Справа № 169/275/22
Провадження № 2/169/258/22
ТУРІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 серпня 2022 року смт Турійськ
Турійський районний суд Волинської області в складі
головуючого судді Тітівалова Р.К.
секретаря судового засідання Веремчук Л.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,
Акціонерне товариство комерційний банк ПриватБанк (далі Банк) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості.
Вказуючи, що оскільки відповідачі порушили грошове зобов`язання з виплати суми заборгованості, у Банку виникло право на застосування наслідків такого порушення у вигляді стягнення трьох відсотків річних відповідно до статті 625 ЦК України, позивач просив стягнути солідарно з відповідачів 4200 доларів США 80 центів, що за курсом НБУ складає 122 873.40 гривень, за період з 25 квітня 2016 року по 13 травня 2022 року та судові витрати.
У судове засідання представник позивача не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений (а. с. 49 на звороті), у позовній заяві вказав, що не заперечує проти заочного розгляду справи, просить позов задовольнити, а справу розглядати за його відсутності (а. с. 4).
Відповідачі у судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи були належним чином повідомлені, що підтверджується телефонограмою та оголошеннями на вебсайті судової влади (а. с. 55-58), про причини неявки суд не повідомляли, відзиви на позов не подавали.
Враховуючи, що в судове засідання учасники судового розгляду не з`явилися, то відповідно до вимог частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Ухвалою суду від 10 серпня 2022 року постановлено проводити заочний розгляд справи.
Дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суд дійшов такого висновку.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Виконання зобов`язання може забезпечуватися порукою (частина перша статті 546 ЦК України).
Відповідно до частини першої статті 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.
Відповідно до додатку № 1 до Договору сторони узгодили загальну вартість кредиту та умови кредитування (а. с. 18).
03 жовтня 2008 року за заявою відповідача ОСОБА_1 вказаний вище кредит переведено з національної валюти України «гривня» в іноземну валюту «долар США» (а. с. 24).
З метою забезпечення виконання ОСОБА_1 зобов`язань за вищевказаним кредитним договором 25 лютого 2008 року між Банком та відповідачами ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , з кожним окремо було укладено договори поруки, відповідно до умов яких кожен з поручителів зобов`язався відповідати перед Банком як солідарний боржник за кредитними зобов`язаннями ОСОБА_1 у повному обсязі (а. с. 25-28).
Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Статтями 526, 527, 530 ЦК України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.
Відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
У зв`язку з неналежним виконанням позичальником своїх зобов`язань за кредитним договором станом на 31 березня 2016 року утворилася заборгованість, у зв`язку з чим Банк звернувся з позовом до суду про її стягнення (а. с. 13-14).
Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримуватись визначених у договорі строків, зокрема щодо сплати коштів, визначених кредитним договором, а тому прострочення виконання зобов`язання є його порушенням.
Положеннями статті 611 цього Кодексу передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Частиною другою статті 625 ЦК України передбачено обов`язок боржника, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Стаття 625 ЦК України розміщена в розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України, а тому поширює свою дію на всі грошові зобов`язання, якщо інше не передбачено в спеціальних нормах, які регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань.
Відтак, у разі несвоєчасного виконання боржником грошового зобов`язання у нього в силу закону (частини другої статті 625 ЦК України) виникає обов`язок сплатити кредитору разом із сумою основного боргу 3 % річних від простроченої суми.
У кредитора при цьому згідно із частиною другою статті 625 ЦК України виникає кореспондуюче право вимоги до боржника щодо сплати 3 % річних за період прострочення сплати основного боргу.
Таким чином, зважаючи на таку юридичну природу правовідносин сторін як грошове зобов`язання, на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання.
