Справа № 758/60/21 Головуючий 1 інстанція - Петров Д.В.
Провадження № 22-ц/824/4573/2022 Доповідач апеляційна інстанція - Савченко С.І.
П О С Т А Н О В А

іменем України

04 серпня 2022 року м.Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді СавченкаС.І.,

суддів Ігнатченко Н.В., Мережко М.В.,

за участю секретаря Малашевського О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргоюПриватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» на рішення Подільського районного суду міста Києва від 29 листопада 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС», третя особа - Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк» про стягнення страхового відшкодування,-

в с т а н о в и в:

У грудні 2020 року ОСОБА_1 звернувсядо суду із вказаним позовом,який мотивував тим, що він є власником автомобіля марки «Mazda», модель СХ-9, 2017 року випуску, номер кузову (шасі) НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , який він придбав за кредитні кошти, надані ПАТ «Державний ощадний банк України» згідно договору про споживчий кредит № 1_016 для придбання транспортного засобу від 31 січня 2018 року у сумі 1239200 грн. За умовами кредитного договору він зобов`язався укласти договір страхування автомобіля за пакетом «повне КАСКО» із страховою компанією, яка відповідає вимогам банку, та зазначенням у договорі, що банк є вигодонабувачем.

Вказував, що за вимогою банку він 29 січня 2019 року уклав договір добровільного страхування наземного транспорту «Все включено» № 25914а9лс на повну дійсну вартість автомобіля з АТ «Страхова компанія «АХА Страхування», правонаступником якого є ПрАТ «Страхова компанія «АРКС», зі строком дії з 31 січня 2019 року по 30 січня 2025 року. Страхова сума встановлена у розмірі 1100000 грн., франшиза за ризиком збитків внаслідок ДТП складає 0,5 %, а згідно п.11.1 договору, вигодонабувачем є ПАТ «Державний ощадний банк України». 30 січня 2019 року він у повному обсязі сплатив передбачений п.11.3 договору страховий платіж у розмірі 52030 грн., що підтверджується копією квитанції № 15 від 30 січня 2019 року.

28 березня 2019 року о 12 год. 30 хв. на перехресті вулиць Федоренка та Менделєєва у м.Сєвєродонецьку сталась ДТП за участю належного йому автомобіля «Mazda» під його керуванням та автомобіля «ВАЗ-217130», реєстраційний номер НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_2 . Внаслідок цієї ДТП належний йому автомобіль «Mazda» отримав значні механічні пошкодження всієї правої сторони, даху, бамперу та фар. Приблизно через 10 хвилин після ДТП він викликав поліцію та повідомив відповідача ПрАТ «СК «АРКС» про

- 2 -

настання страхового випадку. Відповідач рекомендував позивачу оформити ДТП шляхом складання Європротоколу, бо в такому разі страховик зможе в найкоротший термін розглянути страхову справу та здійснити виплату страхового відшкодування. За рекомендацією відповідача, в присутності працівників поліції віноформив Європротокол з іншим учасником ДТП та в цей же день, 28 березня 2019 року звернувся до відповідача із письмовою заявою про настання страхового випадку та виплату йому страхового відшкодування. Відповідач повідомив його, що має договір про співробітництво з СТО, що належить ТОВ «Альфа-М-Плюс», яке є офіційним представником з обслуговування автомобілів «Mazda» в Україні, і виплатить страхове відшкодування тільки у випадку ремонту пошкодженого автомобіля на цій СТО. 08 квітня 2019 року він звернувся для ремонту свого автомобіля до ТОВ «Альфа-М-Плюс», яке розрахувало вартість запчастин у розмірі 268656 грн. та вартість робіт з відновлюваного ремонту у розмірі 30362,50 грн. про що він негайно повідомив відповідача про необхідність виплати йому суми страхового відшкодування у розмірі вартості завданого матеріального збитку 299018,50 грн.

