КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 липня 2022 року м. Київ

Справа № 759/19956/21

Апеляційне провадження №22-ц/824/6415/2022

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справах: судді-доповідача: Соколової В.В.

суддів: Андрієнко А.М., Поліщук Н.В.

за участю секретаря Федорчук Я.С.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Святошинського районного суду м. Києва постановлену під головуванням судді Миколаєць І.Ю. 19 листопада 2021 року у м. Києві, у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Єдігарова Ельвіра Михайловича про визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом та визнання права власності,

В С Т А Н О В И В

У листопада 2021 року представником позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_4 була подана заява про забезпечення позову, в якому сторона позивача просила вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на належну ОСОБА_3 ј частку у праві власності на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , а також заборонити вчиняти будь-які дії, спрямовані на відчуження вказаного майна.

Заява мотивована тим, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 19 листопада 2021 року заяву про забезпечення позову - задоволено частково.

Накладено на належну ОСОБА_3 ј частку у праві власності на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

У задоволенні інших вимог - відмовлено.

Ухвала суду мотивована тим, що відчуження вищевказаного майна може унеможливити або ускладнити виконання рішення суду. Разом із тим, суд відмовив у задоволенні вимоги заяви щодо заборони вчинення дії, що спрямовані на відчуження майна, оскільки представником позивача не конкретизовано яких осіб стосується така заборона.

Не погодилась із вказаною ухвалою відповідач ОСОБА_3 , її представником подана апеляційна скарга, в якій зазначається про порушення судом норм процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для правильного вирішення справи. Вказує на те, що судом першої інстанції не було досліджено чи існує між сторонами спір, не зазначено яким чином існує небезпека ускладнення можливості виконання рішення суду, не досліджено питання співмірності виду забезпечення позову із заявленими позовними вимогами не досліджено чи забезпечує арешт майна досягнення мети, задля якої ставилось питання про забезпечення позову. Вказує також на те, що оголошення з приводу продажу квартири є надуманою та фіктивною підставою, ці дії нею не вчинялись, з приводу чого вона вже звернулась до правоохоронних органів.

Враховуючи вищевикладене, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нове судове рішення, яким у задоволенні заяви про забезпечення позову відмовити.

Учасники справи в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, шляхом направлення судового повідомлення на офіційну електронну адресу, тобто в порядку передбаченому ч. 6 ст. 128 ЦПК України.

Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Єдігарова Е.М. в заяві направленій електронною поштою 08 червня 2022 року просила розглянути справу без її участі.

Інші учасники справи причини неявки суду не повідомили.

А отже керуючись положеннями ст.ст. 223,240,368,372 ЦПК України колегія суддів вважала за можливе розглянути справу за відсутності сторін.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість ухвали суду в межах апеляційного оскарження, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

З матеріалів контрольного провадження вбачається, що в провадженні суду перебуває справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Єдігарова Ельвіра Михайловича про визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом та визнання права власності. У позовних вимог позивач просить:

визнати частково недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом серія та номер 6342, видане 16 липня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Єдігаровим Ельвіром Михайловичем в частині визнання за ОСОБА_3 права власності на частку у розмірі 1/4 квартири за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер: 59312309 від 16 липня 2021 року приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Єдігарова Ельвіра Михайловича;

визнати за ОСОБА_2 право власності на частку у розмірі 1/4 квартири за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 та за ОСОБА_3 право власності на частку у розмірі 1/4 квартири за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судові витрати у розмірі 57816,00 грн.

Копія позовної заяви містить дату її підписання 27 вересня 2021 року (а.с.1-5).

За даними Єдиного державного реєстру судових рішень, ухвалою суду від 03 вересня 2021 року позовна заява була залишена без руху; ухвалою суду від 04 жовтня 2021 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження.

18 листопада 2021 року представником позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_4 була подана заява про забезпечення позову, в якій сторона позивача просила вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на належну ОСОБА_3 ј частку у праві власності на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , а також заборонити вчиняти будь-які дії, спрямовані на відчуження вказаного майна.

