Справа № 168/152/22
Провадження № 2/168/111/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 березня 2022 року смт. Стара Вижівка

Старовижівський районний суд Волинської області в складі:

головуючого-судді Малюти А.В.,

секретаря судових засідань - Сулеви Н.С.,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Дубечненської сільської ради Ковельського району Волинської області про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності в порядку спадкування,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просить встановити факт родинних відносин із ОСОБА_2 та визнати за нею право власності в порядку спадкування на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходяться по АДРЕСА_1 , що залишилися після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позов мотивований тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її баба ОСОБА_2 . При житті спадкодавець склала заповіт на усе своє майно в користь своєї дочки ОСОБА_3 . Однак ОСОБА_3 спадщини не приймала та подала заяву нотаріусу про відмову від спадщини. Спадщину після смерті ОСОБА_2 прийняла позивачка, як спадкоємець за законом п`ятої черги. Проте нотаріусом позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на будинковолодіння в зв`язку з відсутністю документів на спадкове майно. Крім цього, нотаріусом було розяснено позивачці, що із поданих нотаріусу документів не вбачається родинного зв`язку як бабусі та онуки (між спадкодавицею та позивачкою). Оскільки в свідоцтві про народження матері позивачки ОСОБА_3 її прізвище вказано « ОСОБА_4 », а прізвище батька « ОСОБА_4 ». Що не відповідає прізвищу спадкодавиці « ОСОБА_4 ». Тому просить суд встановити факт родинних відносин, що позивачка ОСОБА_1 являється онукою спадкодавиці ОСОБА_2 . Та визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 в порядку спадкування після смерті ОСОБА_2 .

У підготовче засідання позивач не з`явилася. Її представник подав письмову заяву про розгляд справи без їх участі. Позовні вимоги підтримує. Просить позов задовольнити. Судові витрати залишити за позивачкою.

Представник відповідача Дубечненської сільської ради Ковельського району Волинської області в підготовче засідання не з`явився. До суду подано заяву про розгляд справи без участі представника сільської ради. Проти позову не заперечують.

Враховуючи, що особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явились, суд розглядає справу в порядку, встановленому частиною 2 статті 247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до положень статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За вимогами статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно частини 1 статті 188 ЦПК України в одній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги. Похідною позовною вимогою є вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги).

Вимоги про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності у порядку спадкування можуть розглядатись судом разом в межах позовного провадження. Що узгоджується позицією ВС/КЦС у справі від 03 листопада 2021 року № 691/1237/20.

Згідно з підпунктом 1 частини 1 статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Пунктами 2, 3 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30 травня 2008 року надано роз`яснення про те, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження.

Судом встановлено, що позивачці ОСОБА_1 нотаріусом роз`яснено, що з поданих нотаріусу документів не вбачається родинного зв`язку між позивачкою та ОСОБА_2 як бабусею та онукою (а.с.29).

Як слідує із копій свідоцтва про народження матері позивачки та свідоцтва про шлюб батьків позивачки (а.с.44) прізвище матері позивачки значиться як « ОСОБА_4 » Тоді як в інших правовстановлюючих документах, зокрема, свідоцтві про смерть бабусі позивачки, свідоцтві про одруження діда і баби позивачки та свідоцтві про народження матері позивачки, заповіті - прізвище спадкодавиці зазначено як « ОСОБА_4 ». (а.с.43, 44, 45)

Такого роду розбіжності в написанні в дівочому прізвищі матері позивачки чинять перешкоди для належного оформлення ОСОБА_1 спадкових прав на майно, що є об`єктом спадкування після смерті ОСОБА_2

Письмовими заявами ОСОБА_5 та ОСОБА_6 підтверджується, що дітьми ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , та ОСОБА_9 . Онукою ОСОБА_10 є ОСОБА_11 (а.с.13,14)

Встановлення факту родинних відносин має для ОСОБА_1 юридичне значення, оскільки необхідне їй для належного оформлення права власності на спадкове майно, що залишилося після смерті ОСОБА_2 .

Вище викладене відповідно до пункту 6 частини 1 статті 315, статті 319 ЦПК України дає підстави суду для задоволення позову в частині встановлення факту, що має юридичне значення.

Відповідно до вимог статтей 1216, 1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно зі статтею 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (частина перша статті 1268 ЦК України).

Статтями 1268, 1269, 1270 ЦК України визначено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Особа, яка подала заяву про прийняття спадщини, може відкликати її протягом строку, встановленого для прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження.

Судом, з матеріалів справи та наданої в підготовче засідання нотаріусом копії спадкової справи № 145/2021, заведеної після смерті ОСОБА_2 , встановлені такі обставини.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_12 (а.с.11 ). Перебував у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_13 (а.с.43). Постійно проживав та був зареєстрований в АДРЕСА_1 . На день смерті проживав разом із дружиною, зятем ОСОБА_14 та онукою позивачкою ОСОБА_11 (а.с.41).

Після смерті ОСОБА_12 спадщину прийняла його дружина ОСОБА_2 шляхом постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

При житті спадкодавець ОСОБА_2 склала заповіт на усе своє майно в користь своєї дочки ОСОБА_3 (а.с.42, 44).

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла спадкодавець ОСОБА_2 (а.с.45). На день смерті проживала разом із зятем ОСОБА_14 та онукою - позивачкою ОСОБА_11 (а.с. 30, 41, 43).

Проте ОСОБА_3 спадщини не приймала. Від прийняття спадщини відмовилась. На момент відкриття спадщини із спадкодавицею не проживала. Про що подала заяву нотаріусу (а.с.55).

Спадщину після смерті ОСОБА_2 прийняла позивачка ОСОБА_1 шляхом постійного проживання із спадкодавицею на час відкриття спадщини (а.с.10,41).

Позивачка ОСОБА_1 є онукою спадкодавиці ОСОБА_2 , тобто являється спадкоємцем за законом п`ятої черги (а.с.43, 44).

Доказів про існування інших спадкоємців за заповітом, за законом, чи таких, що мають право на обов`язкову частку, які прийняли спадщину після смерті ОСОБА_2 судом не встановлено.

Таким чином судом з`ясовано, що позивач в установленому законом порядку прийняла спадщину, однак не може отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходяться по АДРЕСА_1 , через відсутність у спадкодавиці правовстановлюючих документів, про що нотаріусом винесена відповідна постанова (а.с.38).

Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Випискою з погосподарської книги № Д-8 за 2016-2023 роки Дубечненської сільської ради (а.с.40) підтверджується право ОСОБА_12 на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться по АДРЕСА_1 .

Позивачкою виготовлено Технічний паспорт будинку садибного типу, що знаходиться по АДРЕСА_1 (а.с.31-37).

Таким чином суд приходить до переконання, що зазначений житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами входить до складу спадщини, на яку у позивачки виникло право після смерті спадкодавиці ОСОБА_2 .

Із заяви, поданої до суду вбачається, що відповідачем позовні вимоги визнаються в повному обсязі. Дані обставини, в силу вимог статті 206 ЦПК України, серед інших, є підставою для задоволення позову, оскільки визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб.

Відповідно до частин 3, 4 статті 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

Враховуючи зазначені вище обставини справи та правові норми, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог. Тому необхідно визнати за позивачкою ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, які знаходяться по АДРЕСА_1 , що залишилися після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Із правового висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 22.09.2021 (справа №227/3750/19), слідує, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення в нотаріальному порядку.

Так, в обґрунтування свого звернення до суду з вимогою про визнання права власності на спадкове майно, позивачка посилається на постанову нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії, зокрема, видачі свідоцтва про право на спадщину, у якій зазначається про те, що підставою для відмови у видачі ОСОБА_1 свідоцтва про право на спадщину стала відсутність документів, які підтверджують право власності ОСОБА_2 на житловий будинок.

З огляду на вище вказані обставини визнання права власності на спадкове майно за ОСОБА_1 в судовому порядку є винятковим способом захисту в розумінні правового висновку Верховного суду від 22 вересня 2021 року по справі №227/3750/19, оскільки існують перешкоди для оформлення в нотаріальному порядку.

Друга вимога про визнання за позивачкою права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами є похідною та її задоволення залежить від задоволення першої вимоги щодо встановлення факту родинних відносин позивачки і спадкодавиці ОСОБА_2 .

Отже, відповідно до вимог статті 188 ЦПК України позивачкою об`єднано в одній позовній заяві дві вимоги, які пов`язані поданими доказами.

Відповідно до статей 12, 76, 77, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до положень статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду України. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Враховуючи в сукупності всі обставини справи, беручи до уваги докази, які одержані у встановленому законом порядку, суд з метою захисту майнових прав ОСОБА_1 приходить до висновку про задоволення її позовних вимог.

Згідно з частиною 1 статті 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Клопотання представника позивачки про залишення за позивачкою судових витрат по сплаті судового збору задовольнити.

Керуючись статтями 392, 1216 - 1223, 1233, 1234, 1258, 1265, 1268-1270 ЦК України, статтями 10, 11, 81, 197, 198, 200, 206, 247, 263 - 265, 352, 354 - 355 ЦПК України,

суд

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до Дубечненської сільської ради Ковельського району Волинської області про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності в порядку спадкування - задовольнити.

Встановити факт родинних відносин, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , являється онукою ОСОБА_2 , 1945 року народження, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в порядку спадкування за законом право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться по АДРЕСА_1 , що залишилися після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Витрати по сплаті судового збору залишити за позивачкою ОСОБА_1 .

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Волинського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя А.В.Малюта