Справа № 136/1801/21
провадження № 2/136/377/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" березня 2022 р. м. Липовець

Липовецький районний суд Вінницької області

у складі головуючого судді Шпортун С.В.,

за участю секретаря судового засідання Белінської С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Липовець, у порядку письмового провадження, за правилами спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 (далі - відповідач) з вимогою змінити спосіб стягнення аліментів визначений за судовим наказом Липовецького районного суду Вінницької області від 14.08.2015 у справі №136/1316/15-ц, за яким з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 30 % прожиткового мінімуму на дитину, - на тверду грошову суму в розмірі по 5 000 грн. щомісячно, починаючи стягнення з дня набрання законної сили даним рішенням і до досягнення дитиною повноліття.

Підставність вимог позивач обґрунтовує тим, що визначений за судовим рішенням розмір аліментів є недостатнім та занадто низьким на даний час, який не забезпечує належний рівень життя та розвиток дитини відповідно до її віку, тоді як вона, ОСОБА_1 не спроможна самостійно забезпечувати їх спільну доньку в силу низького її доходу.

Крім цього, дитина вступила на навчання до вищого навчального закладу - Київського університету культури, на платну форму навчання, розмір якого за семестр складає 9 000 грн., при цьому, мають місце витрати на оплату гуртожитку, також вона понесла витрати на придбання для дитини у кредит ноутбуку, який відповідно до її доходів є дорого вартісним.

Відповідач у добровільному порядку відмовляється нести аліментний обов`язок у більшому розмірі, хоч офіційно не працевлаштований, однак має заробіток з неофіційних джерел, фізично здоровий, що на думку позивача дає йому змогу допомагати донці та сплачувати аліменти у більшому розмірі ніж визначений за рішенням суду, що послугувало підставою звернення позивача до суду з даним позовом.

У визначений судом строк відповідач через свого представника ОСОБА_4 подав до суду відзив, у якому просив суд у задоволенні позову відмовити у повному обсязі, аргументуючи позицію тим, що на даний час аліменти на утримання їх спільної із позивачем дитини ОСОБА_3 стягуються, з урахуванням законодавчих змін у розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що з 01.01.2022 року становить 1 309 грн. З часу ухвалення рішення суду про присудження із нього аліментів у нього відбулись зміни сімейного стану.

Так, з 17.09.2017 він, ОСОБА_2 зареєстрував шлюб з ОСОБА_5 , у якому вони мають спільних дітей - ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) та ОСОБА_7 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ), обов`язок щодо утримання яких він несе як батько.

З жовтня 2021 року по даний час відповідач працює на посаді оператора газової котельні Комунального закладу «Липовецький міський будинок культури» (заробітна плата в жовтні 2021 - 1 800 грн., в листопаді 2021 - 4 500 грн., в грудні 202-1 - 4 875 грн.). Інших доходів відповідач не має. Таким чином, наведені обставини підтверджують зміну сімейного стану відповідача, а також неспроможність надавати утримання їх спільній із позивачем дочці в запропонованому позивачем розмірі.

Ухвалою суду від 18.10.2021 розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

У визначений судом строк відповідач заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін не надав, також не надав зустрічного позову в межах визначеного судом строку, тому здійснює розгляд справи в даному судовому засіданні, на підставі зібраних у справі доказів, за правилами спрощеного позовного провадження, у порядку письмового провадження.

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши усі зібрані у справі докази, встановив, що за судовим наказом, який був виданий Липовецьким районним судом Вінницької області 14.08.2015 у справі №136/1316/15-ц, (а.с.8), з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи стягнення від 29.07.2015 ((дня подачі заяви) і до досягнення дитиною повноліття.

Судовий наказ набрав законної сили 01.09.2015 та був звернутий стягувачем до виконання, у зв`язку із чим 22.09.2015 постановою старшого державного виконавця ВДВС Липовецького РУЮ Марахович М.О. було відкрито виконавче провадження (а.с.9).

Як убачається із розрахунку зі сплати аліментів по виконавчому провадженню №50949994 (а.с.10), за судовим наказом №136/1316/15-ц, що виданий Липовецьким районним судом з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_1 проводяться стягнення аліментів у розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до повноліття, заборгованість відсутня.

Позивач звернулась до суду із даним позовом, в якому просить суд змінити спосіб присуджених за вищевказаним судовим рішенням аліментів, які стягуються на утримання їх спільної із відповідачем дитини.

Відповідно до приписів ч.3 абз.2 ст.181 СК України, передбачено, що спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Приписами ст.183, 184 СК України визначено способи стягнення аліментів, зокрема у частці від заробітку доходу платника аліментів чи у твердій грошовій сумі.

Судом встановлено, що стягнення аліментів із відповідача на користь позивача було проведено за судовим наказом, який є особливою формою судового рішення, що видавався судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 96 Цивільного процесуального кодексу України, від 18.03.2004 № 1618-IV, (в ред. з 18.03.2004 до 15.12.2017)», відповідно до якого у п. 41 ч.1 ст.96 ЦПК України було передбачено стягнення аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 30, а у подальшому 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Встановлені судом обставини свідчать про те, що на час видачі судового наказу, за яким позивач просить змінити спосіб стягнення аліментів, розмір аліментів було присуджено у твердій грошовій сумі. Тоді як позивач відповідно до вимог даного позову просить суд також про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі по 5000 грн., відтак правових підстав для зміни способу стягнення аліментів суд не вбачає, що також свідчить про те, що позивачем обрано не вірний спосіб захисту, так як по факту це є зміною розміру аліментів, що визначені за рішенням суду.

Відповідно до ст. 192 Сімейного Кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них.

З аналізу вказаної норми слідує, що у зв`язку з тим, що матеріальне становище, сімейний стан, а також стан здоров`я платника аліментів або їх одержувача можуть протягом часу наявності аліментного зобов`язання змінюватися, законом передбачено, що за позовом якоїсь із цих осіб суд вправі змінити раніше встановлений розмір аліментів як в сторону їх зменшення, так і в сторону їх збільшення.

Як на підставу зміни розміру аліментів позивач вказує, що дитина вступила на навчання до Київського університету культури, на платну форму навчання, у зв`язку із чим вона несе додаткові витрати пов`язані із оплатою освітніх послуг, проживанням дитини, придбанням ноутбука для навчання.

На підтвердження вказаних обставин позивачем надано до позову довідку про отримуваний позивачем розмір доходу в Управлінні ПФУ Головного управління Пенсфйного фонду України у Вінницькій області (а.с.7); Договір про підготовку фахівця в Київському університеті культури від 26.07.2021 № 37728; довідку про те, що ОСОБА_3 дійсно навчається на першому курсі університету (а.с. 15, 16), квитанції про оплату за навчання та проживання в гуртожитку та контракт для проживання в гуртожитку (а.с. 17-21), паспорт споживчого кредиту, за яким було придбано ноутбук для навчання доньки (а.с. 22-24).

На спростування вказаних обставин відповідач надав наступні докази: свідоцтво про реєстрацію нового шлюбу з ОСОБА_5 ; свідоцтва про народження дітей у подружжя - ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) та ОСОБА_7 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ); довідку про те, що працює на посаді оператора газової котельні Комунального закладу «Липовецький міський будинок культури»; довідку про розмір отримуваної заробітної плати.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Аналізуючи зібрані у справі докази, суд дійшов висновку, що позивачем не підтверджено зміни її матеріального чи сімейного стану з часу ухвалення судового рішення про присудження аліментів на утримання їх спільної із відповідачем дитини, у той час як відповідач довів такі зміни належними та допустимими доказами, які вказують на погіршення його стану, отож правових підстав для зміни розміру аліментів суд не вбачає.

При цьому, суд звертає увагу, що в ідповідно до ст. 157 СК України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно.

Як було встановлено судом та не заперечувалось сторонами спору, дитина сторін навчається в навчальному закладі, що є здобуттям професійних навиків. Таке здобуття і витрати на нього не можуть бути віднесені до особливих обставин, витрати на які відповідно до ст.185 СК України, можуть бути покладені на одного із батьків, який не проживає з дитиною, оскільки це звичайні обставини, характерні для кожної дитини. Кожна дитина має здобути поширений професійний навик. Особливі обставини є тоді, коли дитина виявила незвичайні здібності, таланти, які потребують розвитку, а отже, і додаткових витрат. Це можуть бути загальновизнані творчі досягнення дитини, помітні наукові, спортивні, досягнення, тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від аліментів, які сплачуються одним з батьків, а відтак навчання дитини у вищому навчальному закладі охоплюються отримуваними аліментами до її повноліття.

З огляду на викладене та в контексті приведених норм регулювання предмета спору, суд дійшов висновку, що в задоволенні позову слід відмовити у повному обсязі.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує положення Глави 8 ЦПК України та ст.5 Закону України «Про судовий збір», а оскільки позивач при зверненні до суду із даним позовом була звільнена від сплати судового збору, а в задоволенні позову відмовлено, отож такі витрати слід компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись ст.ст. 2, 19, 23, 7680, 141, 258259, 263265, 268, 273279, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП - НОМЕР_2 ) про зміну способу стягнення аліментів, - відмовити в повному обсязі.

Судові витрати компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів учасниками справи до Апеляційного суду Вінницької області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Світлана ШПОРТУН