Зазначав, що 23 серпня 2019 року відповідач перерахував на його картковий рахунок 50000 грн. у якості частини страхового відшкодування і запевнив, що решта суми буде перерахована на рахунок СТО ТОВ «Альфа-М- Плюс» найближчим часом. 30 серпня 2019 року він сплатив ТОВ «Альфа-М-Плюс» 100000 грн., в якості часткової оплати за запчастини, що підтверджується копією платіжного доручення № 840 від 30 серпня 2019 року. З 08 квітня 2019 року по 22 січня 2020 року автомобіль знаходився на СТО. 22 січня 2020 року відповідач своїм листом № 586/12-цв відмовив йому у виплаті решти суми страхового відшкодування, мотивуючи тим, що на підставі розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг № 698 від 17 листопада 2011 року, встановлено ліміт виплати у розмірі 50000 грн. при складанні Європротоколу.

21 лютого 2020 року він сплатив ТОВ «Альфа-М-Плюс» 168656 грн. та 30362,50 грн. в якості оплати за роботу з відновлюваного ремонту свого автомобіля, що підтверджується копіями квитанцій, рахунками, а всього ним сплачено 299018,50 грн. У зв`язку з наведеним, посилаючись на те, що його фактичні збитки внаслідок ДТП, які не відшкодовані відповідачем, склали 249018,50 грн., просив стягнути з відповідача вказану суму та судовий збір.

Рішенням Подільського районного суду м.Києва від 29 листопада 2021 року позовзадоволено. Стягнуто з ПрАТ «Страхова компанія «АРКС» на користь ОСОБА_1 249018,50 грн. страхового відшкодування та судовий збір у розмірі 2490,18 грн.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, ПрАТ «Страхова компанія «АРКС» в особі представника адвоката Деревецького В.В. подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове, яким повністю відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на незаконність та необгрунтованість ухваленого рішення, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, порушення норм процесуального і неправильне застосування норм матеріального права.

Скарга мотивована наявністю трьох правових підстав для відмови у позові. Так суд не врахував відсутність у позивача права на отримання страхового відшкодування, оскільки вигодонабувачем за договором страхування, тобто особою, яка має право на отримання виплат, є ПАТ «Державний ощадний банк України», який не надав позивачу право та не уповноважував його звертатися до суду для стягнення страхового відшкодування. ДТП за участю позивача не могла бути оформлена шляхом складання Європротоколу, оскільки в даній ДТП були травмовані особи. Окрім того, у випадку оформлення ДТП шляхом складання Європротоколу у страхової компанії згідно п.27.5.1 договору страхування виникає обов`язок виплати страхового відшкодування у розмірі, що не перевищує 50000 грн., яке і

- 3 -

було виплачено позивачу.

Позивач ОСОБА_1 в особі представника адвоката Ковальової Л.Ф. подав відзив на апеляційну скаргу, де вказав, що суд першої інстанції прийняв законне і обгрунтоване рішення і правомірно задоволив його позов, а доводи апеляційної скарги ПрАТ «Страхова компанія «АРКС» є безпідставними і надуманими, не грунтуються на вимогах закону, не спростовують висновків суду.

Третя особа ПАТ «Державний ощадний банк України» правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

ВідповідачПрАТ «Страхова компанія «АРКС» належним чином повідомлений про час розгляду справи, що стверджується направленими згідно ч.6 ст.128 ЦПК України на електронні адреси страхової компанії та її представника адвоката Деревецького В.В. судовими повістками і повідомленнями про їх доставлення.

Напередодні розгляду, тобто 03 серпня 2022 року представник відповідача адвокат Деревецький В.В. подав клопотання про проведення розгляду в режимі відеоконференції, у випадку незадоволення якого просив відкласти розгляд справи.

Представник позивача заперечувала проти задоволення клопотання, посилаючись на порушення строку подання клопотання.

Суд відхилив клопотання про розгляд справи в режимі відеоконференції як подане з порушенням встановленого законом процесуального строку.

Відповідно до ст.372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи не перешкоджає розгляду справи, проте суд може відкласти розгляд справи, якщо повідомлені стороною причини неявки буде визнано поважними.

Апеляційний суд прийшов до висновку про відсутність поважних причин неявки представника відповідача з таких міркувань.

По-перше, згідно ч.2 ст.212 ЦПК України заява про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції має бути подана не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання. Подаючи заяву напередодні судового розгляду представник відповідача діяв всупереч процесуальному закону. За розумної обачливості представника відповідача, який є адвокатом, останній мав змогу передбачати наслідки подання заяви поза межами процесуального строку, а відтак клопотання про відкладення є очевидно безпідставним.

