ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4920/22 Справа № 184/2504/21 Суддя у 1-й інстанції - Томаш В. І. Суддя у 2-й інстанції - Остапенко В. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2022 року м.Кривий Ріг

справа № 184/2504/21

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Остапенко В.О.,

суддів: Бондар Я.М., Зубакової В.П.,

сторони:

позивач: ОСОБА_1

відповідачі: Акціонерне товариство «Покровський гірничо-збагачувальний комбінат», Первинна організація профспілки металургів та гірників Покровського гірничо-збагачувального комбінату

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження, у порядку ч.13 ст. 7, ч.1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 12 травня 2022 року, яке ухвалено суддею Томаш В.І. у м. Покров Дніпропетровської області, відомостей щодо дати складання повного тексту рішення суду матеріали справи не містять, -

ВСТАНОВИВ:

В грудні 2021 року позивач ОСОБА_1 звернувся з позовом до Акціонерного товариства «Покровський гірничо-збагачувальний комбінат», Первинної організації профспілки металургів та гірників Покровського гірничо-збагачувального комбінату про стягнення заробітної плати.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він працював електрослюсарем Центральної енерголабораторії АТ «Покровський гірничо-збагачувальний комбінат». Безперервний стаж його роботи на вказаному підприємстві складає 35 років.

13.09.2021 року позивач звільнився з роботи у зв`язку з виходом на пенсію, але при звільненні роботодавець не виконав свої зобов`язання, зазначені у п. 6.11. коливного договору, а саме не виплатив йому при виході на пенсію одноразову матеріальну допомогу в розмірі трьох середньомісячних зарплат, посилаючись на те, що він не є членом профспілки. Позивач вважає, що ця причина відмови є надуманою, оскільки п. 6.11 колективного договору не містить такої вимоги до пенсіонера.

Позивач двічі звертався до голови правління АТ «Покровський ГЗК» з вимогою виплати йому належну при виході на пенсію одноразову матеріальну допомогу в розмірі трьох середньомісячних зарплат, але отримав відповіді від директора з управління персоналом О.В.Черьомушкіна про те, що така виплата йому не передбачена. Вказані обставини спричинили йому моральні страждання, що призвело до втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагає додаткових зусиль для організації життя.

На підставі наведеного вище позивач просив суд зобов`язати АТ «Покровський гірничо-збагачувальний комбінат» виплатити йому передбачену пунктом 6.11. колективного договору одноразову матеріальну допомогу в розмірі трьох середньомісячних заробітних плат та стягнути солідарно з відповідачів на його користь завдану моральну шкоду в розмірі однієї середньомісячної зарплати позивача; компенсувати йому за рахунок відповідачів судові витрати.

Рішенням Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 12 травня 2022 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення по справі про задоволення позовних вимог посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин справи та неврахування того, що п. 6.11. колективного договору передбачено, що при виході на пенсію робітнику виплачується одноразова матеріальна допомога за багаторічну сумлінну працю та позивач, як сумлінний працівник, який працював на підприємстві відповідача більше ніж 35 років, має право на таку виплату.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ст. 369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, позивач працював електрослюсарем Центральної енерголабораторії АТ «Покровський гірничо-збагачувальний комбінат». Безперервний стаж його роботи на вказаному підприємстві складає 35 років.

13.09.2021 року позивач звільнився з роботи у зв`язку з виходом на пенсію.

Вказані обставини відповідачами по справі не заперечувались.

Звертаючись до суду з позовом про стягнення заробітної плати позивач посилався на те, що роботодавець, при звільненні позивача у зв`язку з виходом на пенсію, не виконав свої зобов`язання, зазначені у п. 6.11. коливного договору, а саме не виплатив йому при виході на пенсію одноразову матеріальну допомогу в розмірі трьох середньомісячних зарплат.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що судом не встановлено з боку відповідачів АТ «Покровський гірничо-збагачувальний комбінат» та Первинної організації профспілки металургів та гірників Покровського ГЗК порушень діючого трудового законодавства, а тому відсутні законні підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Колегія суддів не може погодитись з висновками суду першої інстанції про відсутність правох підстав для задоволення позовних вимог позивача до відповідача АТ «Покровський гірничо-збагачувальний комбінат», з огляду на наступне.

