Провадження № 2/625/41/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" липня 2022 р. с. Різуненкове

Коломацький районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді Скляренка М.О.,

за участю секретаря судового засідання Талавирі С.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селі Різуненкове Богодухівського району Харківської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа Коломацька селищна рада Богодухівського району Харківської області до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду із позовом до ОСОБА_3 , третя особа Коломацька селищна рада Богодухівського району Харківської області, в якому просять суд визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування заявленої вимоги позивачі зазначили, що вони є співвласниками домоволодіння, розташованого за вищевказаною адресою і за цією адресою із 27 січня 2020 року зареєстроване місце проживання відповідача ОСОБА_3 , який із дати реєстрації свого місця проживання у належному позивачам на праві власності будинку не проживає, витрат на комунальні послуги не сплачує, участі у спільному побуті та веденні спільного господарства не приймає.

Також, позивачі зазначили, що відповідач, будучи зареєстрованим за адресою місця розташування належного їм на праві власності будинку, порушує їх права як власників на користування та розпорядження будинком, унеможливлює використати право на субсидію та інші пільги.

На підставі цього позивачі як співвласники вищезазначеного житлового будинку просять суд визнати відповідача особою, що втратила право користування належним їм житловим приміщенням.

Відповідною ухвалою, постановленою суддею Коломацького районного суду Харківської області 07липня 2022 року, відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження за вказаним вище позовом і справу призначено до розгляду у судовому засіданні.

Будь-які процесуальні дії, як то забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо, не вчинялися.

Будучи належним чином повідомленими про місце, дату і час розгляду справи (а.с. 58, 59), позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у судове засідання нез`явилися, при цьому подали до суду заяви за вх. № 633//01-54/22 та № 634//01-54/22 від 16 червня 2022 року (а. с. 26, 27), в якій просили суд провести розгляд справи за їх відсутності, а також повідомили про підтримання ними заявленої вимог та вказали, що вони наполягають на задоволенні позову.

Представник третьої особи Коломацької селищної ради Богодухівського району Харківської області також у судове засідання тне з`явився, при цьому до канцелярії суду надійшла заява за вх. № ЕП 774/01-54/22 від 19 липня 2022 року, в якій Коломацький селищний голова Богодухівського району Харківської області Гуртовий В.Г. просив суд розгляд справи провести за відсутності у судовому засіданні представника селищної ради та зазначив, що селищна рада не заперечує проти задоволення позову (а.с. 46).

Частиною 3 статті 211 ЦПК України передбачено право учасника справи заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином в порядку ст. 128 ЦПК України, шляхом направлення судової повістки за зареєстрованим місцем проживання відповідача (а.с. 61). Причини неявки відповідач суду не повідомляв, будь-яких заяв та клопотань від відповідача не надходило, в установлений ч. 7 ст. 178 ЦПК України строк відповідач не подав до суду відзив на позовну заяву.

За загальним правилом частини першої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. При цьому, відповідно до частини третьої названої статті Кодексу якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки у судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

За положенням ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Оскільки відповідач своїм процесуальним правом участі у судовому засіданні не скористався, повноважного представника для участі у судовому засіданні не направив, відзиву на позовну заяву у встановлений судом строк без поважних причин не надав, заяв та клопотань від нього не надходило, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності представника відповідача за наявними у ній матеріалами, що містять достатньо відомостей про права і взаємовідносини сторін.

Матеріали справи свідчать про те, що судом було створено всім учасникам судового процесу належні умови для доведення останніми своїх правових позицій, надання ними доказів, які, на їх думку, є достатніми для обґрунтування своїх вимог та заперечень та надано достатньо часу для підготовки до судового засідання тощо. Окрім того, судом було вжито всіх заходів, в межах визначених чинним законодавством повноважень, щодо всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи.

У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши доводи, викладені позивачами у позовній заяві, врахувавши думку третьої особи, що зафіксована у відповідній заяві, а також письмові докази, долучені у якості додатку до позовної заяви, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного.

Так, частиною 1 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Із свідоцтва про право власності на житло, виданого 09 березня 1995 року Фондом комунального майна Валківської районної ради народних депутатів за № 15-869 (а.с. 15) вбачається, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є співвласниками житлового приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно довідки, виданої Коломацькою селищною радою Богодухівського району Харківської області 14 червня 2022 року (а.с. 16), а також копії домової книги для прописки (реєстрації) громадян (а.с. 17-24) за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровано місце проживання чотирьох осіб: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , а також ОСОБА_3 (а.с.16).

Згідно акту, складеного 13 червня 2022 року депутатом Коломацької селищної ради Богодухівського району Харківської області Обихвост О.П. у присутності свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (а.с. 25), громадянин ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , але за вказаною адресою не проживає з дати реєстрації.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об`єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та Закону України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції" закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до статті 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Статтею 317 ЦК України визначено зміст права власності, а саме, що власникові належать право володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Згідно статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Статтею 391 ЦК України встановлено, що власник майна вправі вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявні у позивача право власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме спричинено порушення права та з яких підстав. Отже, власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним.

Права власника житлового будинку, квартири визначені в статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб та розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Відповідно до ст. 71 ЖК України, у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім`ї, жиле приміщення зберігається за ними протягом шести місяців.

У відповідності до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Відповідно до ч.2 статті 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Таким чином, у разі виникнення спору між власником та особами, які вселялися в житло у якості членів сім`ї, суд враховує, що право користування житлом має речово-правовий характер, у зв`язку з чим припинення цього права повинно відбуватися згідно з вимогами статей 405 та 406 ЦК України, зокрема, сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення або через відсутність особи понад один рік у спірному житловому приміщенні.

ОСОБА_3 за правилами ст. 3 Сімейного кодексу України не є членом сім`ї позивачів та не проживає в належній позивачам на праві власності квартирі з 2020 року тобто більше шести місяців, що є обставиною, яка має істотне значення, а тому право відповідача користуватися чужим житлом підлягає припиненню на вимогу власників цього майна .

За таких обставин суд приходить до висновку, що позовна заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

З приводу розподілу судових витрат суд вважає за доцільне зазначити, що, з врахуванням висловленого позивачкою наміру та бажання самостійно понести витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, такі витрати суд покладає на неї та не стягує їх із відповідача на користь позивачки, позаяк це не суперечить принципу диспозитивності.

На підставі зазначеного та керуючись ст.ст.12, 13, 81, 141, 142, 259, 263-265ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа Коломацька селищна рада Богодухівського району Харківської області до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити.

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати таким, що втратив право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: АДРЕСА_2 .

Рішення може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складення повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 28 липня 2022 року.

Суддя: М.О. Скляренко