_____________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2-з/947/172/22
УХВАЛА

21.03.2022 року Київський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого - судді Огренич І.В.

при секретарі - Якубовській О.В.,

розглянувши у судовому засіданні заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ТОВ «ФК Айконс», треті особи: приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Олена Василівна, приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Шуляченко Микола Борисович про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ТОВ «ФК Айконс», треті особи: приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В., приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Шуляченко М.Б. про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Позивач також надав до суду заяву про забезпечення позову в якій просить суд забезпечити позов шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису від 11.06.2021р. №59557, вчиненого приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Оленою Василівною, та який оскаржується боржником у судовому порядку. Скасувати арешт коштів, накладений на виконання виконавчого напису від 11.06.2021 № 59557, вчиненого приватним нотаріусом Києво - Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Оленою Василівною, та який оскаржується боржником у судовому порядку. Скасувати розшук майна, оголошений на виконання виконавчого напису від 11.06.2021 № 59557, вчиненого приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Оленою Василівною, та який оскаржується боржником у судовому порядку. Забезпечити позов шляхом встановлення заборони на здійснення будь-яких дій щодо виконання виконавчого напису від 11.06.2021 №59557, вчиненого приватним нотаріусом Києво - Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Оленою Василівною, та який оскаржується боржником у судовому порядку.

При цьому позивач посилається на те, що 30.08.2021р. стосовно нього, приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Шуляченком Миколою Борисовичем, відкрито виконавче провадження №66652749 на підставі незаконного та неправомірного виконавчого надпису від 11.06.2021р. №59557 приватного нотаріуса Києво -Святошинського районного нотаріального округу Київської області Гр исюк Олени Василівни . Більше того, на підставі виконавчого напису від 11.06.2021р. №59557 постановою приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Шуляченка Миколи Борисовича від 30.09.2021р. в межах зведеного ВП №66995877 звернене стягнення на доходи позивача. Також, на підставі виконавчого напису від 11.06.2021р. №59557 постановою приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Шуляченка Миколи Борисовича від 13.09.2021р. в межах ВП №66652749 накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належить боржнику. Крім того, на підставі незаконного та протиправного виконавчого напису від 11.06.2021р. №59557 постановою приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Шуляченка Миколи Борисовича від 30.09.2021 в межах ВП №66652749 оголошено в розшук майно боржника: Реєстраційний/кадастровий номер: НОМЕР_1 Найменування: HONDA VIN/Номер шасі (кузова, paми):НОМЕР_2 Загальна характеристика: модель: CR-V, категорія: ЛЕГКОВИЙ, колір: БІЛИЙ, рік виробництва: 2010, Номер кузова: НОМЕР_2 . Позивач зазначив, що такий стан речей грубо порушує його право вільно користуватись грошовими коштами, майном, позбавляє прав споживача фінансових послуг, лишає без коштів на прожиття, харчування, лікування, забезпечення родини, сплату комунальних послуг та ін. Позивач стверджує, що невжиття заходів забезпечення позову істотно ускладнить чи унеможливить поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, а тому він вимушений звернутись до суду з даною заявою.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 22.10.2022р., на підставі ч. 4 ст. 153 ЦПК України, заяву про забезпечення позову було призначено до розгляду в судовому засіданні.

У судові засідання 02.12.2021р., 01.02.2022р. позивач не з`явився, повідомлявся. 21.03.2022р. до суду надійшла заява представника позивача - адвоката Турути Є.І. про розгляд справи без їх участі.

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до частин першої, другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову є обмеженням суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) зазначено, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам».

Отже, застосовуючи заходи забезпечення позову, суди повинні перевірити відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, яка звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність причинного зв`язку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози виконанню рішення суду.

Пленум Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року у п. 4 роз`яснив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов`язаний з предметом позову, наскільки він співрозмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму ВСУ №9 від 22.12.2006 р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

З урахуванням вказаного вище роз`яснення Пленуму Верховного суду України, суд вважає, що накладення арешту на об`єкт нерухомого майна та заборона вчиняти будь - які реєстраційні дії стосовно спірного майна, не зашкодить істотним чином правам та охоронюваним законом інтересів відповідача.

Відповідно ч.1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Для належної реалізації завдань цивільного судочинства слугує зокрема те, що відповідно до ст.124 Конституції України судові рішення є обов`язковим до виконання на всій території України. Таким чином, порушене, невизнане, оспорюване право особи може буде захищене та відновлене тільки після реального виконання рішення суду, яким спір буде вирішено по суті.

Суд, вирішуючи питання про забезпечення позову, має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

На думку суду, заява позивача підлягає частковому задоволенню, а саме в частині зупинення стягнення на підставі виконавчого напису від 11.06.2021р. №59557, в іншій частині у задоволенні заяви слід відмовити, оскільки вид забезпечення позову, який обрано позивачем, фактично вирішує спір по суті заявлених вимог.

При таких обставинах, суд приходить до висновку, що заява позивача про забезпечення позову підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст.149-153, 157 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову - задовольнити частково.

Зупинити стягнення на підставі виконавчого напису від 11.06.2021р. №59557, вчиненого приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Оленою Василівною, та який оскаржується боржником у судовому порядку, до набрання законної сили рішенням суду у даній справі.

В іншій частині заяву залишити без задоволення.

Копію ухвали направити приватному виконавцю виконавчого округу Одеської області Шуляченку Миколі Борисовичу для виконання, сторонам - для відома.

Ухвала про забезпечення позову підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя Огренич І. В.