Справа № 463/1479/16-ц Головуючий у 1 інстанції: Стрепко Н.Л.
Провадження № 22-ц/811/789/22 Доповідач в 2-й інстанції: Ванівський О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2022 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Ванівського О.М.

суддів: Цяцяка Р.П., Шеремети Н.О.,

секретаря: Івасюти М.В.,

за участі: представника апелянта ОСОБА_1 , представника позивача адвоката Оприска М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Личаківського районного суду м. Львова від 03 лютого 2022 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, заподіяної неналежним виконанням договору підряду,-

ВСТАНОВИВ:

В березні 2016 року позивач ОСОБА_3 через свого представника адвоката Оприска М.В., що діє на підставі ордеру серії ЛВ №066085 від 28 березня 2016 року, звернулась до суду з позовом про стягнення з відповідача ФОП ОСОБА_2 106411,5 гривень матеріальної шкоди, заподіяної неналежним виконанням договору підряду та 10641,15 гривень штрафу за договором підряду, стягнення 20000 гривень моральної шкоди.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 7 липня 2013 року був укладений договір підряду №7/07/2013 між нею та ФОП ОСОБА_2 , який діяв на підставі свідоцтва про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців серія ААБ №032152 від 12 липня 2002 року № запису 2 019901. Відповідно до п. 2.1. даного договору сторони погодили, що підрядник має виконати роботи, а саме нанесення самовирівнюючої стяжки в кількості 221 кв.м. Позивачка для виконання даного договору підряду здійснила оплату за нанесення самовирівнюючої стяжки в сумі 4423 гривні, що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера № 10.07.2013. 10 липня 2013 року був складений акт приймання виконаних підрядних робіт №10/07/2012 та підписаний сторонами договору. 10 липня 2013 року був укладений договір підряду №10/07/2013 між ОСОБА_3 та ФОП ОСОБА_2 . Відповідно до п. 2.1 такого сторони погодили виконання підрядником робіт, а саме нанесення полімерного покриття в кількості 53 кв.м. на суму 25519 гривень. В подальшому сторонами договору підряду було укладено усну домовленість про те, що полімерне покриття буде нанесено згідно договору підряду №10/07/2013, в кількості 53 кв.м., як пробний варіант, для того щоб побачити як буде виглядати дане полімерне покриття, а в подальшому нанесення полімерного покриття буде проведено на всю площу, на яку була нанесена самовирівнююча стяжка, яка була виконана підрядником. Роботи по нанесенню полімерного покриття були проведені в кількості 221 кв.м. Відповідно до п. 3.4 договору роботи виконуються із матеріалів та з використанням інструментів підрядника за винятком тих матеріалів та/або інструментів, які за умови даного договору надав замовник. Роботи по нанесенню полімерного покриття були виконані з матеріалу та з використанням інструментів підрядника. Для виконання даного договору по нанесенню полімерного покриття в кількості 53 кв.м. та в подальшому нанесення полімерного покриття на всю поверхню самовирівнюючої стяжки, в приватному будинку ОСОБА_3 , в кількості 221 кв.м., замовником була здійснена оплата підрядникові в сумі 106411,5 гривень, що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера №10.07.2013. Роботи за договором підряду №10/07/2013 по нанесенню полімерного покриття були виконані неякісно, покриття знаходиться в незадовільному стані та є непридатним до використання. 24 грудня 2014 року адвокатом Оприском М.В., що діє в інтересах ОСОБА_3 , була надіслана претензія про відшкодування витрат понесених виконанням договору підряду. 24 січня 2015 року було отримано відповідь на претензію, в якій адвокат Черніцький І.Р., що діє в інтересах ФОП ОСОБА_2 зазначав, що для розгляду претензії необхідно надати належним чином засвідчені копії документів про існування даних правовідносин та докази оплати ФОП ОСОБА_2 грошових коштів в сумі 106411,5 гривень, відтак вважає, що такою відповіддю ФОП ОСОБА_2 засвідчив відмову у задоволенні претензії.

Позивач зазначала, що нанесення полімерного покриття відбувалося в два етапи, перший етап по нанесенню 53 кв.м. (пробний варіант) відповідно до договору підряду №10/07/2013 та другий етап в кількості 168 кв.м., який регулювався усною угодою між замовником та підрядником на загальну кількість 221 кв.м. Оскільки підрядником були допущені істотні недоліки під час виконання робіт обумовлених всупереч умов договору роботи виконані неякісно, покриття знаходиться в незадовільному стані та є непридатним до використання замовником, вважає, що це дає останньому право відповідно до частини 3 ст. 858 ЦК України відмовитись від договору та вимагати відшкодування збитків. 29 березня 2016 року адвокатом Оприском М.В. в інтересах ОСОБА_3 на адресу ФОП ОСОБА_2 було надіслано повідомлення про відмову від договору. Відповідно до п. 6.4 договору підряду №10/07/2013 у випадку виявлення та підтвердження факту неякісного виконання робіт за цим договором, а також встановлення цього факту протягом гарантійного терміну, визначеного в п. 5.8 цього договору підрядник зобов`язаний власними силами та/або за власний рахунок виправити їх протягом 1 місяця з дня отримання письмової вимоги замовника з відповідними підтверджуючими документами та сплатити замовникові штраф у розмірі 10% від вартості неякісно виконаних робіт. Оскільки вартість заявлених вимог про відшкодування шкоди понесеними виконанням договору підряду становить 106411,5 гривень, відповідно до вказаного вище пункту договору вважає за необхідне визначити штраф за неякісно виконані роботи по нанесенню полімерного покриття у розмірі 10% від такої, що становить 10641,15 гривень.

Окрім того, просячи стягнути на її користь моральну шкоду, завдану порушенням її прав позивач вказувала, що у даній квартирі проживає разом зі своєю сім`єю. Внаслідок незадовільного стану підлоги в будинку їй було завдано моральної шкоди, яка виявилася в душевних стражданнях, погіршенні самопочуття та стану здоров`я в цілому, постійним перебуванням позивача в нервовій та психологічній напрузі. Крім цього, незадовільний стан будинку (сирість, вологість, зовнішній вигляд) впливає на умови проживання позивачки та членів її сім`ї. Після даної події у позивачки збільшився обсяг повсякденних проблем, які необхідно було вирішити, чим було порушено внормований ритм життя. Вона змушена була перетерпіти дискомфорт, незручності та переживання, що в свою чергу негативно вплинуло на її продуктивність праці, погіршились сімейні стосунки та стан морального здоров`я, пов`язаного з переживанням за цілісність майна. Крім цього, пошкодження житла завжди унеможливлювало ведення нормального, повсякденного, добросусідського життя. Стан будинку після неякісно проведених робіт виключає можливість запросити додому друзів, у зв`язку з чим позивачка переживає душевні страждання. Окрім цього, позивачка неодноразово зверталася до відповідача з проханням відшкодувати завдану шкоду в добровільному порядку, на що постійно отримувала відмову в зухвалій формі, що призвело до поглиблення її душевних страждань. Зважаючи на викладене вважає за необхідне визначити моральну шкоду у розмірі 20000 гривень.

Виходячи з того, що на численні вимоги замовника до підрядника про неналежне виконання договору підряду, підрядником не було вчинено ніяких дій для виправлення неякісно виконаних робіт, а також зважаючи на те, що нанесене полімерне покриття непридатне до використання, вважає, що підрядником не виконано умови договору підряду №10/07/2013 та просила даний позов задовольнити.

Рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 03 лютого 2022 року позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, заподіяної неналежним виконанням договору підряду задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_3 322 264 (триста двадцять дві тисяч двісті шістдесят чотири) гривні збитків, заподіяних неналежним виконанням договору, 10641 (десять тисяч шістсот сорок одну) гривню 15 (п`ятнадцять) копійок штрафу за договором підряду, 5000 (п`ять тисяч) гривень моральної шкоди, 3375 (три тисячі триста сімдесят п`ять) гривень 95 (дев`яносто п`ять) копійок судового збору, 7428 (сім тисяч двадцять вісім) гривень витрат на правничу допомогу та 10273 (десять тисяч двісті сімдесят три) гривні 82 (вісімдесят дві) копійки витрат на залучення експерта.

В задоволені решти вимог відмовлено.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_2 , подавши апеляційну скаргу.

З рішенням не погоджується, вважає його безпідставним та незаконним, оскільки є таким, що ухвалено у зв`язку із невірним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, а висновки суду не відповідають обставинам та матеріалам справи.

Вказує, що між ОСОБА_3 та ФОП ОСОБА_2 було укладено договір підряду №7/07/2013, за умовами якого сторони погодили виконання підрядником роботи, а саме нанесення самовирівнюючої стяжки в кількості 221 м.кв. на суму 4420грн. 10 липня 2013 року між сторонами було укладено договір за №10/07/2013, за умовами якого сторони погодили виконання підрядником роботи, а саме нанесення полімерного покриття на 53 кв.м., на загальну суму 25519 гривень у будинку на АДРЕСА_1 . Підрядником умови договору виконано належним чином та в повному обсязі, у зв`язку з чим 10.07.2013р. сторонами складено Акт приймання виконаних підрядних робіт №10/07/2013.

Зазначає, що наданні відповідачем послуги згідно договорів від 7 та 10 липня 2013 року були виконані якісно та будь-яких претензій щодо їх виконання з боку ОСОБА_3 не було, про що свідчить підписання нею акту приймання виконаних робіт від 10 липня 2013 року та про оплату наданих послуг.

Зазначає, що доводи позивача про те, що вона нібито оплатила відповідачу за виконані роботи по нанесенню полімерного покриття на 221 кв.м. на загальну суму 106411,5 гривень є надуманими та жодними доказами не підтверджені. Вважає, що долучена позивачем квитанція до прибуткового касового ордера від 15 липня 2013 року на суму 106411,5 гривень не є належним та допустимим доказом, оскільки не виписувалась та не писалась відповідачем, вказана квитанція відповідачем не видавалась. Також договір побутового підряду між позивачем та відповідачем на суму 106411,5 грн. не укладався, так як на підставі ст. 866 ЦК України договір повинен був бути укладеним у належній формі, чого позивачка суду не надала. Позивачу не видавалися як замовнику квитанції або інші документи, які б підтверджували укладання цього договору.

Вважає, що доводи позивача про те, що між нею та відповідачем було досягнуто усної домовленості щодо нанесення полімерного покриття на підлогу не заслуговують уваги, оскільки згідно з п. 3 ч. 1 ст. 208 ЦК України даний договір повинен укладатись в письмовій формі. Крім того, відповідно до вимог ст. 654 ЦК України будь які зміни, доповнення до договору укладаються в тій самій формі, що і договір, а оскільки основний договір від 10 липня 2013 року №10/07/2013 було укладено в письмовій формі то і зміни чи доповнення до даного договору повинні були укладатись в письмовій формі.

Що стосується позовної вимоги про стягнення моральної шкоди вважає, що немає підстав для задоволення позову в частині такої, оскільки позивачка не надала суду доказів, які підтверджують факт заподіяння їй моральних страждань або втрат немайнового характеру.

Просить скасувати рішення суду та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

15 червня 2022 року представник позивача адвокат Оприско М.В. подав відзив на апеляційну скаргу. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника апелянта ОСОБА_1 на підтримання доводів апеляційної скарги, представника позивача адвоката Оприска М.В. на її заперечення, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції не в повній мірі відповідає зазначеним вимогам.

Згідно з вимогами ч.1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення;8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції прийшов до висновку, що оскільки відповідач після отримання претензії позивача не усунув виявлених недоліків, а тому з нього в користь позивача слід стягнути 322264 гривні збитків заподіяних неналежним виконанням договору підряду від 10 липня 2013 року. Крім того, з відповідача підлягає стягненню в користь позивача штраф на підставі п. 6.4 договору підряду, що становить 10641,15 гривень, оскільки вартість договору становить 106411,5 гривень, а згідно з договором розмір штрафу становить 10 % від вартості неякісно виконаних робіт. Також, суд враховуючи душевні переживання позивача у зв`язку з неякісним підлоговим покриттям в її будинку, тривалий час не усунення відповідачем неякісно виконаних робіт, прийшов до переконання, що з відповідача в користь позивача слід стягнути 5000 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Колегія суддів не в повній мірі погоджується з висновком суду першої інстанції.

Встановлено, що будинок АДРЕСА_1 на праві спільної сумісної власності належить ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , що підтверджується інформаційною довідкою № 76455171 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 21 грудня 2016 року.

7 липня 2013 року був укладений договір підряду №7/07/2013 між ОСОБА_3 та ФОП ОСОБА_2 , який діяв на підставі свідоцтва про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців серія ААБ №032152 від 12 липня 2002 року № запису 2 019901.

Відповідно до п. 2.1. даного договору сторони погодили, що підрядник має виконати роботи, а саме нанесення самовирівнюючої стяжки в кількості 221 кв.м.

Відповідачем були виконані умови вказаного договору, що стверджується актом приймання виконаних підрядних робіт №10/07/2012 від 10 липня 2013 року.

В свою чергу позивач здійснила оплату за виконані роботи на суму 4423 гривні, що стверджується квитанцією до прибуткового касового ордера № 10.07.2013 від 10 липня 2013 року.

10 липня 2013 року між ОСОБА_3 та ФОП ОСОБА_2 було укладено договір підряду №10/07/2013.

Відповідно до п. 2.1 зазначеного договору сторони погодила, що підрядник повинен нанести полімерне покриття в кількості 53 кв.м. Пункт 2.3 договору встановлю вартість робіт в розмірі 25519 гривень.

Згідно з п. 5.8 гарантійний термін за договором складає два роки з моменту передачі предмету підряду.

З квитанції до прибуткового касового ордера від 15 липня 2013 року вбачається, що ОСОБА_3 сплатила по договору 10/07/2013 від 10 липня 2013 року 106411,5 гривень.

Арифметичні обчислення вартості 1 кв.м. полімерного покриття згідно з п. 2.1, 5.8 договору від 10 липня 2013 року становить 481,5 гривень.

В свою чергу арифметичні обчислення площі проведених робіт по здійсненню полімерного покриття, виходячи з вартості проведеної оплати згідно з квитанцією до прибуткового касового ордера від 15 липня 2013 року на суму 106411,5 гривень, свідчить, що позивач ОСОБА_3 оплатила вартість робіт виходячи з площі 221 кв.м.

24 грудня 2014 року адвокатом Оприском М.В., який діяв в інтересах ОСОБА_3 , була надіслана претензія про відшкодування витрат понесених виконанням договору підряду.

24 січня 2015 року було отримано відповідь на претензію, в якій адвокат Черніцький І.Р., який діяв в інтересах ФОП ОСОБА_2 зазначав, що для розгляду претензії необхідно надати належним чином засвідчені копії документів про існування даних правовідносин та докази оплати ФОП ОСОБА_2 грошових коштів в сумі 106411,5 гривень.

З висновку експерта № 840 від 15 січня 2018 року вбачається, що виконані роботи по облаштуванню підлоги з полімерного покриття, виконані з порушенням умов договору підряду № 10/07/2013 від 10 липня 2013 року, не дотримано технології виконання наливної підлоги, а саме: з влаштуванням основи, використання неякісних матеріалів, не дотримання температурного режиму, змішування компонентів полімерної суміші, укладання даної суміші та інше, що вплинуло на якість полімерної підлоги.

Технічний стан підлоги у будинку АДРЕСА_1 , характеризується, як незадовільний (експлуатація елементів можлива лише приумові проведення їх ремонту, або заміні), практично у всіх приміщеннях, де облаштовано підлогу з полімерного покриття наявні дефекти у вигляді тріщин, вздуття, відшарування від основи.

Причиною пошкодження та руйнування полімерного покриття підлоги у будинку АДРЕСА_1 , могло бути недотримання технології виконання наливної полімерної підлоги, а саме: з влаштування основи, використання неякісних матеріалів, дотримання температурного режиму, змішування компонентів полімерної суміші, укладання даної суміші та інше, що вплинуло на якість полімерної підлоги.

З висновку експерта № 4346 від 14 грудня 2020 року вбачається, що вартість ремонтно-будівельних робіт, проведення яких необхідне для усунення недоліків (пошкоджень) виконаних робіт із облаштування підлоги з полімерного покриття площею 221 кв.м. в будинку АДРЕСА_1 , станом на час проведення дослідження становить 322264 гривні.

Вартість ремонтно-будівельних робіт, проведення яких необхідне для усунення недоліків (пошкоджень) виконаних робіт із облаштування підлоги з полімерного покриття у приміщенні площею 53 кв.м. на вул. Котермака у м. Львів-Винники, станом на час проведення дослідження становить 77285 гривень.

За положеннями пункту 1 частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до частини першої статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

У частині третій статті 203 ЦК України закріплено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

Так, згідно з ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін.

Стаття 610 ЦК України передбачає, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до пункту 1 частини 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору;

Згідно з частинами 1 та 3 ст. 615 ЦК України у разі порушення зобов`язання однією стороною друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом. Внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання частково або у повному обсязі відповідно змінюються умови зобов`язання або воно припиняється.