По-друге, відповідно до ч.ч.1, 2, п.10 ч.3 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Однією з основних засад здійснення цивільного судочинства є розумність строків розгляду справи судом.

Окрім того, розгляд справи упродовж розумного строку є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, про що неодноразово вказував у своїх рішенням Європейський суд з прав людини. Зокрема, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Дана справа не знаходить свого вирішення більше півтора року, що не відповідає встановленим процесуальним законом строкам і свідчить про порушення розумних строків її розгляду.

- 4 -

І по-третє, відхиляючи клопотання про відкладення справи суд враховує, що відповідач подала апеляційну скаргу, в якій грунтовно і змістовно виклав свою позицію щодо незаконності і необгрунтованості судового рішення та наявності підстав для його скасування. Окрім того, обгрунтування вимог та інша аргументація відповідача викладена у числених докуметах (письмових поясненнях, запереченнях тощо), які містяться у справі.

З огляду на викладене та з метою дотримання передбачених законом розумних строків розгляду справи, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду справи за відсутності відповідача.

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Ковальова Л.Ф. в суді апеляційної інстанції проти задоволення апеляційної скарги заперечувала, посилаючись на законність і обгрунтованість судового рішення та відсутність підстав для його скасування.

Третя особа ПАТ «Державний ощадний банк України» про розгляд справи повідомлений належним чином, до суду представника не направив, причин неявки не повідомив.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно грунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до ст.264 ЦПК України судове рішення має відповідати в тому числі на такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам оскаржуване судове рішення не відповідає.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником автомобіля марки «Mazda», модель СХ-9, 2017 року випуску, номер кузову (шасі) НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Вказаний автомобіль придбаний позивачем за рахунок кредиту, наданого ПАТ «Державний ощадний банк України» на підставі договору про споживчий кредит № 1_016 (для придбання транспортного засобу) від 31 січня 2018 року у сумі 1239200 грн.

29 січня 2019 року між ОСОБА_1 та АТ «Страхова компанія «АХА Страхування», правонаступником якого є ПрАТ «Страхова компанія «АРКС», укладено договір добровільного страхування наземного транспорту «Все включено» № 25914а9лс на повну дійсну вартість автомобіля «Mazda», реєстраційний номер НОМЕР_2 , зі строком дії з 31 січня 2019 року по 30 січня 2025 року. Страхова сума встановлена у розмірі 1100000 грн., франшиза за ризиком збитків внаслідок ДТП складає 0,5 %, а згідно п.5 договору, вигодонабувачем є ПАТ «Державний ощадний банк України», який погодив і підписав цей договір.

30 січня 2019 року позивачу повному обсязі сплатив передбачений п.11.3 договору страховий платіж у розмірі 52030 грн., що підтверджується копією квитанції № 15 від 30 січня 2019 року.

28 березня 2019 року в м.Сєвєродонецьк Луганської області на перехресті вул.Федоренка і вул.Менделєєва сталася ДТП за участю автомобіля «Mazda» СХ-9 під

- 5 -

керуванням ОСОБА_1 та автомобіля «ВАЗ-217130», яка зареєстрована в журналі єдиного обліку Сєвєродонецького ВП ГУНП в Луганській області за № 6223 від 28 березня 2019 року. На місці пригоди водії-учасники ДТП звернулися до співробітників поліції з проханням припинити оформлення даної дорожньо-транспортної пригоди, користуючись правом передбаченим п.2.11 ПДР України по складанню спільного повідомлення про ДТП (європротокол) та Закону України «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», що стверджується повідомленням УПП в Луганській області ДПП від 18 липня 2019 року.

Згідно відповіді директора департаменту врегулювання збитків ПрАТ «СК «АРКС» № 586/12цв від 22 січня 2020 року страховиком на підставі п.27.5.1. договору добровільного страхування наземного транспорту № 25914а9лс від 29 січня 2019 року здійснено виплату ОСОБА_1 страхового відшкодування у розмірі 50000 гривень.

