Номер провадження: 22-ц/813/1296/22
Головуючий у першій інстанції Бобуйок І. А.
Доповідач Таварткіладзе О. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.02.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Таварткіладзе О.М.,

суддів: Князюка О.В., Погорєлової С.О.,

за участю секретаря судового засідання: Рибачук О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства «УкрСиббанк» - Аксаітової Марії Юріївни на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 01 березня 2018 року по цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2017 року Акціонерне товариство «УкрСиббанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості. Позовна заява мотивована тим, що 29 березня 2006 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», правонаступником якого є АТ «УкрСиббанк», та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 280-710 ДОУ 1П, згідно умов якого відповідач отримав в кредит грошові кошти у розмірі 16 000 дол. США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 13% річних на суму залишку заборгованості за кредитом, із кінцевим терміном повернення не пізніше 29 березня 2013 року. У зв`язку з невиконанням відповідачем зобов`язань за кредитним договором, АТ «УкрСиббанк» у жовтні 2013 року звернулося з позовом до суду. Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 15 жовтня 2013 року у справі № 521/10551/13-ц стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором № 280-710 ДОУ 1 П від 29 березня 2006 року в сумі 4 561,29 дол. США, що за офіційним курсом Національного банку України еквівалентно 36 458,39 грн., яка складається із: 3 910,15 дол. США кредитної заборгованості; 651,14 дол. США заборгованості за процентами та 54,79 грн. пені. У зв`язку з тим, що стягнута за рішенням суду заборгованість не була погашена у повному обсязі, то відповідно до пункту 1.3. кредитного договору, як зазначає позивач, на непогашену суму кредиту нараховуються проценти до повернення коштів банку у повному обсязі, а відповідно до пункту 7.1. кредитного договору нараховується пеня. Станом на 30 жовтня 2017 року заборгованість становить:

- 4 443, 84 дол. США - відсотки, нараховані за час користування кредитними коштами за період з 01 травня 2013 року по 30 вересня 2017 року;

- 54 833,58 грн - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом з 19 жовтня 2016 року по 19 жовтня 2017 року;

- 78 760,01 грн - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами з 19 жовтня 2016 року по 19 жовтня 2017 року;

- 572,50 грн - 3% річних від суми 36 823,52 грн, що стягнута за рішенням суду від 15 жовтня 2013 року, за період з 01 листопада 2014 року по 12 травня 2015 року, яку позивач просив стягнути з відповідача на свою користь.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 01 березня 2018 року у задоволенні позову ПАТ «УкрСиббанк» відмовлено. Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки кредитний договір діє до 29 березня 2013 року, то вперше звернувшись до суду з позовом 01 липня 2013 року, позивач перервав перебіг позовної давності щодо повернення кредиту в повному обсязі, трирічний строк якої закінчився 01 липня 2016 року. Заочним рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 15 жовтня 2013 року у справі № 521/10551/13-ц стягнуто кредитну заборгованість з відповідача станом на 23 травня 2013 року, тому звернувшись до суду з указаним позовом 10 листопада 2017 року, позивач пропустив позовну давність, передбачену статтею 257 ЦК України, про застосування якого просив відповідач. Таким чином, у задоволенні позову суд відмовив у зв`язку із пропуском строку позовної давності.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, представник Акціонерного товариства «УкрСиббанк» - Аксаітова Марія Юріївна подала апеляційну скаргу, в якій просила рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 01 березня 2018 року скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги Банку задовольнити, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права.

Постановою апеляційного суду Одеської області від 14 червня 2018 року апеляційну скаргу АТ «УкрСиббанк» залишено без задоволення, рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 01 березня 2018 року залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 04.12.2019 року рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 01 березня 2018 року та постанову апеляційного суду Одеської області від 14 червня 2018 року змінено в частині правового обґрунтування відмови у позові про стягнення відсотків за користування кредитними коштами та пені. Постанову апеляційного суду Одеської області від 14 червня 2018 року в частині вирішення позову про стягнення 3 % річних на підставі частини другої статті 625 ЦК України скасовано та справу в цій частині передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга представника Акціонерного товариства «УкрСиббанк» - Аксаітової Марії Юріївни підлягає частковому задоволенню на таких підставах.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи та у випадках встановлених ч. 3 цієї статті.

Згідно ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права, з дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

У повній мірі всім зазначеним вимогам рішення суду першої інстанції не відповідає.

Відмовляючи у вимогах про стягнення 3 % річних від суми 36 823,52 грн., що стягнута за рішенням суду від 15 жовтня 2013 року, за період з 01 листопада 2014 року по 12 травня 2015 року у розмірі 572 грн. 50 коп., суд першої інстанції виходив з того, що позивач пропустив строк позовної давності, передбачений ст. 257 ЦК України, про застосування якої просив відповідач.

Проте погодитися таким висновком районного суду не можна.

