РІШЕННЯ

Іменем України

09.08.2022 року м. Львів

Франківський районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді Кузь В.Я.

за участю секретаря судового засідання Савченко А.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду у м. Львові в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Національної академії внутрішніх справ до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за навчання, 3% річних та інфляційної складової від суми заборгованості, -

встановив:

Позивач звернувся в суд з позовною заявою про стягнення заборгованості за навчання, 3% річних та інфляційної складової від суми заборгованості. Позов мотивує тим, що Національна академія внутрішніх справ (далі НАВС) є державним вищим навчальним закладом, основним завданням якого є освітня діяльність згідно з державними стандартами вищої освіти у відповідності до вимог Закону України Про вищу освіту. Наказом ректора НАВС від 11.08.2014 № 128 о/с відповідача ОСОБА_1 зараховано курсантом першого курсу денної форми навчання НАВС. Між НАВС, комплектуючим органом ГУ МВС України в Львівській області та відповідачем укладено договір № 14-226 про підготовку фахівця у НАВС, відповідно до якого відповідач навчався за рахунок коштів державного бюджету і зобов`язувався після закінчення навчання відпрацювати не менше трьох років за місцем розподілу в органах внутрішніх справ, а у разі відмови відшкодувати витрати пов`язані з утриманням у навчальному закладі. Відповідач під час навчання перебував на державному забезпеченні харчуванням, речовим майном, грошовим утриманням та житлом із наданням комунальних послуг. Після закінчення навчання, відповідно до наказу НАВС від 21.06.2018 № 890 відповідачу видано диплом за напрямком підготовки «Правознавство» та направлено до місця проходження служби. Відповідно до ч. 6 ст. 18 ЗУ «Про міліцію» (який діяв під час навчання відповідача), особи начальницького складу органів внутрішніх справ, які звільняються із служби протягом трьох років після закінчення вищого навчального закладу МВС України за власним бажанням, через службову невідповідність або за порушення дисципліни, відшкодовують МВС України витрати, пов`язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, в порядку, установленому Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється в судовому порядку. Наказом ГУ НП у Львівській області від 03.12.2020 № 363 о/с відповідача звільнено зі служби в поліції за власним бажанням до відпрацювання трирічного терміну після закінчення навчання. Відповідно до п. 2.3.6. Договору відповідач зобов`язався, у випадку звільнення з органів внутрішніх справ до відпрацювання трирічного терміну після випуску з НАВС, відшкодувати у повному обсязі витрати, пов`язані з утриманням у навчальному закладі. Пунктом 3.1. Договору передбачено, що підставою відшкодування витрат є звільнення з органів внутрішніх справ за власним бажанням протягом трьох років після закінчення навчання. Також, відповідно до п. 3.2. Договору, підставою для відшкодування фактичних витрат на підготовку фахівця є відмова від подальшого проходження служби в органах внутрішніх справ протягом трьох років після закінчення навчання. Відповідно до п. 4.1. Договору, відшкодування здійснюється в розмірі фактичних витрат пов`язаних з: грошовим, продовольчим та речовим забезпеченням, оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв. Відповідно до п. 4.2. Договору, у разі дострокового розірвання договору здійснюється розрахунок фактичних витрат за відповідними видами забезпечення згідно з нормами утримання на день, який зазначено в наказі про відрахування з навчального закладу та звільнення з органів внутрішніх справ. На сьогодні, обов`язок відшкодування витрат пов`язаних з утриманням у навчальному закладі у разі дострокового звільнення передбачено ч. 4 ст. 74 Закону України «Про Національну поліцію», відповідно до якого, особи, які навчаються за державним замовленням у ВНЗ, які здійснюють підготовку поліцейських, у разі дострокового розірвання контракту про здобуття освіти з будь-яких підстав, крім звільнення зі служби в поліції на підставі підпунктів 2, 4 ч. 1 ст. 77 цього Закону, а також поліцейські, звільнені зі служби в поліції протягом трьох років після закінчення вищезазначених навчальних закладів з будь-яких підстав, крім звільнення зі служби в поліції на підставі підпунктів 2, 4 ч.1 ст. 77 цього Закону, відшкодовують МВС України витрати, пов`язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, в порядку, визначеному КМУ. На момент навчання відповідача діяв Порядок відшкодування особами витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ, затверджений Постановою КМУ від 01.03.2007 № 313. Відповідно до п. 2 зазначеного Порядку, відшкодування здійснюється у розмірі фактичних витрат, пов`язаних з: грошовим, продовольчим, речовим забезпеченням; перевезенням до місця проведення щорічної основної та канікулярної відпустки та у зворотному напрямку; оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв. На момент випуску та звільнення відповідача, вступив в силу Порядок відшкодування особами витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських затверджений Постановою КМУ від 12.04.2017 № 261 (далі - Порядок відшкодування). Відповідно до п. 3 Порядку відшкодування, відшкодування здійснюється в розмірі витрат, пов`язаних з: грошовим, продовольчим, речовим, медичним забезпеченням; оплатою комунальних послуг та спожитих енергоносіїв. Розрахунок витрат на утримання осіб у ВНЗ здійснюється відповідно до встановлених норм за їх фактичною вартістю. Розрахунок комунальних послуг та спожитих енергоносіїв здійснюється виходячи із середнього обсягу споживання у відповідному вищому навчальному закладі на одну особу за добу за період її фактичного перебування в такому закладі. Під час проведення розрахунків застосовуються тарифи, що встановлені для населення і діють у місцевості, в якій розташований ВНЗ, у відповідному навчальному році. Згідно Порядку відшкодування, витрати відшкодовуються особою в повному розмірі за весь період її навчання. Відтак, зважаючи на викладене, просить стягнути з відповідача 94 081 (дев`яносто чотири тисячі вісімдесят одна) гривень 18 коп., яка складається з 83 744 (вісімдесят три тисячі сімсот сорок чотири) гривень 02 коп. заборгованості, пов`язаної з утриманням у навчальному закладі; 7 928 (сім тисяч дев"ятсот двадцять вісім) гривень 61 коп. інфляційного збільшення боргу; 2 408 (дві тисячі чотириста вісім) гривень 55 коп. 3 % річних від несплаченої заборгованості, з урахуванням того, що відповідач як боржник не виконує своїх зобов`язань за договором, відповідно до норм ЦК України.

Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 24.03.2022р. відкрито спрощене позовне провадження та призначено судовий розгляд справи без повідомлення сторін.

Відповідно до ч.5 ст.278 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Ч.8 цієї статті визначено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться.

У відповідності до вимог п.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання усіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали цивільної справи та з`ясувавши фактичні обставини, у їх сукупності, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

У відповідності до ч.1 ст.4 цього кодексу, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до Статуту, Національна академія внутрішніх справ є закладом вищої освіти із специфічними умовами навчання, державної форми власності, що провадить інноваційну освітню діяльність, пов`язану з наданням вищої освіти на різних ступенях вищої освіти за певними спеціальностям, є юридичною особою, бюджетною установою та перебуває у сфері управління Міністерства внутрішніх справ України.

Судом встановлено, що 25 серпня 2014 року між позивачем та відповідачем укладено договір №14-226 про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ України (Національній академії внутрішніх справ).

Відповідно до п.1 цього договору, його предметом є підготовка за державним замовленням на денній формі навчання фахівця освітньо - кваліфікаційного рівня бакалавр за напрямом (спеціальністю) правознавство.

Відповідно до п.2.1.1. - 2.1.4 договору, виконавець зобов"язується забезпечити теоретичну та практичну підготовку фахівця згідно з навчальними планами та програмами і вимогами освітньо - кваліфікаційних рівнів; створити умови для навчання особи та розробити програми для успішного проходження нею практик і стажування в підрозділах замовника або інших підрозділах за погодженням з замовником; забезпечити особу харчуванням, речовим майном та грошовим утриманням за нормами, затвердженими нормативно-правовими актами України.

Суд вважає встановленим, що позивач як виконавець належним чином виконав свої обов"язки, передбачені договором, зважаючи на те, що згідно витягу з наказу ректора Національної академії внутрішніх справ В. Чернєя від 21.06.2018р. №890 "Про завершення навчання здобувачів ступеня вищої освіти бакалавр за напрямом підготовки "Правознавство" навчально - наукового інституту №2", присуджено ступінь вищої освіти бакалавра за напрямком підготовки "Правознавство", видано документи про вищу освіту здобувачам згідно з додатком та відраховано з числа кусрантів навчально - наукового інституту №2 НАВС 21.06.2018 у зв"язку із завершенням навчання за освітньо - професійною програмою, видано диплом бакалавра відповідачу ОСОБА_1 .

В матеріалах справи містяться документи щодо витрат коштів на харчування курсанта, забезпечення медичними препаратами перемінного особового складу НАВС, речовим майном перемінного особового складу академії, одностроєм поліцейських перемінного особового складу академії, фактичні витрати на оплату комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв, які свідчать про те, що позивачем за час навчання відповідача здійснювалося належне його утримання та забезпечення.

Відповідно до витягу з наказу начальника Головного управління Національної поліції у Львівській області В.Віконського від 03.12.2020 №363 о/с "По особовому складу", відповідача ОСОБА_1 звільнено відповідно до ЗУ "Про національну поліцію" зі служби в поліції за п.6 ч.1 ст.77 (у зв"язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України).

Відповідно до ч. 6 ст. 18 ЗУ Про міліцію (який діяв під час навчання Відповідача), особи начальницького складу ОВС, які звільняються із служби протягом трьох років після закінчення вищого навчального закладу МВС України за власним бажанням, через службову невідповідність або за порушення дисципліни, відшкодовують МВС України витрати, пов`язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, в порядку, установленому Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється в судовому порядку.

Відповідно до п. 2.3.6. договору, відповідач зобов`язався, у випадку звільнення з органів внутрішніх справ до відпрацювання трирічного терміну після випуску з НАВС, відшкодувати у повному обсязі витрати, пов`язані з утриманням у навчальному закладі.

Пунктом 3.1. договору передбачено, що підставою відшкодування витрат є звільнення з органів внутрішніх справ за власним бажанням протягом трьох років після закінчення навчання. Відповідно до п. 3.2. договору, підставою для відшкодування фактичних витрат на підготовку фахівця є відмова від подальшого проходження служби в органах внутрішніх справ протягом трьох років після закінчення навчання.

Відповідно до п. 4.1. договору, відшкодування здійснюється в розмірі фактичних витрат пов`язаних з: грошовим, продовольчим та речовим забезпеченням, оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв.

Відповідно до п. 4.2. договору, у разі дострокового розірвання договору здійснюється розрахунок фактичних витрат за відповідними видами забезпечення згідно з нормами утримання на день, який зазначено в наказі про відрахування з навчального закладу та звільнення з органів внутрішніх справ.

Ч. 4 ст. 74 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що особи, які навчаються за державним замовленням у ВНЗ, які здійснюють підготовку поліцейських, у разі дострокового розірвання контракту про здобуття освіти з будь-яких підстав, крім звільнення зі служби в поліції на підставі підпунктів 2, 4 ч. 1 ст. 77 цього Закону, а також поліцейські, звільнені зі служби в поліції протягом трьох років після закінчення вищезазначених навчальних закладів з будь-яких підстав, крім звільнення зі служби в поліції на підставі підпунктів 2, 4 ч.1 ст. 77 цього Закону, відшкодовують МВС України витрати, пов`язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, в порядку, визначеному КМУ.

На момент випуску та звільнення відповідача, вступив в силу Порядок відшкодування особами витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських затверджений Постановою КМУ від 12.04.2017 № 261.

Відповідно до п. 3 Порядку відшкодування, відшкодування здійснюється в розмірі витрат, пов`язаних з: грошовим, продовольчим, речовим, медичним забезпеченням; оплатою комунальних послуг та спожитих енергоносіїв. Розрахунок витрат на утримання осіб у ВНЗ здійснюється відповідно до встановлених норм за їх фактичною вартістю. Розрахунок комунальних послуг та спожитих енергоносіїв здійснюється виходячи із середнього обсягу споживання у відповідному вищому навчальному закладі на одну особу за добу за період її фактичного перебування в такому закладі. Під час проведення розрахунків застосовуються тарифи, що встановлені для населення і діють у місцевості, в якій розташований ВНЗ, у відповідному навчальному році. Згідно Порядку відшкодування, витрати відшкодовуються особою в повному розмірі за весь період її навчання.

