Справа № 344/7456/22
Провадження № 22-ц/4808/911/22
Головуючий у 1 інстанції Домбровська Г. В.
Суддя-доповідач Бойчук
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2022 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

судді-доповідача Бойчука І.В.,

суддів: Пнівчук О.В., Девляшевського В.А.,

секретаря Возняк В.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа - приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Шпаргало Оксана Василівна, про встановлення фактів, що мають юридичне значення за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 на ухвалу Івано-Франківського міського суду від 27 червня 2022 року під головуванням судді Домбровської Г.В. у м. Івано-Франківську,

в с т а н о в и в:

У червні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення.

У заяві посилається на розбіжність у написанні прізвища в його паспорті, паспортах дружини та їх дітей.

Посилаючись на те, що встановлення факту родинних відносин має для нього юридичне значення, оскільки від цього залежить виникнення, зміна або припинення особистих майнових прав, а саме: можливість оформлення договору дарування належного йому майна родичам першого ступеня споріднення, з врахуванням передбаченого чинним законодавством звільнення від сплати податку, а також вчинення інших юридично значимих дій, у яких необхідним є визначення ступеня спорідненості між ним та його сім`єю, просив встановити факт родинних відносин, а саме що ОСОБА_1 є чоловіком ОСОБА_2 і батьком ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 27 червня 2022 року відмовлено у відкритті провадження за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа - Приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Шпаргало О.В., про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Постановляючи ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що факт родинних відносин між чоловіком і дружиною встановленню в судовому порядку не підлягає. Заявник просить, зокрема, встановити саме факт родинних відносин між ним та його дружиною, через розбіжності в зазначенні їх прізвищ у офіційних документах. Аналогічно у зв`язку з розбіжністю у написанні прізвищ заявник просить встановити факт родинних стосунків між ним та його дітьми. Однак, обраний заявником спосіб встановлення відповідних фактів не відповідає критеріям віднесення справи до окремого провадження, оскільки такі факти, як про це зазначено у резолютивній частині заяви ОСОБА_1 , не підлягають встановленню в порядку окремого провадження.

У апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 посилається на незаконність ухвали суду.

Вказує, що у своїй заяві ОСОБА_1 просив встановити факт родинних відносин, між ним та його сім`єю у зв`язку тим, що при перекладі його прізвища з російської мови в паспорті замість прізвища « ОСОБА_1 » відповідальні особи помилково вказали прізвище « ОСОБА_1 », а тому прізвище заявника, його дружини та дітей різняться однією літерою, що при вчиненні будь-яких нотаріальних дій не дозволяє встановити родинні відносини між ними.

При цьому, вказана помилка у написанні прізвища заявника сталися внаслідок неуважності працівників, які на власний розсуд довільно здійснювали переклад з української мови на російську і навпаки.

Встановлення факту родинних відносин, має для заявника юридичне значення, оскільки від цього залежить виникнення, зміна та припинення його особистих майнових прав.

Зазначення у паспорті заявника прізвища « ОСОБА_1 » призвело до того, що в документах, які видавалися заявнику в подальшому теж вказано прізвище « ОСОБА_1 », зокрема у картці платника податків, посвідченні учасника ліквідації наслідків аварії на АЕС у 1987 році, посвідченні учасника другої групи, документах власності на належне йому нерухоме майно та інших.

Враховуючи це, зміна прізвища у паспорті заявника на « ОСОБА_1 » не лише не сприятиме захисту прав заявника, які свого часу порушені працівниками держустанови, а зумовить необхідність встановлення безлічі фактів таких як належності йому рухомого та нерухомого майна, пенсійного посвідчення, посвідчення учасника ліквідації аварії на АЕС, а також та інших документів, якими заявник послуговується у повсякденному житті. При цьому, значна частина документів, які видавалися заявнику згідно вказаного в паспорті прізвища « ОСОБА_1 », зважаючи на введений в Україні воєнний стан, відновленню та зміні не підлягає.

Разом з тим, ефективним, не забороненим законом способом захисту, який дає змогу мінімізувати негативні наслідки допущеної органами державної влади помилки у перекладі його прізвища заявник вважає є встановлення фактів, про які він просить.

Суд першої інстанції не взяв до уваги той факт, що факт реєстрації шлюбу між ним та його дружиною справді підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу, оригінал якого є в наявності у заявника. При цьому у свідоцтві про укладення шлюбу прізвище заявника та його дружини записані однаково і вірно, а тому встановлювати факт реєстрації шлюбу необхідності немає. Разом з тим, наявність оригінала свідоцтва про укладення шлюбу не дозволяє встановити факт, що ОСОБА_3 є дружиною заявника (оскільки паспорт із зазначенням прізвища « ОСОБА_1 » виданий заявнику вже після реєстрації шлюбу).

Оскільки встановлення факту що ОСОБА_3 є дружиною заявника не суперечить вимогам закону та підтверджується належними та допустимими доказами відмова суду у відкритті провадження у цій частині є незаконно та необґрунтованою.

При цьому, відмовляючи у відкритті провадження щодо встановлення фактів родинних відносин між заявником та його дітьми, а саме фактів, що ОСОБА_1 є батьком ОСОБА_4 та ОСОБА_3 суд першої інстанції взагалі не обґрунтував, вказавши лише, що обраний заявником спосіб встановлення відповідних фактів не відповідає критеріям віднесення справи до окремого провадження оскільки, такі факти також не підлягають встановленню в порядку окремого провадження.

Суд першої інстанції висновки Верховного Суду при застосуванні норм права до спірних правовідносин не застосував та не повно з`ясувавши обставини справи, не взявши до уваги належні та допустимі докази, які підтверджують вказані заявником факти та відсутність спору про право, безпідставно відмовив заявнику у встановленні факту родинних відносин між ним та його сім`єю.

Враховуючи те, що встановлення фактів, про встановлення яких просить заявник, не суперечить чинному законодавству та при цьому найбільш ефективно і з найменшими матеріальними та моральними витратами дозволяє мінімізувати негативні наслідки, спричинені помилкою, допущеною органами державної влади, зважаючи на достатність письмових доказів та свідчення свідків, які підтверджують позицію заявника, відсутність спору про право, а також встановлення аналогічних фактів у аналогічному формулюванні Верховним Судом, ухвала, якою суд відмовив у відкритті провадження у цій справі, підлягає скасуванню.

Просить ухвалу суду скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Заінтересована особа - приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Шпаргало О.В. правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалася.

Учасники справи в судове засідання не з`явилися, будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце розгляду справи.

Представник ОСОБА_1 подала апеляційному суду заяву, згідно якої повідомила про неможливість прибуття у судове засідання у зв`язку з короткочасною терміновою поїздкою. З метою дотримання процесуальних строків подала письмові пояснення, у яких просила ухвалу суду скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції. Клопотань про відкладення розгляду справи представник не заявляла.

Враховуючи вищенаведене і необхідність дотримання судом строків розгляду апеляційної скарги, колегія суддів відповідно до статті 372 ЦПК України перешкод у розгляді справи в зв`язку з неявкою учасників справи не вбачає.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з таких підстав.

Юридичні факти - це життєві обставини чи факти, з якими норми права пов`язують виникнення, зміну або припинення правовідносин.

Однак не всі життєві обставини є юридичними фактами. Життєві факти (обставини) стають юридичними фактами внаслідок визнання їх такими державою і закріплення в законі.

Із системного аналізу положень статті 293 ЦПК України, глави 6 розділу ІV ЦПК України слідує, що у судовому порядку підлягають встановленню юридичні факти, які мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

За змістом частини другої вказаної статті в судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до частини третьої вказаної статті справи про встановлення факту належності особі паспорта, військового квитка, квитка про членство в об`єднанні громадян, а також свідоцтв, що їх видають органи державної реєстрації актів цивільного стану, судовому розгляду в окремому провадженні не підлягають.

Звертаючись із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, особа відповідно до вимог ст. 318 ЦПК України вказує мету встановлення юридичного факту, яка дає можливість зробити висновок, чи дійсно цей факт є юридичним і чи зумовлює він правові наслідки. У заяві необхідно також вказати причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт, та навести докази його існування.

Закон надає юрисдикції суду встановлювати факти, що мають юридичне значення, але при певних умовах: факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Спір про право характеризує такий стан відносин, коли між сторонами існують певні розбіжності з приводу наявності, змісту та обсягу прав та обов`язків, здійснення яких неможливо без судового втручання.

Згідно частини четвертої статті 315 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Отже, факти, що мають юридичне значення - це факти, з якими закон пов`язує виникнення, зміну або припинення правовідносин. Справи про встановлення юридичних фактів можуть бути предметом розгляду суду у порядку окремого провадження, зокрема, за умови, що факти, які підлягають встановленню, повинні мати юридичний характер, тобто відповідно до закону викликати юридичні наслідки: виникнення, зміну або припинення особистих чи майнових прав фізичних та юридичних осіб.

Відповідно до роз`яснень, які містяться у п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31 березня 1995 року, при розгляді справи про встановлення із зазначених підстав факту належності особі вироку або рішення суду, квитка про членство в об`єднанні громадян, військового квитка, посвідчення до ордена або медалі, паспорта, чи свідоцтв, що їх видають органи реєстрації актів громадянського стану, та інших документів, що посвідчують особу, не підлягають розгляду в порядку, передбаченому главою 37 ЦПК, оскільки ці питання вирішуються органом, який видав документ. Судами також не встановлюється тотожність особи.

При вирішенні питання про підвідомчість справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, необхідно враховувати норми законодавчих актів, якими передбачено не судовий порядок встановлення певних фактів або визначено факти, які в даних правовідносинах можуть підтверджуватися рішенням суду.

Звертаючись до суду із заявою про встановлення факту, заявник обґрунтовував необхідність встановлення факту для можливості оформлення договору дарування належного йому майна родичам першого ступеня споріднення, з врахуванням передбаченого чинним законодавством звільнення від сплати податку, а також вчинення інших юридично значимих дій, у яких необхідним є визначення ступеня спорідненості між ним та його сім`єю.

Відповідно до ЦК України та СК України поняттями «родичі», «родинні стосунки» охоплюється коло осіб, які пов`язані між собою певним ступенем споріднення. Такими особами можуть бути близькі родичі за походженням, зокрема батьки, діти, баба, дід, прабаба, прадід, внуки, правнуки, брат та сестра, двоюрідні брати та сестри, тітка, дядько, племінниця, племінник. Усиновлений та усиновлювач прирівнюються до родичів за походженням. Отже, родинні відносини можуть бути встановлені лише між кровно спорідненими родичами, а не між чоловіком та дружиною.

Факт родинних відносин між чоловіком і дружиною встановленню в судовому порядку не підлягає.

Згідно ч. 1 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану.

Таким чином, факт шлюбу може бути підтверджено лише свідоцтвом про реєстрацію шлюбу, які видають лише органи РАЦС. Водночас відповідно до п. 4 вказаної статті суд також розглядає справи про встановлення факту реєстрації шлюбу.

Із заяви вбачається, що заявник просить, зокрема, встановити саме факт родинних відносин між ним та його дружиною, через розбіжності в зазначенні їх прізвищ у офіційних документах.

Аналогічно у зв`язку з розбіжністю у написанні прізвищ заявник просить встановити факт родинних стосунків між ним та його дітьми, хоча фактично просив встановити тотожність особи.

Зазначивши, що обраний заявником спосіб встановлення відповідних фактів не відповідає критеріям віднесення справи до окремого провадження, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що у цьому випадку встановлення фактів, про які зазначив у резолютивній частині заяви ОСОБА_1 , суперечить вимогам ст. 315 ЦПК України і є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заявлені вимоги не підлягають розгляду в порядку окремого провадження.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Зважаючи на суть правовідносин, що виникли у зв`язку зі зверненням заявника до суду, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у відкритті провадження у справі на підставі вимог п. 1 ч.1 ст. 186 ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги про те, що саме у такий спосіб можливо виправити допущену помилку у написанні прізвища заявника і він є ефективним, не забороненим законом способом захисту, який дає змогу мінімізувати негативні наслідки помилки у перекладі його прізвища, висновків суду першої інстанції не спростовують на те дають підстав для встановлення заявлених фактів у порядку окремого провадження.

Твердження апелянта про те, що встановлення факту родинних відносин, має для заявника юридичне значення у зв`язку з оформленням ним договору дарування на користь родичів першого ступеня споріднення з урахуванням звільнення від сплати податку і вчинення нотаріально значущих дій, не заслуговують на увагу.

Верховний Суд у постанові від 26 січня 2022 року у справі № 282/976/20, провадження № 61-6131св21, зазначив, що «факти, які підлягають встановленню судом, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян… Суд апеляційної інстанції надав належну правову оцінку доводам заявника про те, що метою звернення його до суду із цією заявою є звільнення від сплати податку з доходу фізичних осіб у вигляді спадщини, яку від спадкодавця одержують онуки і обґрунтовано вказав, що встановлення цього факту не може вважатися таким, що тягне за собою правові наслідки».

Крім того, спори щодо порядку нарахування та сплати податків вирішуються у позовному провадженні за правилами адміністративного судочинства.

Щодо посилання апелянта на те, що згідно практики Верховного Суду встановлено факт родинних відносин між подружжям, то у справі № 569/4803/19 такі встановлено у порядку позовного провадження та між подружжям після їх смерті і їх родинних відносин з спадкодавцем з метою захисту права на спадкування позивача.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів приходить до переконання, що оскаржувана ухвала відповідає вимогам матеріального і процесуального права, тому її слід залишити в силі.

Керуючись ст. 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Івано-Франківського міського суду від 27 червня 2022 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 28 липня 2022 року.

Суддя-доповідач: І.В. Бойчук

Судді: О.В. Пнівчук

В.А. Девляшевський