23 серпня 2019 року ПрАТ «Страхова компанія «АРКС», перерахував на картковий рахунок ОСОБА_1 50000 грн. страхового відшкодування.

Як вбачається з рахунків ТОВ «Альфа-М Плюс» № від 08 квітня 2019 року та № ЗП00000374 від 10 серпня 2019 року, вартість запчастин, які підлягають заміні у зв`язку з їх пошкодженням при ДТП для автомобіля марки «Mazda», модель СХ-9, склала 268656 грн, а вартість робіт з відновлюваного ремонту - 30362,50 грн.

Згідно копієї платіжного доручення № 840 від 30 серпня 2019 року ОСОБА_1 сплатив на рахунок ТОВ «Альфа-М-Плюс» 100000 грн., в якості часткової оплати за запчастини, згідно з копіями квитанцій від 21 лютого 2020 року ОСОБА_1 сплатив ТОВ «Альфа-М-Плюс» 168656 грн., а також 30362,50 грн. в якості оплати за роботу з відновлюваного ремонту, а всього позивачем було витрачено на відновлювальний ремонт свого пошкодженого автомобіля 299018,50 грн.

Вказані обставини підтверджуються наявними у справі доказами та не заперечуються сторонами.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції обгрунтовував свої висновки обґрунтованістю позовних вимог та наявністю правових підстав для їх задоволення.

При цьому суд виходив з того, що відповідно до укладеного між сторонами договору добровільного страхування наземного транспорту «Все включено» № 25914а9лс від 29 січня 2019 року у відповідача виник обов`язок відшкодувати завдану позивачу внаслідок ДТП шкоду у повному розмірі 299 018,50 грн., а не у розмірі 50000 грн.

Проте, колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду, оскільки вони не грунтуються на матеріалах справи та вимогах закону.

Згідно положень ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначення умов договору (ст.627 ЦК України).

Згідно ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Принцип свободи договору є фундаментальним та полягає у наданні особі права на власний розсуд реалізувати, по-перше, можливість укласти договір (або утриматися від укладення договору); по-друге, можливість визначити зміст договору на власний розсуд,

- 6 -

враховуючи зустрічну волю іншого учасника договору та обмеження щодо окремих положень договору, встановлені законом. Сторони не можуть на власний розсуд врегулювати у договорі свої відносини лише у випадках, якщо існує пряма заборона, встановлена актом.

Вирішуючи спір, суд в достатній мірі не врахував зміст договору добровільного страхування наземного транспорту «Все включено» № 25914а9лс від 29 січня 2019 року, згідно п.27.5.1 якого у випадку оформлення ДТП шляхом складання спільно з іншим учасником ДТП повідомлення про ДТП встановленого зразка («Європротокол») без виклику поліції відповідно до п.2.11 ПДР, страхове відшкодування сплачується в розмірі збитку за вирахуванням встановленої згідно з розділом 10 договору франшизи по відповідному ризику, але не більше ліміту, встановленого відповідним розпорядженням Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, на дату настання страхового випадку.

Відповідно до п.1 розпорядження Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України № 698 від 17 листопада 2011 року «Про затвердження максимальних розмірів страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, у разі оформлення документів про дорожньо-транспортну пригоду без участі уповноважених на те працівників Державтоінспекції МВС України» (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) максимальна страхова виплата встановлена з 01 лютого 2016 року у розмірі 50000 грн.

Отже, сторони на власний розсуд врегулювали у договорі певні обмеження щодо розміру страхової виплати, яка не може пеервищувати 50000 грн. у випадку оформлення ДТП шляхом складання Європротоколу.

При цьому посилання суду у рішенні на те, що у п.27.5.1 договору добровільного страхування не зазначено, що до даного договору буде застосовуватись розпорядження Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України № 698 від 17 листопада 2011 року, яке регулює правовідносини за договорами обов`язкового страхування, водночас законом не встановлено жодних лімітів щодо страхової виплати потерпілому саме за договором добровільного страхування, свідчать про неправильне тлумачення судом змісту цього договору.