Як вбачається із матеріалів справи, між сторонами виник спір щодо правомірності дій відповідача АТ «Покровський гірничо-збагачувальний комбінат», які полягають у невиплаті позивачу одноразової матеріальної допомоги при звільненні працівника на пенсію, яка передбачена п. 6.11. коливного договору.

Відповідачем по справі АТ «Покровський гірничо-збагачувальний комбінат» не заперечується той факт, що п. 6.11. колективного договору передбачено, що при звільненні працівника на пенсію йому, за поданням начальника цеху і цехового комітету, за багаторічну сумлінну працю, виплачується одноразова матеріальна допомога у розмірі, в залежності від кількості від загального стажу роботи.

Підставою для відмови виплати позивачу одноразову матеріальну допомогу в розмірі трьох середньомісячних заробітних плат, яка передбачена пунктом 6.11. колективного договору, відповідач АТ «Покровський гірничо-збагачувальний комбінат» зазначає той факт, що позивач, при звільненні на пенсію, не був членом Первинної організації профспілки металургів та гірників Покровського гірничо-збагачувального комбінату (а.с.8,10,13,14).

Колегія суддів вважає, що відповідачем по справі АТ «Покровський гірничо-збагачувальний комбінат» порушено право позивача на отримання одноразової матеріальної допомоги при звільненні на пенсію, з огляду на наступне.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» професійна спілка (профспілка), - це добровільна неприбуткова громадська організація, що об`єднує громадян, пов`язаних спільними інтересами за родом їх професійної (трудової) діяльності (навчання).

Відповідно до частини першої статті 11 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» для представництва і здійснення захисту прав та інтересів членів профспілок на відповідному рівні договірного регулювання трудових і соціально-економічних відносин профспілки, організації профспілок можуть мати статус первинних, місцевих, обласних, регіональних, республіканських, всеукраїнських.

Згідно з частиною першою статті 20 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» профспілки, їх організації та об`єднання ведуть колективні переговори, укладають колективні договори, генеральну, галузеві (міжгалузеві), територіальні угоди від імені працівників у порядку, встановленому законом.

Профспілки, їх об`єднання здійснюють контроль за виконанням колективних договорів, угод.

Згідно зі статтею 11 КЗпП України, колективний договір укладається на основі чинного законодавства, прийнятих сторонами зобов`язань з метою регулювання виробничих, трудових і соціально-економічних відносин і узгодження інтересів трудящих, власників та уповноважених ними органів.

Відповідно до статті 12 КЗпП України, колективний договір укладається між власником або уповноваженим ним органом (особою), з однієї сторони, і первинною профспілковою організацією, які діють відповідно до своїх статутів, а у разі їх відсутності - представниками, вільно обраними на загальних зборах найманих працівників або уповноважених ними органів, з другої сторони.

Якщо на підприємстві, в установі, організації створено кілька первинних профспілкових організацій, вони повинні на засадах пропорційного представництва (згідно з кількістю членів кожної первинної профспілкової організації) утворити об`єднаний представницький орган для укладення колективного договору. В цьому разі кожна первинна профспілкова організація має визначитися щодо своїх конкретних зобов`язань за колективним договором та відповідальності за їх невиконання. Первинна профспілкова організація, що відмовилася від участі в об`єднаному представницькому органі, позбавляється права представляти інтереси працівників при підписанні колективного договору.

Згідно з частиною третьою статті 13 КЗпП України, колективний договір може передбачати додаткові порівняно з чинним законодавством і угодами гарантії, соціально-побутові пільги.

Положення колективного договору поширюються на всіх працівників підприємства, установи, організації незалежно від того, чи є вони членами професійної спілки, і є обов`язковими як для власника або уповноваженого ним органу, так і для працівників підприємства, установи, організації(стаття 18 КЗпП України).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про колективні договори і угоди» колективний договір, угода укладаються на основі чинного законодавства, прийнятих сторонами зобов`язань з метою регулювання виробничих, трудових і соціально-економічних відносин і узгодження інтересів працівників та роботодавців.