Заява мотивована тим, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

Матеріали контрольного провадження містять копію оголошення з інтренет-ресурсу «olx.ua» про надання в оренду, здійснення обміну або продажу кімнати в квартирі, що становить Ѕ її частину, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.12-14).

Згідно із ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених цим Кодексом заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно із ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов може забезпечуватися накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч. 3 ст. 150 ЦПК України).

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року в справі №753/22860/17 зазначено, що умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Конкретний захід забезпечення позову буде домірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, яка звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Суд, обираючи вид забезпечення позову, у кожному випадку повинен обрати такий спосіб, який у найбільшій мірі спрямований на забезпечення предмету спору.

Підстави для забезпечення позову є оціночними та враховуються судом у залежності до конкретного випадку.

Така правова позиція висловлена Верховним Судом, зокрема, в постанові від 04 травня 2022 року у справі № 175/3514/19.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Така правова позиція висловлена Верховним Судом неодноразово, зокрема, в постанові від 06 липня 2022 року у справі № 354/1616/21.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, з майновими наслідками заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим. Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд повинен здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.

Відповідність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Підстави для забезпечення позову є оціночними та враховуються судом в залежності до конкретного випадку.

Така правова позиція висловлена Верховним Судом також неодноразово, зокрема, в постанові від 26 квітня 2022 року у справі № 285/4519/21-ц.

З наведених обставин справи вбачається, що предметом позову, зокрема, є вимоги немайнового і майнового характеру, а саме вимоги про визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом та визнання права власності.

Відповідач ОСОБА_3 вказує на те, що судом першої інстанції не було досліджено чи існує між сторонами спір, однак з тексту позовної заяви вбачається, що позивач вказує на те, що вона є одним із спадкоємців померлого ОСОБА_5 , з ним постійно проживала на час відкриття спадщини і прийняла спадщину, у зв`язку з цим нею оспорюється право відповідача на прийняття спадщини в повному обсязі. До складу спадкового майна входить Ѕ частина квартири за адресою: АДРЕСА_1 , а спірною є ј частина цієї квартири. Таким чином, між сторонами виник спір щодо спадкового майна, а тому твердження відповідача про те, що відсутній спір щодо майна на яке накладено арешт слід визнати безпідставним.

З огляду на те, що за відповідачем, як вказує позивач, зареєстровано право власності на все спадкове майно, то вона реалізуючи своє право власності має право і на розпорядження цим майном, що у свою чергу може призвести до ускладнення можливості виконання рішення суду у разі задоволення заявлених позовних вимог. Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням, його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача, натомість права відповідача обмежуються лише тимчасово, і у разі застосування арешту, лише в частині відчуження. А отже застосування судом першої інстанції заходів забезпечення позову у вигляді арешту на частину спадкового майна, що становить предмет спору відповідає і принципу співмірності, і є таким, що забезпечує досягнення мети, задля якої ставилось питання про забезпечення позову.

Доводи апеляційної скарги про те, що оголошення з приводу продажу квартири є надуманою та фіктивною підставою, ці дії не були нею вчинені, і з приводу чого вона звернулась до правоохоронних органів, вказаних висновків не спростовують. Ці обставини не вказують на особу, яка вчинила ці дії, і в такому разі заходи забезпечення позову в рівній мірі захищають інтереси як позивача, так і відповідача.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів апеляційного суду вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення заяви позивача про забезпечення позову.

Доводи, наведені в апеляційній скарзі, фактично зводяться до незгоди заявника з висновками суду першої інстанції, однак не спростовують і не впливають на їх правильність.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що ухвала суду постановлена з додержанням норм матеріального та процесуального права, і підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 19 листопада 2021 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач: В.В. Соколова

Судді: А.М. Андрієнко

Н.В. Поліщук

Повний текст постанови складений 04 серпня 2022 року.