РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 609/157/22

2/609/174/2022

15 березня 2022 року Шумський районний суд Тернопільської області

в складі головуючої судді Катерняк О.М.

при секретарі судового засідання Мацишиній Г.О.

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Шумськ цивільну справу за позовом: ОСОБА_1 до

відповідача: ОСОБА_2

вимоги позивача: про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнання права власності на спадкове майно за заповітом,

учасники справи - не з`явилися,-

В С Т А Н О В И В :

І. Стислий виклад позиції позивача.

1. 21 лютого 2022 року ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 (далі відповідач) з вимогою про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнання права власності на спадкове майно за заповітом, що залишилося після смерті баби ОСОБА_3 .

2. Позов обґрунтований тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер дід позивача ОСОБА_4 . Після його смерті залишилося спадкове майно, що складається із Ѕ частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться у АДРЕСА_1 . Дане домоволодіння відноситься до соціальної групи колгоспний двір, головою якого був померлий ОСОБА_4 . Після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно, яке успадкувала його дружина ОСОБА_3 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла баба позивача ОСОБА_3 . Після її смерті залишилося спадкове майно, що складається із житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться у АДРЕСА_1 . Померла була членом колгоспного двору, після її смерті відкрилася спадщина на належне їй майно.

Як зазначає позивач в позовній заяві, на випадок своєї смерті померла зробила розпорядження, згідно якого призначила його спадкоємцем усього належного їй майна, склавши заповіт. Спадщину після смерті померлої позивач прийняв у відповідності до ст. 1268 ЦК України, оскільки постійно на день її смерті проживав з нею в одному господарстві. На даний час не передбачено реєстрацію права власності на частки в колгоспному дворі, а тому вирішити питання щодо набуття права власності на майно колишнього колгоспного двору можливе лише в судовому порядку.

Позивач звертався в нотаріальну контору по питанню успадкування зазначеного майна, однак отримав відмову і рекомендацію звернутися до суду.

На підставі викладеного, позивач просить позов його задовольнити та визнати за ним право власності на спадкове майно, яке залишилося після смерті баби ОСОБА_3 , а саме на житловий будинок із господарськими будівлями у АДРЕСА_1 .

ІІ. Процесуальні дії у справі.

3. Ухвалою Шумського районного суду Тернопільської області від 23 лютого 2022 року було відкрито провадження у даній цивільній справі за правилами загального позовного провадження і призначено до підготовчого розгляду на 15 березня 2022 року.

4. Позивач ОСОБА_1 в підготовче судове засідання не з`явився, через канцелярію суду подав заяву, в якій просив проводити розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав повністю.

Відповідач ОСОБА_2 в підготовче судове засідання також не з`явився, через канцелярію суду подав заяву, в якій просив розглядати справу у його відсутності, позовні вимоги визнав повністю і не заперечував проти визнання за позивачем ОСОБА_1 права власності на спадкове майно після смерті ОСОБА_3 .

5. Відповідно до ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

6. Судом на підставі частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК), у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин.

Дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини.

7. Постановою Верховної Ради України № 807-ІХ від 17.07.2020 року Про утворення та ліквідацію районів, що набрала чинності 19.07.2020 року, змінений адміністративно-територіальний устрій нашої Держави.

Зокрема, відповідно до підпункту 19 пункту 3 та абзацу 1 підпункту 19 пункту 1 цієї Постанови ліквідований Шумський район Тернопільської області та утворений Кременецький район Тернопільської області (з адміністративним центром у місті Кременець) у складі територій Борсуківської сільської, Великодедеркальської сільської, Вишнівецької селищної, Кременецької міської, Лановецької міської, Лопушненської сільської, Почаївської міської, Шумської міської територіальних громад, затверджених Кабінетом Міністрів України.

8. Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 вбачається, що ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Круголець Шумського району Тернопільської області, про що в книзі реєстрації актів про смерть зроблено запис за № 21.

9. Відповідно до Свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок та Реєстрового напису на документи про право власності від 29.06.1988р. вбачається, що жилий будинок в цілому з приналежними до нього будівлями та спорудами, який розташований в АДРЕСА_1 дійсно належить колгоспному двору, головою якого є ОСОБА_4 . Свідоцтво видано на підставі рішення виконкому Шумської районної ради народних депутатів № 147 від 19 липня 1988 року «Про право особистої власності на житловий будинок».

10. Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 вбачається, що ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Круголець Шумського району Тернопільської області, про що складено відповідний актовий запис за № 197.

11. Згідно із довідкою про технічні показники об`єкта нерухомого майна, наявність (відсутність) нового будівництва, реконструкції, капітального ремонту, перепланування № 18 від 02.02.2022р., виданою КП «Шумське бюро технічної інвентаризації» вбачається, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться у АДРЕСА_1 , зареєстрований за ОСОБА_4 (голова колгоспного двору) на підставі свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок видане згідно рішення виконкому Шумської районної ради народних депутатів № 147 від 19.07.1988р.

12. Судом встановлено, що заповітом, посвідченим 05.09.2014р. секретарем Кордишівської сільської ради Шумського району Тернопільської області, підтверджується, що ОСОБА_3 на випадок своєї смерті зробила наступне розпорядження: все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті і на що вона за законом матиме право, заповіла ОСОБА_1 .

13. Із довідки № 10 від 02.02.2022р., виданої Шумською міською радою Тернопільської області, підписаною старостою села вбачається, що станом на 01.07.1990р. головою колгоспного двору за адресою АДРЕСА_1 , був ОСОБА_4 , членом колгоспного двору була ОСОБА_3 .

14. Із довідки № 12 від 02.02.2022р., виданої Шумською міською радою Тернопільської області, підписаною старостою села вбачається, що ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 вступила в управління спадковим майном після смерті свого чоловіка ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , шляхом отримання документів на руки.

Отже, померлому ОСОБА_4 належало майно, що складається із: Ѕ частини жилого будинку з приналежними до нього господарськими будівлями та спорудами у АДРЕСА_1 . Дане домоволодіння відноситься до соціальної групи колгоспний двір, померлий був головою колгоспного двору. Після смерті померлого успадкувала все спадкове майно його дружина, ОСОБА_3 , яка була членом колгоспного двору, однак юридично його не оформила, якій також належить 1/2 частина даного домоволодіння.

Таким чином, померлій ОСОБА_3 належить майно, що складається із жилого будинку з приналежними до нього господарськими будівлями та спорудами у АДРЕСА_1 . Дане домоволодіння відноситься до колгоспного двору, де померлий ОСОБА_4 був головою колгоспного двору, а померла ОСОБА_3 - членом колгоспного двору.

15. Із довідки № 13 від 02.02.2022р., виданої Шумською міською радою Тернопільської області, підписаною старостою села, вбачається, що ОСОБА_3 , на момент своєї смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 була зареєстрована та постійно проживала за адресою АДРЕСА_1 . Разом з нею постійно проживав без реєстрації ОСОБА_1 . Був зареєстрований, але проживав за кордоном ОСОБА_2 .

16. Той факт, що померлі ОСОБА_4 та ОСОБА_3 були подружжям підтверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 1 від 27.01.2022р., виданого Шумським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Кременецькому районі Тернопільської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ).

17. Той факт, що померлі ОСОБА_4 та ОСОБА_3 були дідом та бабою позивача ОСОБА_1 підтверджується наступними документами:

- свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 , відповідно до якого слідує, що ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_5 в с. Кордишів Шумського району Тернопільської області, в графі «батьки» вказано: батько - ОСОБА_2 , мати - ОСОБА_5 ;

- свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4 , відповідно до якого слідує, що ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_6 в с. Круголець Кременецького району Тернопільської області, в графі «батьки» вказано: батько - ОСОБА_4 , мати - ОСОБА_3 .

18. Своєю постановою № 02-12/1243 від 18.02.2022р. приватний нотаріус Кременецького районного нотаріального округу Тернопільської області Зелінський П.І. відмовив спадкоємцю ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті баби ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 по тій причині, що відповідно до листа Міністерства юстиції України № 19-32/319 від 21 лютого 2005 року: «у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не була проведена і правовстановлюючий документ відсутній, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватись у судовому порядку».

ІV. Оцінка Суду.

19. За змістом частини четвертої статті 200 ЦПК ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

Так, частиною четвертою статті 206 ЦПК передбачено, що у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Таким чином, ЦПК допускає ухвалення рішення в підготовчому судовому засіданні і в правовідносинах, що виникли між сторонами відповідачі позов визнали, таке визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тобто в даному випадку наявні законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову в підготовчому судовому засіданні.

20. Відтак, проаналізувавши вищенаведене, суд приходить до висновку, що до виниклих правовідносин слід застосувати наступні норми матеріального права.

21. Згідно ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

22. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

23. Відповідно до вимог ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

24. Вимогами ст.10 ЦПК України передбачено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

25. Відповідно до вимог ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

26. Як передбачено ч. 1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

27. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною другою статті 16 ЦК України , або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

28. Відповідно до п.1 та п. 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

29. Правовий статус майна колгоспного двору був врегульований ст.ст. 120-126 Цивільного кодексу УРСР 1963 року. У відповідності до ст. 112 ЦК Української РСР, майно може належати на праві спільної власності двом або кільком колгоспам чи іншим кооперативним та іншим громадським організаціям, або державі і одному чи кільком колгоспам або іншим кооперативним та іншим громадським організаціям, або двом чи кільком громадянам. Розрізняється спільна власність з визначенням часток (часткова власність) або без визначення часток (сумісна власність).

30. Згідно зі ст. 120 Цивільного кодексу УРСР 1963 року, майно колгоспного двору належить всім членам двору на праві спільної сумісної власності. Колгоспний двір може мати у власності підсобне господарство на присадибній ділянці землі, що знаходиться в його користуванні, жилий будинок, продуктивну худобу, птицю та дрібний сільськогосподарський реманент відповідно до статуту колгоспу. Крім того, колгоспному дворові належать передані в його власність членами двору їх трудові доходи від участі в громадському господарстві колгоспу або інше передане ними у власність двору майно, а також предмети домашнього вжитку і особистого користування, придбані на спільні кошти.

31. Відповідно до ст. 563 ЦК УРСР 1963 року, у випадку смерті члена колгоспного двору спадкування в майні двора не відкривається, а спадкується лише особисте майно членів колгоспного двору. Якщо після смерті члена колгоспного двору інших членів двору не залишилося, майно двору спадкується на загальних підставах.

32. За змістом ст.123 Цивільного кодексу УРСР 1963 року розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Частку працездатного члена двору в майні двору може бути зменшено або у її виділенні зовсім відмовлено у зв`язку з недовгочасним його перебуванням у складі двору або незначною участю своєю працею чи коштами в господарстві двору.

33. Жилий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, який розташований в АДРЕСА_1 станом на 01 липня 1990 року мав статус колгоспного двору, головою якого був ОСОБА_4 , а членом колгоспного двору - ОСОБА_3 .

Отже кожен з них набув у власність по 1/2 частині вказаного вище жилого будинку з приналежними до нього будівлями та спорудами.

34. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 13 постанови від 24 червня 1983 року № 4 «Про практику розгляду судами України справ про спадкування», та в підпункті г) пункту 6 постанови від 22 грудня 1995 року №20 «Про судову практику у справах права приватної власності», правила ст. 563 ЦК УРСР про те, що спадщина на майно колгоспного двору відкривається лише після смерті останнього його члена, поширюється на випадки припинення колгоспного двору лише з цих підстав до 1 липня 1990 року. У разі смерті члена колгоспного двору після 30 червня 1990 року спадщина на відповідну частку майна колгоспного двору відкривається після смерті кожного з його колишніх членів.

35. ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 , після його смерті залишилося спадкове майно, що складалося із Ѕ частини жилого будинку з приналежними до нього господарськими будівлями та спорудами у АДРЕСА_1 ., яке успадкувала його дружина ОСОБА_3 , однак юридично це не оформила. Тобто, після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 залишилося спадкове майно, яке складається із жилого будинку з приналежними до нього господарськими будівлями та спорудами у АДРЕСА_1 . ОСОБА_3 була останнім членом колгоспного двору.

36. Відповідно до п.п. 4.15, 4.18 п. 4 гл. 10 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затверджено Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 р. № 296/5, видача свідоцтва про спадщину на майно, яке підлягає реєстрації проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони та арешту цього майна. Якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, нотаріус отримує інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі, свідоцтва про право на спадщину документів, нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

37. Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

38. До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

39. Права та обов`язки, які не входять до складу спадщини, передбачені положеннями статті 1219 ЦК України.

Отже, об`єктами спадщини за ЦК України є права та обов`язки, які належали особі на час смерті, крім тих, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця.

40. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).

41. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

42. Згідно із ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

43. Із ст.1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

44. У відповідності до ст.1235 ЦК України Заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кількох фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

45. Згідно зі ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

46. Згідно із ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

47. За вимогами ст. 328 ЦК України, право власності на майно вважається набутим правомірно, якщо інше не буде встановлено в судовому порядку або незаконність права власності не випливатиме із закону.

48. Власник майна, як це передбачає ст. 392 ЦК України, може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвічує його право власності.

49. Відповідно до абз. 3 п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року, у разі відмови нотаріуса в оформленні прав на спадщину особа може звертатися до суду за правилами позовного провадження.

В даний час у позивача виникла необхідність оформити право власності на спадкове майно, а саме, на жилий будинок з приналежними до нього господарськими будівлями та спорудами, як спадкове майно, після смерті баби ОСОБА_3 .

Суд знаходить, що в даних правовідносинах виникнення права власності у позивача пов`язується з правом спадкування.

Щодо вимоги про встановлення факту постійного проживання разом з спадкодавцем на час відкриття спадщини, суд зазначає наступне.

50. Згідно ст. 257 ЦК України заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання.

51. В силу ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

52. На підставі ч.ч. 3, 5 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу (шість місяців), він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

У своїй ухвалі № 505/2085/14-ц від 14.09.2016 року Вищий спеціалізований суд з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшов висновку - «якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Згідно зі ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Відсутність реєстрації спадкоємця за останнім місцем проживання спадкодавця сама по собі не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини ч. 3 ст. 1268 ЦК України підтверджуються достатністю інших належних і допустимих доказів.»

53. Місцем проживання фізичної особи згідно з ч. 1 ст. 29 ЦК України є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

54. За змістом п. п. 3.21., 3.22. глави 10 розділу ІІ «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5, спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї.

55. Відповідно до ч.1 ст.1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

56. Згідно роз`яснень викладених у пп.2 п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах спадкування" №7 від 30.05.2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини.

57. З положень ч. 2 ст.1120 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, із якого вона оголошується померлою.

58. Положеннями ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір проживання в Україні» передбачено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

З огляду на викладене, відсутність реєстрації спадкоємця за останнім місцем проживання спадкодавця сама по собі не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

До спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори.

59. Як вбачається з наданих суду доказів, позивачем доведено факт постійного проживання разом з спадкодавцем на час відкриття спадщини, а тому позов в цій частині підлягає задоволенню.

Як вбачається із заяви ОСОБА_6 , вона підтверджує те, що ОСОБА_1 дійсно проживав без реєстрації разом із своєю бабою ОСОБА_3 , доглядав, вів спільне господарство, здійснив поховання.

60. Згідно з ч. 1 ст.81 ЦПК, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

61. Таким чином, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог, так як в даному випадку мають місце порушення прав позивача, які підлягають захисту, шляхом встановлення факту постійного проживання ОСОБА_1 разом із спадкодавцем ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , за адресою: АДРЕСА_1 , на час відкриття спадщини, та визнання за позивачем права власності на жилий будинок з приналежними до нього господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 .

62. Даний спір підлягає розгляду в судовому порядку, оскільки іншим шляхом його вирішити не можливо, а набуття позивачем права на жилий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами не порушує права, свободи та інтереси інших осіб.

V. Розподіл судових витрат між сторонами.

63. Позивачем при подачі позову було сплачено 1986 грн. 00 коп. судового збору.

З цих підстав,

Керуючись статтями 15, 16, 328, 1216-1218, 1223, 1258, 1265, 1268, Цивільного кодексу України, статтями 2, 4, 5, 10-13, 18, 76, 77, 81, 257-259, 263-265, 315 Цивільного процесуального кодексу, ст.ст. 112, 120-126 ЦК Української РСР (1963 року) суд, -

У Х В А Л И В :

1.Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнання права власності на спадкове майно за заповітом - задовольнити повністю.

2.Встановити факт постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, яка відкрилася після смерті баби ОСОБА_3 .

3.Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_7 , зареєстроване місце проживання: с. Кордишів, Кременецького району, Тернопільської області, паспорт НОМЕР_5 , РНОКПП НОМЕР_6 ) право власності на спадкове майно за заповітом, що залишилося після смерті баби ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , що складається із житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться у АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Повне рішення складено 15 березня 2022 року.

Суддя: О. М. Катерняк