Згідно з висновками Великої Палати Верховного Суду, які викладено у постанові від 26 січня 2021 року у справі № 522/1528/15-ц (провадження № 14-67цс20) закон не пов`язує припинення поруки з прийняттям судом рішення про стягнення з боржника або поручителя боргу за зобов`язанням, забезпеченим порукою. У постанові від 26 січня 2021 року Велика Палата Верховного Суду відступила від висновку, сформульованого в постанові від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18), згідно з яким наявність рішення суду про стягнення кредитної заборгованості саме по собі свідчить про закінчення строку дії договору; на правовідносини, які виникають після ухвалення рішення про стягнення заборгованості, порука не поширюється, якщо інше не встановлене договором поруки та зазначила, що «наявність рішення суду про стягнення кредитної заборгованості свідчить, що суд дійшов висновку про те, що строк виконання зобов`язання настав, причому саме за тією вимогою, яку задоволено судом, та встановив наявність обов`язку відповідача (відповідачів) сплатити заборгованість. Рішення суду про стягнення заборгованості, у тому числі з поручителя, не змінює змісту у відповідного правовідношення характер та обсяг прав і обов`язків сторін залишаються незмінними, додається лише ознака безпосередньої можливості примусового виконання. До моменту здійснення такого виконання або до припинення зобов`язання після ухвалення судового рішення з інших підстав (наприклад, унаслідок зарахування зустрічних однорідних вимог) відповідне зобов`язання продовжує існувати. Отже, саме по собі набрання законної сили рішенням суду про стягнення з боржника або поручителя заборгованості за кредитним договором не змінює та не припиняє ані кредитного договору, ані відповідного договору поруки, доки не виникне договірна чи законна підстава для такого припинення».
Враховуючи вищевикладене, наявність судового рішення, що набрало законної сили, про дострокове стягнення в солідарному порядку з відповідачів на користь Банку заборгованості за кредитним договором, яке відповідачі не виконали, суд дійшов висновку про наявність підстав, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України, для стягнення 3 % річних, нарахованих позивачем на суму боргу, за період з 25 квітня 2016 року по 13 травня 2022 року в розмірі 4200 доларів США 80 центів.
Доданий позивачем до позову розрахунок вказаної суми є детальним, чітким та правильним (а. с. 11).
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц викладено висновок щодо виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті, відповідно до якого як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті, зокрема позики, не суперечить чинному законодавству. Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті, при цьому, з огляду на положення частини першої статті 1046, частини першої статті 1049 ЦК України, належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення коштів у строки, у розмірі та саме в тій валюті, яка визначена договором позики, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України. Передбачене частиною другою статті 625 ЦК України нарахування трьох відсотків річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає в отриманні компенсації від боржника. При обчисленні трьох відсотків річних за основу має братися прострочена сума, визначена в договорі чи судовому рішенні, а не її еквівалент у національній валюті України.
Суд зауважує, що оскільки договором визначена валюта кредиту у доларах США, то нарахування трьох відсотків річних, визначених статтею 625 ЦК України, які входять до складу грошового зобов`язання та мають компенсаційний характер, має здійснюватися в іноземній валюті.
Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2481 гривні по 827 гривень з кожного.
На підставі викладеного, статей 526, 530, 610, 612, 625, 629, 1048, 1054 ЦК України, та керуючись статтями 141, 247, 263, 264, 265, 268, 273, 280, 282, 354 ЦПК України, суд
Позов Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_1 в користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» судовий збір у розмірі 827 (вісімсот двадцять сім) гривень.
Стягнути з ОСОБА_2 в користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» судовий збір у розмірі 827 (вісімсот двадцять сім) гривень.
Стягнути з ОСОБА_3 в користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» судовий збір у розмірі 827 (вісімсот двадцять сім) гривень.
Заочне рішення може бути оскаржене позивачем до Волинського апеляційного суду через Турійський районний суд Волинської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених Цивільним процесуальним кодексом України строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Представник позивача: Балагурак Вероніка Василівна, адреса місця знаходження: вулиця Набережна Перемоги, 50, місто Дніпро, паспорт серії НОМЕР_1 .
Відповідач: ОСОБА_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .
Відповідач: ОСОБА_2 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .
Відповідач: ОСОБА_3 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 .
Повне рішення складено 10 серпня 2022 року.
Головуючий