У постанові Верховного Суду в складі об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2018 року у справі № 753/11000/14-ц зроблено висновок, що «відповідно до ч.1 ст.637 ЦК України тлумачення умов договору здійснюється відповідно до ст.213 ЦК України. У частинах 3 і 4 ст 213 ЦК України визначаються загальні способи, що застосовуватимуться при тлумаченні, які втілюються в трьох рівнях тлумачення. Перший рівень тлумачення здійснюється за допомогою однакових для всього змісту правочину значень слів і понять, а також загальноприйнятих у відповідній сфері відносин значення термінів. Другим рівнем тлумачення (у разі, якщо за першого підходу не вдалося витлумачити зміст правочину) є порівняння різних частин правочину як між собою, так і зі змістом правочину в цілому, а також з намірами сторін, які вони виражали при вчиненні правочину, а також з чого вони виходили при його виконанні. Третім рівнем тлумачення (при безрезультативності перших двох) є врахування: (а) мети правочину, (б) змісту попередніх переговорів, (в) усталеної практики відносин між сторонами (якщо сторони перебували раніш в правовідносинах між собою), (г) звичаїв ділового обороту; (ґ) подальшої поведінки сторін; (д) тексту типового договору; (е) інших обставин, що мають істотне значення. Таким чином, тлумаченню підлягає зміст правочину або його частина за правилами, встановленими ст.213 ЦК України. У разі, якщо з`ясувати справжній зміст відповідної умови договору неможливо за допомогою загальних підходів до тлумачення змісту правочину, передбачених у частинах 3 і 4 ст 213 ЦК України, слід застосовувати тлумачення contra proferentem. Contraproferentem (лат. verba chartarum fortiusaccipiuntur contra proferentem- слова договору повинні тлумачитися проти того, хто їх написав). Особа, яка включила ту або іншу умову в договір, повинна нести ризик, пов`язаний з неясністю

- 7 -

такої умови. При цьому це правило застосовується не тільки в тому випадку, коли сторона самостійно розробила відповідну умову, але й тоді, коли сторона скористалася стандартною умовою, що була розроблена третьою особою. Це правило підлягає застосуванню не тільки щодо умов, які «не були індивідуально узгоджені» (no individually negotiated), але також щодо умов, які хоча і були індивідуально узгоджені, проте були включені в договір «під переважним впливом однієї зі сторін» (underthe diminant sinfluenceof the party)».

Аналіз змісту п.27.5.1 договору добровільного страхування у системному зв`язку із положеннями законодавства, що регулює страхові відносини, дає підстави для висновку, що за вказаних у даному пункті умов, тобтоза умов оформлення ДТП шляхом складання Європротоколу, застосовується обмеження страхового відшкодування, встановлене розпорядженням Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України № 698 від 17 листопада 2011 року.

Такі висновки апеляційного суду грунтуються на тому, що по-перше, добровільне страхування та обов`язкове страхування регулюють різні за змістом правовідносини (договірні та деліктні) і регулюються різними Законами, а саме «Про страхування» і «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

По-друге, обмеження щодо розміру страхової виплати на законодавчому рівні встановлені лише Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», це зокрема ст.29 (виплата відшкодування з урахуванням зносу), ст.30 (виплата відшкодування у вигляді різниці між вартістю автомобіля до і після ДТП) та ст.ст.33, 36 (у разі оформлення ДТП без поліції відщкодування обмежується максимальним розміром, встановленим відповідним органом).

По-третє, добровільне страхування не містить жодних встановлених законом обмежень щодо розміру виплат, які визначаються виключно за згодою сторін договору, а відтак Державна комісія з регулювання ринків фінансових послуг України (на час виникнення спірних правовідносин) не мала повноважень встановлювати ліміти щодо виплат за договорами добровільного страхування.

І по-четверте, єдиним рішенням Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України (на час виникнення спірних правовідносин) щодо обмеження страхових виплат було розпорядження № 698 від 17 листопада 2011 року.

З урахуванням наведеного, висновки суду про можливість застосування якогось іншого розпорядження, яке відсутнє, та неможливість застосування розпорядження № 698 від 17 листопада 2011 року є помилковими.

Суд наведені обставини не врахував та не дав їм належної оцінки, що призвело до неправильного вирішення спору.

Відповідно до ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, невідповідність висновків суду, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів. Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування усіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин і залежностей. Усебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення (п.п.113,114 постанови Великої Палати

- 8 -

Верховного Суду від 25 травня 2021 року у справі № 522/9893/17).

