , яка і підписала позовну заяву. При цьому, ні довіреності від ОСОБА_3 , ні рішення про призначення її опікуном або піклувальником останнього в матеріалах справи немає і таких документів апеляційному суду теж не надано. Отже, висновок суду першої інстанції, що ОСОБА_2 діє як опікун позивача, є безпідставним, а довід апеляційної скарги з цього приводу - обґрунтованим. У судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_3 - адвокат Кустрьо М.М., не заперечив той факт, що ОСОБА_3 у судовому порядку в цивільній дієздатності не обмежувався і недієздатним не визнавався, а ОСОБА_2 піклувальником або опікуном не призначалася. Пояснення адвоката Кустрьо М.М. про те, що ОСОБА_2 представляє інтереси ОСОБА_3 як заінтересована особа, що надає ОСОБА_3 допомогу як психічно хворому інваліду другої групи, котрої він потребує згідно з висновком лікарської комісії медичного закладу, не ґрунтується на законі. Наведені обставини дають підстави для висновку про те, що позовну заяву в інтересах ОСОБА_3 підписано та подано до суду не вповноваженою особою, що тягне за собою правові наслідки, передбачені ст.ст. 377, 257 ЦПК України. Так, згідно з вимогами ст. 377 ч.1 ЦПК України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу. Відповідно до ст. 257 ч.1 п.2, ч.2 цього Кодексу суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позовну заяву від імені заінтересованої особи подано особою, яка не має повноважень на ведення справи. Особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, має право звернутися до суду повторно. Керуючись ст.ст. 257, 377, 389, 390 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

1.Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково. 2.Рішення Тячівського районного суду від 30 грудня 2020 року скасувати.

3. Позов ОСОБА_3 , в інтересах якого діє представник - ОСОБА_2 ,залишити без розгляду. 4.Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів із дня складення повного судового рішення шляхом подачі скарги безпосередньо до Верховного Суду. 5.Повне судове рішення складено 02.03.2022 р .

Судді: