ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/1212/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" липня 2022 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі

головуючого судді Колесника О.М.

при секретарі Єрош Т.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , 3-ті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Синиця Тетяна Василівна, державний нотаріус 16-Київської державної нотаріальної контори Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Грушко І.В. про визнання заповіту недійсним,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання заповіту недійсним.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_3 позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, пояснивши, що позивач ОСОБА_4 є сином ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 помер. Після смерті батька позивач дізнався, що 9.06.2017 року за життя ОСОБА_5 склав заповіт на користь відповідача ОСОБА_6 . Заповіт був посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Синицею Т.В. З 14-ти своїх років позивач проживав разом з татом, піклувався про нього, дбав про його здоров`я. ОСОБА_5 , проживаючи разом з позивачем в квартирі АДРЕСА_1 , також турбувався за свого сина ОСОБА_4 , а саме: сплачував кошти за його навчання в коледжі, купував речі, хоча і був інвалідом 2 групи. Позивач вважає, що померлий мав поганий зір і тому він не знає за яких обставин ОСОБА_5 міг підписати заповіт. Крім того, він мав ряд захворювань, що лікувались медичними препарати, які могли впливати на його психологічний та емоційний стан. За таких обставин слід визнати заповіт недійсним.

Відповідач ОСОБА_6 та його представник ОСОБА_7 в судовому засіданні позов не визнали, пояснивши, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько відповідача ОСОБА_5 . За життя померлий склав заповіт на свого сина ОСОБА_6 і заповідав йому все своє майно. Померлий не хворів ніякими хронічними захворюваннями і не страждав на психіатричний розлад здоров`я, тому його стан здоров`я ніяким чином не міг впливати на його волевиявлення. Оскаржуваний заповіт був посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Синицею Т.В., яка перевіряла дієздатність ОСОБА_5 . Останній особисто повідомив приватного нотаріуса, що хоче заповісти все своє майно своєму синові ОСОБА_6 та підписати заповіт. При цьому без будь-якого примусу, погроз та насильства він поставив свій підпис у заповіті. При житті ОСОБА_5 його не оскаржував. Щодо пояснень позивача про вплив на померлого перед підписанням оскаржуваного заповіту, то він сам повідомив, що їх спільний батько останні роки життя проживав з позивачем, тому саме у останнього були можливості впливати на нього, а не у відповідача. Крім того, позивач та його представник не надали будь-яких доказів недійсності заповіту. Тому в задоволенні позову необхідно відмовити в повному обсязі.

3-тя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Синиця Т.В. в судові засідання не з`явилась повторно, про розгляд справи була двічі повідомлена судом належним чином, але у направленому листі до суду просила розглянути справу у її відсутність (а.с.98).

3-тя особа: державний нотаріус 16-Київської державної нотаріальної контори Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Грушко І.В. в судове засідання також не з`явилась, але у направлених листах до суду 16-Київська державна нотаріальна контора Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) просила розглянути справу у відсутність їх представника та прийняти рішення відповідно до чинного законодавства (а.с.77; 100).

Заслухавши відповідача, представників сторін, дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

За правилами ч.4, ст.41 Конституції України та ст.321 ЦК України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Суд в межах заявлених позовних вимог та наданих сторонами доказів по справі встановив наступні обставини та правовідносини.

За змістом ч.1, ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона

здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Як регламентує ч.1, ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Як вбачається зі свідоцтва про народження серія НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 в м. Києві народився ОСОБА_8 , батьками якого є ОСОБА_5 та ОСОБА_9 (а.с.16). Згідно свідоцтва про зміну імені серія НОМЕР_2 ОСОБА_8 змінив своє прізвище на ОСОБА_4 (а.с.15). В подальшому позивач отримав паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_4 (а.с.12).

Відповідно до свідоцтва про народження НОМЕР_3 ІНФОРМАЦІЯ_4 в м. Києві народився ОСОБА_6 , батьками якого є ОСОБА_5 та ОСОБА_10 (а.с.32).

Таким чином позивач ОСОБА_4 та відповідач ОСОБА_6 є синами свого батька ОСОБА_5 , який був інвалідом 2 групи загального захворювання довічно, що вбачається з довідки МСЕК серія АВ №066086 (а.с.19).

За змістом ч.1, ст.1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на

випадок своєї смерті.

Як наголошує ч.1-2, ст.1234 ЦК України право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто.

Відповідно до ч.1-2, ст.1236 ЦК України заповідач має право охопити заповітом права та обов`язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов`язки, які можуть йому належати у майбутньому. Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини.

Як встановлено судом, ОСОБА_5 9.04.2017 року склав заповіт, в якому він на випадок його смерті зробив таке розпорядження: все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось і взагалі все те, що йому буде належати на день смерті і на що він за законом матиме право заповідає ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , відповідачу по справі. В тексті заповіту міститься рукописний запис заповідача: цей заповіт мною прочитано вголос, з моїх слів записано вірно. Даний заповіт був посвідчений 9.06.2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Синицею Т.В. і зареєстрований у реєстрі №3626 (а.с.38). Крім того, даний документ містить інформацію безпосередньо приватного нотаріуса Синиці Т.В.: заповіт записаний мною, нотаріусом, зі слів гр. ОСОБА_5 , заповіт до підписання прочитаний уголос заповідачем гр. ОСОБА_5 і власноручно підписаний ним у моїй присутності о 12 год. 10 хв., особу його встановлено, дієздатність перевірено.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 помер, що підтверджується ксерокопією свідоцтва про смерть серія НОМЕР_4 (а.с.17; 39).

У відповідності до ч.1, ст.1216 ЦК України (в редакції 2003 року) спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ч.1, ст.1220 ЦК України (в редакції 2003 року) спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Після смерті ОСОБА_5 відкрилась спадщина на його майно, яке на день смерті перебувало у його власності. Вказані обставини не заперечувались в судовому засіданні учасниками справи.

Як вказує ч.1, ст.1261 ЦК України (в редакції 2003 року) у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Частина 1, ст.1262 ЦК України налоголошує, що у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері.

20.11.2020 року ОСОБА_5 , позивач по справі, звернувся з письмовою заявою до 16-Київської державної нотаріальної контори Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), яка повідомила заявника, що в матеріалах спадкової справи є заповіт померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 , складений на користь ОСОБА_6 , таким чином він, тобто ОСОБА_8 позбавлений права спадкування на майно померлого його батька (а.с.20).

За приписами ч.1-2, ст.1257 ЦК України заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а

також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

В Постанові Верховного Суду від 12.01.2021 року по цивільній справі №397/1396/19 вказано, що у статті 1257 ЦК України передбачено вичерпний перелік підстав для визнання заповіту недійсним та зазначено, що заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Таке ж положення міститься і у частині 3 статті 203 ЦК України. Зі змісту наведених норм вбачається, що дійсним, тобто таким, що відповідає вимогам закону є заповіт, який посвідчений уповноваженою особою, яка мала на це право в силу закону, відсутні порушення його форми та посвідчення, волевиявлення заповідача було вільним і відповідало його волі.

Як передбачає ч.1, ст.15 ЦК України (в редакції 2003 року) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За правилами ч.1-2, ст.16 ЦК Українни (в редакції 2003 року) кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 2) визнання правочину недійсним.

У відповідності до ч.1, ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

За змістом ч.1, ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Як рекомендує п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 „Про судову практику у справах про спадкування" заповіт, складений особою, яка не мала на це права, зокрема, недієздатною, малолітньою, неповнолітньою особою (крім осіб, які в установленому порядку набули повну цивільну дієздатність), особою з обмеженою цивільною дієздатністю, представником від імені заповідача, а також заповіт, складений із порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, згідно із частиною першою статті 1257 ЦК є нікчемним, тому на підставі статті 215 ЦК визнання такого заповіту недійсним судом не вимагається.

В тексті позову позивач просить визнати оскаржуваний заповіт недійсним на підставі поганого зору ОСОБА_5 на час підписання заповіту і тому позивач не знає за яких обставин померлий батько міг підписати заповіт, крім того, ОСОБА_5 мав ряд захворювань, що лікувались медичними препарати, які могли впливати на його психологічний та емоційний стан. На вказаних обставинах наполягала у судовому засіданні і представник позивача ОСОБА_3 .

Аналізуючи докази, зібрані у судовому засіданні, суд приходить до висновку, що оскільки позивачем та його представником не надано доказів в розумінні ст.76-80 ЦПК України про те, що оскаржуваний заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також, що даний заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, а волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі, при цьому вказані обставини не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні, тому позовні вимоги є необгрутованими та безпідставними і в їх задоволенні необхідно відмовити.

Керуючись ст.4; 10; 12-13; 76-80; 81; 133; 141; 223; 258-259; 263-265 ЦПК України, на підставі ст.14; 41 Конституції України, ст.15; 16; 319; 321; 1216; 1220; 1233-1234; 1236; 1257; 1261-1262 ЦК України (в редакції 2003 року), Постанови Верховного Суду від 12.01.2021 року по цивільній справі №397/1396/19, п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 „Про судову практику у справах про спадкування", суд

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , 3-ті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Синиця Тетяна Василівна, державний нотаріус 16-Київської державної нотаріальної контори Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання заповіту ОСОБА_11 від 9.06.2017 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Синицею Тетяною Василівною і зареєстрований у реєстрі за №3626 недійсним відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня проголошення вступної та резолютивної частини рішення.

Суддя :