З викладених вище підстав колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції не грунтується на матеріалах справи та твимогах закону і підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення.

Вирішуючи спір в межах заявлених вимог, апеляційний суд вважає, що позов не підлягає до задоволення, оскільки судом незаперечно встановлено, що оформлення ДТП за участю належного позивачу застрахованого транспортного засобу«Mazda» СХ-9 відбулося без участі працівників поліції, шляхом складання Європротоколу, а тому з ураухванням обмеження розміру страхової виплати, встановленої п.27.1.5 договору добровільного страхування, відповідач виконав свої обов`язки і виплатив позивачу максимальне відшкодування у розмірі 50000 грн.

Обов`язок по виплаті страхового відшкодування у іншому розмірі у страховика відсутній.

Доводи апеляційної скарги про відсутність у позивача права на отримання страхового відшкодування, оскільки вигодонабувачем за договором страхування є ПАТ «Державний ощадний банк України», який не надав позивачу право та не уповноважував його звертатися до суду для стягнення страхового відшкодування, колегія суддів відхиляє як необгрунтовані.

Встановлено, що Ощадбанк є учасником даної справи, був належним чином повідомлений судом першої інстанції про усі без вийнятку судові засідання у справі, що стверджується рекомендованими повідомленнями про вручення судових повісток (а.с.93, 101, 134, 138, 159, 185), однак, протягом усього часу розгляду справи не заявив вимог на предмет спору, не послався на відсутність у позивача права на отримання виплат, як і не заперечував проти цього.

У постанові Верховного Суду України від 14 червня 2017 року у справі № 6-2112цс16 щодо стягнення страхового відшкодування за договором добровільного страхування зазначено, що особливість правового стану вигодонабувача полягає в тому, що йому належить право вимагати від страховика виконання обов`язків за укладеним договором. При цьому відповідно до частин 3 та 4 ст.636 ЦК України якщо третя особа (вигодонабувач) відмовилася від права, наданого їй на підставі договору, сторона, яка уклала договір на користь третьої особи, може вимагати виконання договору на користь третьої особи, якщо інше не встановлено договором або законом, може сама скористатися цим правом, якщо інше не випливає із суті договору.

Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 10 квітня 2019 року у справі № 390/34/17 зазначив, що добросовісність (п.6 ст.3 ЦК України) - це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Як вище вказувалося вигодонабувач не здійснив жодної дії, спрямованої на отримання виплат, як і не заперечив проти їх отримання позивачем.

Доводи апеляційної скарги про те, що ДТП за участю позивача не могла бути оформлена шляхом складання Європротоколу, оскільки в даній ДТП були травмовані особи, бездоказові з огляду на відсутність про це належних та допустимих доказів, зокрема доказів про наявність травм за наслідками події.

Викладені у відзиві на апеляційну скаргу доводи позивача про неможливість застосування у контексті змісту п.27.1.5 договору розпорядження Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України № 698 від 17 листопада 2011 року, оскільки воно стосується обов`язкового страхування, а за відносинами дробровільного страхування такет розпорядження відсутнє, колегія суддів віждхиляє із викладених вище підстав.

Даючи оцінку доводам учасників, викладеним у апеляційній скарзі і відзиві на апеляційну скаргу, зогляду на низку тверджень сторін, що не стали предметом аналізу в даній постанові, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що згідно з усталеною

- 9 -

практикою ЄСПЛ, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони грунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення ЄСПЛ у справах «Серявін та інші проти України», «Трофимчук проти України», «Проніна проти України»). Отже, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо наведення обґрунтування рішення, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Колегія суддів враховує, що викладені в цій постанові висновки прийнятого рішення та його мотивування єдостатніми і зрозумілими та відповідають вимогам закону.

Керуючись ст.ст.259, 374, 376, 381 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» задоволити частково.

Рішення Подільського районного суду міста Києва від 29 листопада 2021 року скасувати і ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС», третя особа - Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк» про стягнення страхового відшкодування.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів. У випадку проголошення лише вступної і резолютивної частини, цей строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Головуючий:

Судді: