Справа № 211/1445/13-ц
Провадження № 4-с/211/8/22
У Х В А Л А

іменем України

15 березня 2022 року Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Сарат Н.О.,

при секретарі Зоріній С.М.,

за відсутності сторін по справі, розглянувши в місті Кривому Розі скаргу ОСОБА_1 на дії приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Куземченко Андрія Сергійовича щодо відкриття виконавчого провадження № 66853151 від 20.09.2021 року, -

встановив:

ОСОБА_1 звернулась до суду з скаргою, в якій просить визнати неправомірними дії приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Куземченко А.С. щодо винесення постанови про відкриття виконавчого провадження від 20.09.2021 року з звернення стягнення по виконавчому листу № 211/1445/13-ц від 02.07.2014 року по виконавчому провадженню № 66853151 та скасувати постанову.

Обгрутовуючи свою скаргу тим, що виконавчий лист неодноразово був на викоанні у Державній виконавчій службі та повертався стягувачу 26.05.2015 року, 16.06.2017 року, 31.05.2019 року, про що є відмітки на копії виконавчого листа, який їй був надісланий. Про те, що виконавчий лист знову було пред`явлено до виконання їй стало відомо після отримання 05.10.2021 року. Вважає, дії приватного виконавця щодо відкриття виконавчого провадження неправомірні та суперечать вимогам п. 2 ч. 4 ст. 4 ЗУ «Про виконавче провадження», за яким приватний виконавець повертає виконавчий документ стягувачу без виконання у разі пропуску встановленого строку пред`явлення документів до виконання, оскільки стягувачем був пропущений строк пред`явлення виконавчого документу ще в 2020 році. Крім того, приватний виконавець перевищив свої повноваження та на власний розсуд встановив суму, яку необхідно стягнути.

Ухвалою суду від 23 жовтня 2021 року поновлено строк звернення до суду зі скаргою та скаргу прийнято до розгляду.

У судове засідання сторони та зацікавлені особи не з`явилися, про день та час розгляду справи були повідомлені.

ОСОБА_1 до суду надала заяву про розгляд справи у її відсутність, на задоволенні скарги наполягає.

Приватний виконавець Куземченко А.С. до суду надав заяву про розгляд справи у його відсутність.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши наявні у справі докази, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що 20 вересня 2021 року на підставі виконавчого листа № 211/1445/13-ц, виданого 02.07.2014 року Довгинцівським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Куземченко А.С. за заявою КПТМ «Криворіжтепломережа» відкрито виконавче провадження № 66853151 про стягнення з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь КПТМ «Криворіжтепломережа» заборгованість по оплаті за опалення та гаряче водопостачання в сумі 10750,16 грн. в рівних частках ( а.с. 7).

Згідно відмітки державного виконавця про виконання рішення повертався стягувачу 23.06.2015 року, 16.06.2017 року, 31.05.2019 року без виконання ( а.с. 6).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 23 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року (в редакції, що діяла на час пред`явлення виконавчого листа до виконання) строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються зокрема пред`явленням виконавчого документа до виконання. Після переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується.

05 жовтня 2016 року набув чинності Закон України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 № 1404-VIII, а Закон України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року втратив чинність.

31.05.2019 року виконавчий лист № 211/1445/13-ц повертався стягувачу без виконання на підставі ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження» ( а.6).

Згідно ч. 5 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на час вчинення виконавчої дії) повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону. Частиною 1 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року встановлено, що виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років.

Пунктом 5 Розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року встановлено, що виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом. Аналіз пункту 5 Розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VIII від 02 червня 2016 року свідчить про те, що цей закон застосовується тільки до виконавчих документів, строк пред`явлення до виконання за якими не сплинув на час набрання чинності законом № 1404-VIII від 02 червня 2016 року. Для пункту 5 Розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» не передбачено зворотної дії в часі і можливості застосування норм закону № 1404-VIII від 02 червня 2016 року до виконавчих документів, строк пред`явлення до виконання за якими сплинув на час набрання ним чинності. Відповідно до вимог статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України.

Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Згідно ч. 1 ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено ст. ст. 6,13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Аналогічний по суті висновок викладений і в постановах Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 28 березня 2018 року у справі №905/6977/13 та від 02 травня 2018 року у справі №5016/149/2011(17/6) та постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 01 серпня 2018 року у справі №553/1951/14-ц (провадження №61-20552св18) та від 29 січня 2020 року у справі №344/19847/18 (провадження №61-6732св19).

Відповідно до ч.4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Таким чином, після повернення виконавчого документа строк пред`явлення до виконання виконавчого листа не сплинув та виконавчий документ № 211/1445/13-ц міг бути пред`явлений до виконання (оскільки строк його пред`явлення до виконання не сплинув на час набрання чинності законом №1404-VIII від 02 червня 2016 року бо він перебував на примусовому виконанні).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення. Відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України (п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року).

Згідно з ч.1 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Відповідно до ч. 5 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

Судом встановлено, що 20 вересня 2021 року на підставі виконавчого листа № 211/1445/13-ц, виданого 02.07.2014 року Довгинцівським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Куземченко А.С. за заявою КПТМ «Криворіжтепломережа» відкрито виконавче провадження № 66853151 про стягнення з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь КПТМ «Криворіжтепломережа» заборгованість по оплаті за опалення та гаряче водопостачання в сумі 10750,16 грн. в рівних частках. Враховуючи викладене, суд вважає, що постанова про відкриття виконавчого провадження № 66853151 від 20.09.2021 року, винесена з дотриманням вимог ст. 26, п. 5 Розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження». А відтак, відсутні підстави для визнання неправомірними дій приватного виконавця, порушення прав скаржника, та задоволення скарги ОСОБА_1 .

Посилання скаржника на практику ВСУ на думку суду є необґрунтованими, оскільки вказані судові рішення стосуються інших правовідносин та не можуть бути застосовані при даних обставинах, так як ухвалені за відмінних обставин встановлених судом, а саме в даній справи виконавчий лист на час набрання новим законом чинності перебував на примусовому виконанні, а отже, строк пред`явлення його до виконання відповідно не закінчився.

Згідно з частиною першою статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Європейський суд з прав людини вказує, що «право на суд» було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, - а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду» (HORNSBY v. GREECE, № 18357/91, § 40, ЄСПЛ, від 19 березня 1997 року).

За вказаних обставин суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення скарги.

Керуючись ст. 2, 13, 37, 70 Закону України "Про виконавче провадження", ст.ст. 447-453 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Куземченко Андрія Сергійовича щодо відкриття виконавчого провадження № 66853151 від 20.09.2021 року - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом 15 днів, починаючи з наступного за днем складення ухвали суду.

Повна ухвала суду складена 15 березня 2022 року.

Суддя: Н. О. Сарат