Справа № 462/2463/21 Головуючий у 1 інстанції: Іванюк І.Д.
Провадження № 22-ц/811/2/22 Доповідач в 2-й інстанції: Копняк С. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2022 року м. Львів

Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Копняк С.М.,

суддів: Ніткевича А.В., Савуляка Р.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо» на рішення Залізничного районного суду м. Львова від 21 жовтня 2021 року, у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо» до ОСОБА_1 про відшкодування завданої майнової шкоди в порядку регресу,

В С Т А Н О В И В:

в квітні 2021 року позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо» (далі - ТОВ «СК «Кредо», страхова компанія) звернувся до суду із указаним позовом до відповідача ОСОБА_1 , посилаючись на те, що 05 травня 2019 року сталася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю автомобіля марки Toyota Camry, державний номерний знак НОМЕР_1 , який перебував під керуванням ОСОБА_1 , та припаркованого автомобіля марки BMW 520, номерний знак НОМЕР_2 . Винним у ДТП визнано ОСОБА_1 та постановою Залізничного районного суду м.Львова від 04 жовтня 2019 року її притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого статтею 122-4 КУпАП.

Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля марки Toyota Camry була застрахована у ТОВ «СК «Кредо», яке виплатило потерпілому у ДТП страхове відшкодування у розмірі 4 691 грн 51 коп.

Посилаючись на те, що ОСОБА_1 на застрахованому автомобілі залишила місце ДТП, що є порушенням умов договору страхування, позивач просив в порядку регресу стягнути з відповідача страхове відшкодування у розмірі 4 691 грн 51 коп.

Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 21 жовтня 2021 року у позові ТОВ «СК «Кредо» відмовлено.

Судове рішення мотивоване тим, що звіт експертного дослідження, на підставі якого страхова компанія виплатила відшкодування, у порушення статті 9 ЦПК України складений російською мовою без перекладу на державну мову, що є підставою для визнання цього доказу неналежним та недопустимим. Тому суд визнав недоведеним розмір страхового відшкодування, який підлягає стягненню з відповідача в порядку регресу.

Не погоджуючись з рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 21 жовтня 2021 року, ТОВ «СК «Кредо» оскаржило таке в апеляційному порядку, подавши апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі зазначає, що рішення суду першої інстанції є незаконним, постановлене з грубим порушенням норм матеріального та процесуального права та таким, що прийняте без врахування фактичних обставин справи.

Апеляційна скарга мотивована тим, що неприйняття експертного звіту про вартість відновлювального ремонту, складеного російською мовою, в якості доказу є безпідставним та має характер надмірного формалізму. Крім того, заявник посилається на те, що відповідач, не дочекавшись прибуття працівників поліції, покинула місце ДТП, тому позивач має право вимагати стягнення виплаченої ним суми страхового відшкодування з неї в порядку регресу.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив, що не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції (частина третя статті 360 ЦПК України).

Оскільки дана справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, у відповідності до приписів частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, не здійснюється.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, а також позовних вимог та підстав позову, що були предметом розгляду в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити.

До такого висновку колегія суддів дійшла, виходячи з наступного.

Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що 05 травня 2019 року сталася ДТП за участю автомобіля марки Toyota Camry, державний номерний знак НОМЕР_1 , який перебував під керуванням ОСОБА_1 , та припаркованого автомобіля марки BMW 520, номерний знак НОМЕР_2 .

Постановою Залізничного районного суду м. Львова від 04 жовтня 2019 року, яка набрала законної сили, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого статтею 122-4 КУпАП. В мотивувальній частині постанови вказано, що ОСОБА_1 визнала факт скоєння правопорушення.

Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля марки Toyota Camry була застрахована у ТОВ «СК «Кредо», яке в подальшому виплатило потерпілому у ДТП страхове відшкодування у розмірі 4 691 грн 51 коп.

Частиною першою статті 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно зі статтею 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Пред`являючи позов, ТОВ «СК «Кредо» посилалось на те, що ОСОБА_1 , не дочекавшись прибуття поліції, покинула місце ДТП, що є підставою для стягнення з неї виплаченої потерпілому суми страхового відшкодування.

Згідно з частиною першою статті 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Статтею 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування.

Згідно із пунктом 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до пункту 36.2 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна.

Відповідно до пункту 38.1.1 (в) статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником).

З аналізу наведених норм права колегія суддів приходить до висновку, що ТОВ «СК «Кредо», виплативши страхове відшкодування, набуло право відшкодування такого в порядку регресу.

На підтвердження суми страхового відшкодування ТОВ «СК «Кредо» надало висновок № 18325 від 21 серпня 2019 року, складений російською мовою (а.с. 14-18).

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що зазначений вище висновок не є належним та допустимим доказом, оскільки складений російською мовою без офіційного перекладу на державну мову.

Колегія суддів не погоджується із таким висновком суду першої інстанції, оскільки цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, при застосуванні процедурних правил, національні суди повинні уникати як надмірного формалізму, який буде впливати на справедливість процедури, так і зайвої гнучкості, яка призведе до нівелювання процедурних вимог, встановлених законом (див. рішення у справі «Walchli v. France», заява №35787/03, п. 29, 26.07.2007; «ТОВ «Фріда» проти України», заява №24003/07, п. 33, 08.12.2016).

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції порушено норми процесуального права, а також принцип рівності сторін, допущено надмірний формалізм і непропорційність між застосованими засобами та поставленою метою, наслідком чого стало порушення права скаржника на судовий захист.

Так, суд, пославшись на те, що звіт за відсутності офіційного перекладу з російської мови на українську не є належним доказом у розумінні вимог статті 9 ЦПК України, не врахував положення цієї норми, які передбачають саме обов`язок суду вести судочинство державною мовою, проте не визначає жодних вимог щодо подання сторонами доказів по суті спору.

Поданий позивачем звіт про проведення незалежної оцінки вартості відновлювального ремонту колісного транспортного засобу від 21 серпня 2019 року № 18325 доводить вартість ремонту автомобіля марки BMW 520, номерний знак НОМЕР_2 , та підставність і розмір позовних вимог страховика до винуватця ДТП.

Із заявою про призначення по справі відповідної експертизи щодо визначення розміру матеріального збитку, відповідач в суді першої інстанції не заявляв, як і не подав відповідний висновок експерта з цього питання, підготовлений на його замовлення.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про обґрунтованість позову ТОВ «СК «Кредо» та стягнення з водія ОСОБА_1 страхового відшкодування в порядку регресу.

Відповідно до вимог пункту 2 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції скасовує судове рішення повністю або частково і ухвалює у відповідній частині нове рішення, або змінює рішення.

Згідно із частиною першою статті 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За приписами частини другої статті 376 ЦПК України неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню; порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Відтак, рішення Залізничного районного суду м. Львова належить скасувати у зв`язку з порушенням норми процесуального права та неналежним застосуванням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення спору з ухваленням нового рішення про задоволення позову.

Оскільки колегія суддів прийшла до висновку про скасування рішення суду та задоволення позову, відповідно до приписів частини тринадцятої статті 141 ЦПК України змінює розподіл судових витрат.

Частиною першою статті 141 ЦПК України передбачено, що судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених вимог у разі часткового задоволення позову.

Ураховуючи те, що позов підлягає задоволенню, судові витрати за розгляд справи в судах першої та апеляційної інстанції покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 259, 268, 367, 368, 374, 376, 382 - 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо» задовольнити.

Рішення Залізничного районного суду м. Львова від 21 жовтня 2021 року скасувати та ухвалити нове рішення?.

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо» задовольнити.

Стягнути зі ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо» страхове відшкодування у розмірі 4 691 грн 51 коп. в порядку регресу.

Стягнути зі ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо» судовий збір за подання позову у розмірі 2 270 грн.

Стягнути зі ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо» судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 3 405 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений 17 березня 2022 року.

Головуючий С.М. Копняк

Судді: А.В. Ніткевич

Р.В. Савуляк