Справа №2-71-07
4-с/705/21/22
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 серпня 2022 року м. Умань

СуддяУманського міськрайонного суду Черкаської області Гудзенко В.Л., розглянувши скаргу ОСОБА_1 , що подана представником заявника адвокатом Кушнеренко Т.В. на дії заступника начальника відділу Уманського ВДВС в Уманському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Паливоди Олени Петрівни та скасування постанов про закінчення виконавчого провадження,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася через свого представника адвоката Кушнеренко Т.В. до суду зі скаргою на дії заступника начальника відділу Уманського ВДВС в Уманському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Паливоди Олени Петрівни та скасування постанов про закінчення виконавчого провадження. В обґрунтування скарги посилається на те, що на виконанні в Уманському ВДВС Уманського району Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) перебували виконавчі провадження № 49782910, №49783816, №49783012, щодо виконання виконавчих листів у справі № 2-71/07 щодо стягнення з ОСОБА_2 (згодом дані змінено на ОСОБА_3 ) матеріальної шкоди в сумі 7262 гривень, моральної шкоди в сумі 1500 гривень та судових витрат в сумі 699 гривень на користь ОСОБА_4 . ІНФОРМАЦІЯ_1 стягувач ОСОБА_4 помер. Державним виконавцем у вказаних виконавчих провадження закінчене виконавче провадження на підставі п. 3 ч.1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», у зв`язку зі смертю стягувача, про що винесено постанови від 10 грудня 2020 року. ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем ОСОБА_4 та відповідно успадковує всі його права та обов`язки, в тому числі є правонаступником стягувача у виконавчому провадженні. Остання вважає постанови про закінчення виконавчого провадження незаконним, а виконавче провадження підлягає відновленню, оскільки правовідносини в даному випадку допускають правонаступництво. Державний виконавець не вжив заходів щодо встановлення всіх обставин, в тому числі, шляхом направлення запитів до органів місцевого самоврядування для встановлення того, хто проживав на момент смерті зі стягувачем. Вказане спричинило незаконне закінчення виконавчого провадження та позбавлення права спадкоємця на отримання прав стягувача у виконавчому провадженні. У скарзі вказано, що оскаржувані постанови ОСОБА_1 не отримувала. 05 серпня 2022 року остання отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом, після чого 12 серпня 2022 року вона звернулася до Уманського міськрайонного суду із заявою про видачу оспорюваних постанов (отримала їх 16 серпня 2022 року), а отже фактично про їх існування дізналася лише після отримання свідоцтва про право на спадщину та ознайомилась з постановами лише 16 серпня 2022 року. Тобто причини пропуску строку на оскарження постанови є поважними. Представник заявника просить суд поновити строк на оскарження постанов про закінчення виконавчого провадження №49783816, №49782910, № 49783012 від 10 грудня 2020 року; визнати незаконними та скасувати постанови про закінчення виконавчого провадження № 49783816 від 10 грудня 2020 року, № 49782910 від 10 грудня 2020 року, № 49783012 від 10 грудня 2020 року щодо примусового виконання виконавчих листів у справі № 2-71-07.

Суд, перевіривши скаргу на дотримання строків звернення до суду, а також дослідивши викладені у ній обставини та додані до неї письмові докази дійшов до переконливого висновку, що відповідну скаргу слід залишити без розгляду, повернувши її заявнику, виходячи з наступного.

Відповідно до положень статті 124 Конституції України судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Статтею 449 ЦПК України визначено, що скаргу може бути подано до суду: а) у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи; б) у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

У частині п`ятій статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» зазначено, що рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів. Рішення виконавця про відкладення проведення виконавчих дій може бути оскаржене протягом трьох робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

Верховний Суд зауважує, що строки на подання скарги є процесуальними, можуть бути поновлені за наявності поважних причин за заявою заявника, яка подається одночасно зі скаргою або викладається у скарзі у вигляді клопотання. При вирішенні питання про поновлення строку на подання скарги на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби, приватного виконавця необхідно виходити з того, що у ЦПК України не міститься переліку поважних причин пропуску строку, їх з`ясовують у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи. Якщо скаргу подано з пропуском строку, встановленого законом, та відсутнє клопотання про його поновлення, така скарга залишається без розгляду та повертається заявникові.

Строк звернення до суду зі скаргою на дії державного, приватного виконавця є не строком позовної давності, а процесуальним строком, а тому у разі його пропуску, скарга може бути розглянута по суті лише після вирішення питання про його поновлення, оскільки відповідно до статті 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Аналогічного правового висновку дійшов Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду у постанові від 03.11.2021 у справі № 2608/20647/12.

У постанові Верховного Суду від 18.11.2020 у справі №466/948/19, зроблено висновок, що з`ясування обставин дотримання заявником процесуального строку на звернення до суду зі скаргою на дії чи бездіяльність державного виконавця, наявності клопотання про його поновлення та поважних причин для його поновлення має першочергове значення, оскільки правовим наслідком недотримання встановленого законом строку звернення зі скаргою на дії чи бездіяльність державного виконавця, відсутності клопотання про поновлення зазначеного строку та поважності причин для його поновлення, є залишення скарги без розгляду та повернення її заявникові.

У скарзі представник заявника посилається на те, що 05 серпня 2022 року ОСОБА_1 отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом, після чого 12 серпня 2022 року вона звернулася до Уманського міськрайонного суду із заявою про видачу оспорюваних постанов та отримала їх 16 серпня 2022 року, а отже фактично про їх існування дізналася лише після отримання свідоцтва про право на спадщину, а відповідно ознайомилася з ними лише 16 серпня 2022 року. Тобто причини пропуску строку на оскарження постанови є поважними.

Судом встановлено, що 10.12.2020 заступником начальника відділу Уманського районного відділу ДВС Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Паливодою О.П. винесено постанови про закінчення виконавчого провадження: № 49783012 про стягнення з ОСОБА_2 (змінив прізвище та ім`я на ОСОБА_3 ) на користь ОСОБА_4 судові витрати в сумі 699 грн.; № 49783816 про стягнення з ОСОБА_2 (змінив прізвище та ім`я на ОСОБА_3 ) на користь ОСОБА_4 моральну шкоду в сумі 1500 грн.; № 49782910 про стягнення з ОСОБА_2 (змінив прізвище та ім`я на ОСОБА_3 ) на користь ОСОБА_4 матеріальної шкоди в сумі 7268 грн. В постановах вказано, що їх копії направлено сторонам по справі. В матеріалах справи містяться супровідні листи від 10.12.2020 про направлення постанов про закінчення виконавчого провадження за адресою: вул..Київська51-а, с.Родниківка Уманського району, що також є адресою місця проживання ОСОБА_1 .

11.05.2022 до суду від ОСОБА_1 надійшла заява про заміну сторони виконавчого провадження, а саме ОСОБА_1 просила суд замінити стягувача ОСОБА_4 у виконавчих провадженнях № 49783816, № 49783012, № 49782910, що відкриті 12.01.2016 на його правонаступника ОСОБА_1 . В матеріалах справи наявний лист Уманського відділу ДВС в Уманському районі Черкаської області в якому вказано, що станом на 17.05.2022 виконавчі провадження № 49783816, № 49783012, № 49782910, № 49782793 завершені у зв`язку зі смертю стягувача ОСОБА_4 , дублікати виконавчих листів направлено на адресу Уманського міськрайонного суду Черкаської області.

19.05.2022 ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області відмовлено у задовленні заяви ОСОБА_1 про заміну сторони виконавчого провадження. В ухвалі зазначено, що виконавчі провадження з виконання рішення Уманського міськрайонного суду від 30.07.2007 у справі № 2-71-07 закінчені, а постанови державного виконавця про закінчення виконавчого провадження не скасовані у встановленому порядку, то відсутні підставі для заміни сторони виконавчого провадження її правонаступником за заявою заінтересованої особи.

Копію вказаної ухвали ОСОБА_1 отримала 22.07.2022, про що при матеріалах справи наявна відповідна відмітка.

Тому посилання представника заявника, що ОСОБА_1 не знала про наявність постанов про закриття виконавчого провадження розцінюється судом критично, оскільки саме на заявника покладається обов`язок доведення дотримання ним імперативних строків звернення зі скаргою на дії державного виконавця.

Згідно частини першої статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Із змісту наведених правових норм убачається, що підставою для поновлення строку для подання скарги є факт пропуску заявником такого строку з поважних причин.

Поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для заявника подати у встановлений законом строк скаргу до суду. Це також ті обставини, що вказують на безпосереднє унеможливлення або ускладнення можливості вчинення процесуальних дій у визначених законом строк, що виникли об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк.

Крім того, поважність причин пропущеного строку для подання скарги пов`язана не тільки з часом безпосередньої обізнаності особи про певні обставини (факти порушення її прав), а й з об`єктивною можливістю цієї особи знати про ці обставини. Можливість знати про порушення своїх прав випливає із загальних засад захисту цивільних прав та інтересів, за якими особа, маючи право на захист, здійснює його на власний розсуд у передбачений законом спосіб, що створює в неї цю можливість знати про посягання на права. Обов`язок доведення часу, з якого особі стало відомо про порушення її права, покладається на заявника.

Перелік причин, які слід вважати поважними, законодавцем не зазначено, а тому суд відповідно до ст. 89 ЦПК України дає оцінку поважності причин за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Суд вважає, що вказані обставини не є достатніми, переконливими для поновлення пропущеного строку для подачі скарги та не відносяться до непереборних, пов`язаних із дійсними істотними труднощами, а також не належать до тих, що виникли об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк.

Таким чином, беручи до уваги, що заявником не доведено належними та достатніми доказами поважності причин пропуску строку звернення до суду зі скаргою на дії державного виконавця, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав у поновленні заявнику строку для подачі скарги.

За таких обставин, зважаючи на те, що скарга подана представником заявника після закінчення процесуального строку встановленого законом і судом відмовлено в поновленні такого строку з огляду на відсутність поважних причин такого пропуску, суд дійшов до переконливого висновку про залишення скарги без розгляду.

Керуючись ст.ст. 13, 76 - 81, 89, 126 - 127, 259 - 261, 353 - 354, 447 - 449 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Відмовити ОСОБА_1 у поновленні строку для подачі скарги на дії заступника начальника відділу Уманського ВДВС в Уманському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Паливоди Олени Петрівни та скасування постанов про закінчення виконавчого провадження.

Скаргу ОСОБА_1 , що подана представником заявника адвокатом Кушнеренко Т.В. на дії заступника начальника відділу Уманського ВДВС в Уманському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Паливоди Олени Петрівни та скасування постанов про закінчення виконавчого провадження залишити без розгляду та повернути заявнику.

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного судупротягом п`яти днів з дня її проголошення, у разі постановлення ухвали без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга може бути подана протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя В.Л. Гудзенко