Колективний договір укладається між роботодавцем з однієї сторони і одним або кількома профспілковими органами, а у разі відсутності таких органів - представниками працівників, обраними і уповноваженими трудовим колективом з іншої сторони (стаття 3 цього Закону ).

Умови колективних договорів і угод, укладених відповідно до чинного законодавства, є обов`язковими для підприємств, на які вони поширюються, та сторін, які їх уклали. Умови колективних договорів або угод, що погіршують порівняно з чинним законодавством становище працівників, є недійсними, і забороняється включати їх до договорів і угод. Забороняється включати до трудових договорів умови, що погіршують становище працівників порівняно з чинним законодавством, колективними договорами та угодами (Закону України «Про колективні договори і угоди» ).

Зміст колективного договору визначається сторонами в межах їх компетенції. У колективному договорі встановлюються взаємні зобов`язання сторін щодо регулювання виробничих, трудових, соціально-економічних відносин, зокрема зміни в організації виробництва і праці; забезпечення продуктивної зайнятості; нормування і оплати праці, встановлення форми, системи, розмірів заробітної плати та інших видів трудових виплат (доплат, надбавок, премій та ін.); встановлення гарантій, компенсацій, пільг; участі трудового колективу у формуванні, розподілі і використанні прибутку підприємства (якщо це передбачено статутом); режиму роботи, тривалості робочого часу і відпочинку; умов і охорони праці; забезпечення житлово-побутового, культурного, медичного обслуговування, організації оздоровлення і відпочинку працівників; гарантій діяльності профспілкової чи інших представницьких організацій працівників; умов регулювання фондів оплати праці та встановлення міжкваліфікаційних (міжпосадових) співвідношень в оплаті праці; заборона дискримінації (стаття 7 Закону України «Про колективні договори і угоди»).

Положення колективного договору поширюються на всіх працівників підприємств незалежно від того, чи є вони членами профспілки, і є обов`язковими як для роботодавця, так і для працівників підприємства. Положення генеральної, галузевої (міжгалузевої), територіальної угод діють безпосередньо і є обов`язковими для всіх суб`єктів, що перебувають у сфері дії сторін, які підписали угоду. Колективний договір, угода набирають чинності з дня їх підписання представниками сторін або з дня, зазначеного у колективному договорі, угоді. Після закінчення строку дії колективний договір, угода продовжує діяти до того часу, поки сторони не укладуть новий або не переглянуть чинний, якщо інше не передбачено договором, угодою. Колективний договір, угода зберігають чинність у разі зміни складу, структури, найменування роботодавця, від імені якого укладено цей договір, угоду. Сторони, що уклали угоду, повинні інформувати громадян через засоби масової інформації про зміни та доповнення до угоди та хід її реалізації і забезпечити розміщення тексту угоди у засобах масової інформації (стаття 9 Закону України «Про колективні договори і угоди»).

Отже, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що з боку відповідача АТ «Покровський гірничо-збагачувальний комбінат» відсутні порушення діючого трудового законодавства, оскільки в даному випадку відповідачем АТ «Покровський гірничо-збагачувальний комбінат» було порушено право позивача на отримання одноразової матеріальної допомоги в розмірі трьох середніх заробітних плат при звільненні працівника на пенсію, яка передбачена п. 6.11. колективного договору, так як положення колективного договору поширюються на всіх працівників підприємств незалежно від того, чи є вони членами профспілки, і є обов`язковими як для роботодавця, так і для працівників підприємства.

На підставі наведеного вище позовні вимоги позивача про зобов`язання АТ «Покровський ГЗК» виплатити ОСОБА_1 передбачену пунктом 6.11. колективного договору одноразову матеріальну допомогу в розмірі трьох середньомісячних заробітних плат підлягають задоволенню.

Також частковому задоволенню підлягають позовні вимоги позивача про стягнення з АТ «Покровський ГЗК» на його користь моральної шкоди, з огляду на наступне.

Згідно ст. 237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

В постанові Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», зазначено, що розмір відшкодування моральної(немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних, тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Факт заподіяння моральної шкоди пов`язують не лише зі станом напруженості під впливом сильнодіючого впливу, яким є стрес, а із наявністю втрат фізичного і психічного характеру, які тягнуть за собою порушення нормальних життєвих зв`язків потерпілого, зменшення його суспільної активності, потребують від нього додаткових зусиль для організації життя.

Частинами 1, 3 статті 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

На переконання колегії суддів, з відповідача АТ «Покровський ГЗК» на користь ОСОБА_1 належить стягнути компенсацію моральної шкоди, оскільки неправомірними діями відповідача щодо безпідставної невиплати одноразової матеріальної допомоги, передбаченої пунктом 6.11. колективного договору, йому було завдано моральної шкоди, яка полягає у душевних стражданнях з приводу несправедливості відмови у такій виплаті, а також у зв`язку з необхідністю докладання значних зусиль протягом тривалого часу для відновлення своїх прав на отримання належних виплат, що потягло за собою зміну звичного укладу життя позивача.

При цьому вимоги позивача про солідарне стягнення моральної шкоди з відповідачів Акціонерного товариства «Покровський гірничо-збагачувальний комбінат» та Первинної організації профспілки металургів та гірників Покровського гірничо-збагачувального комбінату є безпідставною, оскільки за порушення прав позивача в даному випадку відповідає роботодавець АТ «Покровський ГЗК», тому рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог позивача до Первинної організації профспілки металургів та гірників Покровського гірничо-збагачувального комбінату є законним.

На підставі наведеного вище, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга позивача підлягає частковому задоволенню, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині відмови в задоволенні позовних вимог позивача до АТ «Покровський ГЗК» з ухваленням в цій частині нового рішення про зобов`язання АТ «Покровський ГЗК» виплатити ОСОБА_1 передбачену пунктом 6.11. колективного договору одноразову матеріальну допомогу в розмірі трьох середньомісячних заробітних плат та стягнення з АТ «Покровський ГЗК» на користь ОСОБА_1 моральної шкоди в розмірі 3 000 грн. В іншій частині в задоволенні позовних вимог позивача до АТ «Покровський ГЗК» слід відмовити, а рішення суду в частині відмови в задоволенні позовних вимог позивача до Первинної організації профспілки металургів та гірників Покровського гірничо-збагачувального комбінату слід залишити без змін.

Крім того, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача АТ «Покровський ГЗК» на користь позивача підлягає стягненню судовий збір за подання позову в розмірі 908 грн. та судовий збір за розгляд справи судом апеляційної інстанції в розмірі 1 362 грн.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 12 травня 2022 року скасувати в частині відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Покровський гірничо-збагачувальний комбінат» про стягнення заробітної плати та ухвалити в цій частині нове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Покровський гірничо-збагачувальний комбінат» про стягнення заробітної плати задовольнити частково.

Зобов`язати Акціонерне товариство «Покровський гірничо-збагачувальний комбінат» виплатити ОСОБА_1 передбачену пунктом 6.11 колективного договору одноразову матеріальну допомогу в розмірі трьох середньомісячних заробітних плат.

Стягнути з Акціонерного товариства «Покровський гірничо-збагачувальний комбінат» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 3 000 (три тисячі) грн.

Стягнути з Акціонерного товариства «Покровський гірничо-збагачувальний комбінат» на користь ОСОБА_1 судовий збір за подання позову в розмірі 908 (дев`ятсот вісім) грн.

В іншій частині в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Покровський гірничо-збагачувальний комбінат» про стягнення заробітної плати відмовити.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Стягнути з Акціонерного товариства «Покровський гірничо-збагачувальний комбінат» на користь ОСОБА_1 судовий збір за розгляд справи судом апеляційної інстанції в розмірі 1 362 (одна тисяча триста шістдесят дві) грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 27 липня 2022 року.

Головуючий:

Судді: