У Х В А Л А

Справа № 932/3229/21

Провадження № 2/932/1424/21

07 березня 2022 року м. Дніпро

Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Куцевола В.В.

при секретарі Рибалці В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Дніпрі клопотання представника позивача стягнення витрат на професійну правничу допомогу у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики, -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики.

14.02.2022 року до суду надійшла заява представника позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, у якій прохає стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу у сумі 18000 грн.

Заява обґрунтована наступним чином. Суду надано угоду про надання правової допомоги № 01/02 від 10.09.2021 року, докази державної реєстрації адвокатського об`єднання «Аратта», ордер на ведення справи адвоката Дивляш О.В., копія свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю № 0756 від 11.12.1997 року. Позивач звернувся за правничою допомогою після відкриття провадження у справі, тому у позовній заяві не зазначалось серед орієнтовних судових витрат витрати на правничу допомогу, оскільки на момент звернення до суду такі витрати не були відомі позивачу. Згідно додаткової угоди від 21.01.2022 року до угоди про надання правової допомоги № 01802 від 10.09.2021 року, участь у судових засіданнях оцінюється сторонами у розмірі 5000 грн. за одне засідання. З огляду на позицію Верховного Суду від 22.05.2021 року, прибуття на судове засідання та очікування цього засідання є невідворотнім та не залежить від волі чи бажання адвоката. При цьому займатися іншими справами під залом судового засідання адвокат не може, і витрачає на це свій робочий час. Отже, прибуття на засідання та його очікування є складовими правничої допомоги.

Відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

В силу вимог ч. 2 ст.246 ЦПК України, для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Згідно з вимогами ч. 4 ст. 270 ЦПК України, у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Перевіривши матеріали справи та заяви, оцінивши надані докази, суд вважає можливим розглянути заяву представника позивача щодо судових витрат без виклику сторін.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про залишення клопотання позивача про ухвалення додаткового рішення без задоволення.

Судом встановлено, що рішенням суду від 20.01.2022 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики задоволено.

20.01.2022 року представником позивача було подано заяву про розгляд справи без його участі та намір подати відповідно до вимог п. 8 ч. 2 ст. 141 ЦПК України документів стосовно судових витрат.

Заява про стягнення витрат на професійну правничу допомогу була надіслана представником позивача поштою. Згідно опису вкладення до цінного листа заява була направлена до суду 25.01.2022 року.

Зважаючи і на те, що цю заяву подано представником позивача у п`ятиденний строк з дня ухвалення рішення, суд вважає, що відповідний процесуальний строк не є пропущеним, а заява є прийнятною.

За приписами ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, в тому числі, на правничу допомогу.

Згідно з вимогами ст. 134 ЦПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

Згідно з вимогами ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

На підтвердження понесених судових витрат представником позивача надано угоду про надання правової допомоги № 01/02 від 10.09.2021 року укладену між позивачем та АО «Аратта», акт приймання-передачі виконаних робіт від 21.01.2022 року та додаткову угоду від 21.01.2022 року.

Суд зазначає, що витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи. Зазначені критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зазначено, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат».

У постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18 (провадження № 61-9124св20) вказано, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення».

У постанові Верховного Суду від 09 жовтня 2020 року у справі № 509/5043/17 (провадження № 61-5662св20) зазначено, що «на підтвердження понесених витрат на отримання правничої допомоги представник ОСОБА_1 - адвокат Богомазом А. П. надав до суду копію договору про надання професійної правничої допомоги від 02 червня 2020 року № 3/20, копію ордера від 16 червня 2020 року та квитанцію від 02 червня 2020 року на суму 3 000,00 грн. Водночас представник не надав детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, тому немає підстав для стягнення витрат на правничу допомогу». На підтвердження витрат на правничу допомогу відповідачем надано: 1) Угоду № 181 про надання правничої допомоги від 18 січня 2021 року, укладену між КНП БМР «Міський центр первинної медико-санітарної допомоги № 2» та адвокатом Дідич Поліною Володимирівною; 2) Акт про виконання умов Договору № 181 від 18.01.2021 про надання правничої допомоги від 11 лютого 2021 року, складений головним лікарем КНП БМР Міський центр первинної медико-санітарної допомоги № 2» та адвокатом Дідич П.В.; 3) Платіжне доручення № 34 від 26 січня 2021 року про перерахування КНП БМР МЦПМСД № 2 для ОСОБА_2 коштів в сумі 5000 грн. в якості оплати за послуги адвоката; 4) Платіжне доручення № 127 від 12 лютого 2021 року про перерахування КНП БМР МЦПМСД № 2 для ОСОБА_2 коштів в сумі 5000 грн. в якості оплати за послуги адвоката. Проте відповідач та його представник не подали суду детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених нею витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Інформація, яка міститься в акті про виконання умов договору № 181 від 18.01, зокрема фіксований розмір гонорару, не може вважатись тим розрахунком - детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат часу по кожному із видів робіт, необхідних для надання правничої допомоги), подання якого є необхідною умовою для стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

Крім того, неподання стороною, на користь якої ухвалено судове рішення, розрахунку - детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат часу по кожному із виду робіт, необхідних для надання правничої допомоги) позбавляє іншу сторону можливості спростовувати ймовірну не співмірність витрат на професійну правничу допомогу. Вказана правова позиція висловлена у постанові Верховного суду від 23 листопада 2020 року, справа № 638/7748/18, провадження № 61-13573св19.

Враховуючи, що позивачем та його представником під час розгляду справи не надавався попередній орієнтовний розрахунок судових витрат, не надано до суду розрахунків витрат, інших документів, що підтверджують обсяг або витрати часу адвоката, необхідні для надання правничої допомоги, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні заяви.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.1-19, 197, 258, 259, 260, 261, 270, 352-355 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Клопотання представника позивача стягнення витрат на професійну правничу допомогу у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська, протягом 15 днів з дня її складення.

Суддя В.В. Куцевол