Судом встановлено, що:

29 березня 2006 року між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є АТ «УкрСиббанк», та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 280-710 ДОУ 1 П, згідно умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 16 000 дол. США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 13% річних на суму залишку заборгованості за кредитом, із кінцевим терміном повернення не пізніше 29 березня 2013 року.

Заочним рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 15 жовтня 2013 року у справі № 521/10551/13-ц позов ПАТ «УкрСиббанк» задоволено та стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором № 280-710 ДОУ 1 П від 29 березня 2006 року в сумі 4 561,29 дол. США, що за офіційним курсом НБУ еквівалентно 36 458,39 грн, яка складається із: 3 910,15 дол. США кредитної заборгованості; 651,14 дол. США заборгованості за процентами та 54,79 грн пені.

15 травня 2015 року головний державний виконавець Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції Шевчук А.М. виніс постанову про закінчення виконавчого провадження ВП № 42570591 у зв`язку із виконанням боржником вказаного судового рішення.

Звертаючись до суду з указаним позовом, банк зазначав про те, що проценти за кредитом мають сплачуватися до моменту фактичного повернення позичальником грошових коштів, а за наявності судового рішення про стягнення боргу - до його фактичного виконання. Оскільки стягнута вказаним судовим рішенням сума боргу своєчасно не була погашена в повному обсязі, то відповідач відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України має сплатити проценти за час користування кредитним коштами за період з 01 травня 2013 року по 30 вересня 2017 року (4 443,84 дол. США); пеню за несвоєчасне погашення кредитної заборгованості за період з 19 жовтня 2016 року по 19 жовтня 2017 року (133 593,59 грн) та відповідно до частини другої статті 625 ЦК України - 3% річних від суми прострочення за період з 01 листопада 2014 року по 12 травня 2015 року (572,50 грн).

24 січня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції із заявою про застосування позовної давності, передбаченої статтею 257 ЦК України.

Колегія суддів виходить з наступного.

Правовий аналіз положень статей 526, 599, 611, 625 ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за кредитним договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу за увесь час прострочення. Зазначена позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), від 04 червня 2019 року у справі № 916/190/18 (провадження № 12-302гс18).

Таким чином, з ухваленням рішення про стягнення боргу у 2013 році у справі № 521/10551/13-ц зобов`язання відповідача сплатити заборгованість за кредитним договором не припинилося та тривало до моменту фактичного виконання грошового зобов`язання - 15 травня 2015 року (дата постанови про закінчення виконавчого провадження у зв`язку з виконанням боржником судового рішення про стягнення кредитної заборгованості). Відтак кредитор має право на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення.

Враховуючи наявність факту прострочення грошового зобов`язання до 15.05.2015 року, вимоги позивача про стягнення 3% річних в порядку частини 2 статті 625 ЦК України за період з 01 листопада 2014 року до 12 травня 2015 року є обґрунтованими.

Разом з тим, главою 19 ЦК України визначено строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, тобто позовну давність.

Аналіз змісту наведених норм матеріального права у їх сукупності дає підстави для висновку, що до правових наслідків порушення грошового зобов`язання, передбачених статті 625 ЦК України, застосовується загальна позовна давність тривалістю у три роки (стаття 257 цього Кодексу).

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (стаття 267 ЦК України).

Порядок відліку позовної давності наведено у статті 261 ЦК України. Зокрема, відповідно до частини першої цієї статті перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення коштів на підставі статті 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову.

Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 листопада 2019 року у справі № 127/15672/16-ц (провадження № 14-254цс19).

У справі, що переглядається, АТ «УкрСиббанк» звернулося до суду з указаним позовом про стягнення 3% річних в порядку частини 2 статі 625 ЦК України за період з 01 листопада 2014 року до 12.05.2015 року у листопаді 2017 року, тобто в межах 3-річного строку і до перебігу позовної давності.

При таких обставинах немає підстав для застосування позовної давності, внаслідок чого з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «УкрСиббанк» підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором № 280-710 ДОУ 1 П від 29 березня 2006 року у вигляді 3 % річних від суми 36 823,52 грн., що стягнута за рішенням суду від 15 жовтня 2013 року, за період з 01 листопада 2014 року по 12 травня 2015 року у розмірі 572 грн. 50 коп.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381, 383 ЦПК України, Одеський апеляційний суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства «УкрСиббанк» Аксаітової Марії Юріївни - задовольнити частково.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 01 березня 2018 року в частині відмови у стягненні 3 % річних на підставі частини другої статті 625 ЦК України - скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором № 280-710 ДОУ 1 П від 29 березня 2006 року у вигляді 3 % річних від суми 36 823,52 грн., що стягнута за рішенням суду від 15 жовтня 2013 року, за період з 01 листопада 2014 року по 12 травня 2015 року у розмірі 572 грн. 50 коп.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено: 17.03.2022 року.

Головуючий О.М. Таварткіладзе

Судді: О.В. Князюк

С.О. Погорєлова