Відповідно до довідки про вартість витрат, пов"язаних з утриманням у Національній академії внутрішніх справ від 21.06.2018р. та довідки про розрахунок фактичних витрат, пов"язаних з утримання курсанта ОСОБА_1 в Національній академії внутрішніх справ від 15.12.2020р., сума витрат, пов"язаних з утриманням ОСОБА_1 в НАВС, складає 83 744 (вісімдесят три тисячі сімсот сорок чотири) гривень 02 коп.

В матеріалах справи міститься розрахунок заборгованості відповідача з урахуванням встановленого індексу інфляції та 3% річних від 19.11.2021р., відповідно до якого інфляційне збільшення від основної суми боргу складає 7 928 (сім тисяч дев"ятсот двадцять вісім) гривень 61 коп., 3 % річних від несплаченої заборгованості складають 2 408 (дві тисячі чотириста вісім) гривень 55 коп.

Відповідно до ч.1,3 ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.

Відповідно до ч.1 ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч.1, 4 ст.631 ЦК України, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.

Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Відповідно до ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Відповідно до ч.3 ст.631 ЦК України, у разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Згідно з вимогами ч.1 ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо), або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо в зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк.

Пунктом 1 ст. 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до п. п. 5,6 Порядку №261, передбачено, що після видання наказу про звільнення особі надається строк тривалістю 30 діб для відшкодування МВС витрати у добровільному порядку. Особа має право здійснити відшкодування витрат з розстроченням платежу до одного року. У такому випадку особа укладає з вищим навчальним закладом, у якому вона навчалася, договір у письмовій формі, де зазначаються строки та розміри платежів. Тобто, законодавством передбачений 30-денний термін з моменту звільнення зі служби особи для добровільного відшкодування витрат.

Проте на даний час грошові кошти від відповідача до НАВС не надходили, як і будь-які звернення щодо добровільної сплати боргу або способів його сплати (розстрочення суми заборгованості тощо).

Відповідачем, здійснений позивачем розрахунок витрат, не спростований, власних розрахунків з даного приводу суду не подано, а тому даний розрахунок судом приймається, як достовірний.

Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також гри проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

За загальними положеннями ЦПК України, на суд покладено обов`язок під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення.

Згідно з частиною першою статті 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням цих норм, правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси.

Отже, під час розгляду спору суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Суд вважає, що вимоги позивача є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають до задоволення. Обставини, що спростовують позовні вимоги, судом не встановлено.

Згідно ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Пунктом 2 Постанови пленуму Верховного суду України № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» встановлено, що обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року № 63566/00 «Проніна проти України (Pronina v. Ukraine)», § 23).

Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

На підставі викладеного, керуючись статями 3,8,19,21,43,55 Конституції України, статтями 1 та 6 Конвенції «Про захист прав людини і основополдожних свобод» статтями 2-5, 10,12, 43 44, 49, 81, 89, 141, 259, 263 - 265, 280, 281, 352, 354 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Позов Національної академії внутрішніх справ до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за навчання, 3% річних та інфляційної складової від суми заборгованості - задоволити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Національної академії внутрішніх справ (м. Київ, вул. Солом"янська 1, ) 94 081 (дев`яносто чотири тисячі вісімдесят одна) гривень 18 коп., яка складається з 83 744 (вісімдесят три тисячі сімсот сорок чотири) гривень 02 коп. заборгованості, пов`язаної з утриманням у навчальному закладі; 7 928 (сім тисяч дев"ятсот двадцять вісім) гривень 61 коп. інфляційного збільшення боргу; 2 408 (дві тисячі чотириста вісім) гривень 55 коп. 3 % річних від несплаченої заборгованості.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Національної академії внутрішніх справ (м. Київ, вул. Солом"янська 1, ) витрати на оплату судового збору в розмірі 2270 (дві тисячі двісті сімдесят) гривень 00 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного його тексту до Львівського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони у справі:

Позивач: Національна академія внутрішніх справ, юридична адреса: м. Київ, вул. Солом"янська, буд.1, ;

Відповідач: ОСОБА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Суддя В. Кузь