Стаття 629 ЦК України визначає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до частини 1 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з частиною 3 ст. 651 ЦК України, у разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Відповідно до ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Згідно зі ст. 857 ЦК України робота, виконана підрядником, має відповідати умовам договору підряду, а в разі їх відсутності або неповноти - вимогам, що звичайно ставляться до роботи відповідного характеру. Результат роботи в межах розумного строку має бути придатним для використання відповідно до договору підряду або для звичайного використання роботи такого характеру.

Права замовника під час виконання роботи підрядником передбачені статтею 849 ЦК України, відповідно до якої:

- замовник має право у будь-який час перевірити хід і якість роботи, не втручаючись у діяльність підрядника (частина перша статті);

- якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків (частина друга статті);

- якщо під час виконання роботи стане очевидним, що вона не буде виконана належним чином, замовник має право призначити підрядникові строк для усунення недоліків, а в разі невиконання підрядником цієї вимоги - відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків або доручити виправлення роботи іншій особі за рахунок підрядника (частина третя статті);

- замовник має право у будь-який час до закінчення роботи відмовитися від договору підряду, виплативши підрядникові плату за виконану частину роботи та відшкодувавши йому збитки, завдані розірванням договору. (частина четверта статті).

Правовий аналіз положень ст. 849 ЦК України дозволяє дійти висновку, що вони встановлюють підстави для відмови замовника від договору підряду та відповідні правові наслідки такої відмови. При цьому, положення частин другої, третьої та четвертої ст. 849 ЦК України містять самостійні підстави відмови замовника від договору підряду та, відповідно, різні правові наслідки таких дій.

Доказування очевидності невиконання належним чином роботи за підрядним договором покладається на замовника.

Разом з цим, частина 2 вказаної статті надає замовнику право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків, якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим.

Частиною 4 ст. 849 ЦК України замовнику надано право відмовитися в односторонньому порядку від договору у будь-який час до закінчення роботи, з можливістю виплати замовником підряднику плати за виконану роботу з відшкодуванням збитків підряднику, і визначене цією нормою право не може бути обмежене.

Відповідно до ч. 2 статті 852 ЦК України, за наявності у роботі істотних відступів від умов договору підряду або інших істотних недоліків замовник має право вимагати розірвання договору та відшкодування збитків.

Відповідно до статті 865 ЦК України за договором побутового підряду підрядник, який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується виконати за завданням фізичної особи (замовника) певну роботу, призначену для задоволення побутових та інших особистих потреб, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір побутового підряду є публічним договором. До відносин за договором побутового підряду, не врегульованих цим Кодексом, застосовується законодавство про захист прав споживачів.

Згідно зі статтею 866 ЦК України договір побутового підряду вважається укладеним у належній формі, якщо підрядник видав замовникові квитанцію або інший документ, що підтверджує укладення договору. Відсутність у замовника цього документа не позбавляє його права залучати свідків для підтвердження факту укладення договору або його умов.

Частина третя статті 858 ЦК України визначає якщо відступи у роботі від умов договору підряду або інші недоліки у роботі є істотними та такими, що не можуть бути усунені, або не були усунені у встановлений замовником розумний строк, замовник має право відмовитися від договору та вимагати відшкодування збитків.

Відповідно до приписів ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з ч.6 ст.81 ЦПК України доказування не може не може ґрунтуватися на припущеннях.

Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 вказує що стороною позивача не надано доказів укладанням між сторонами договору підряду , яким вони погодили виконання підрядником робіт на загальну площу 221 м.кв.

Колегія суддів вважає аргументи апеляційної скарги необґрунтованими та безпідставними.

Квитанцією до прибуткового касового ордера від 15 липня 2013 року про сплату ОСОБА_3 по договору 10/07/2013 від 10 липня 2013 року 106411,5 гривень підтверджується оплата робіт по нанесенню полімерного покриття саме на площу 221 кв.м.

Заперечуючи дійсність касового ордера від 15 липня 2013 року на суму 106411,5 грн. апелянт не надає доказів що коштів він фактично не отримав. Окрім цього, варто звернути увагу, що матеріали справи містять квитанцію від 10.07.2013 року по договору 10/07/2013 по оплаті робіт по нанесенню полімерного покриття на площу 53 кв.м., яку апелянт визнає.

Колегія суддів вважає покликання апелянта суперечливими, оскільки вказані квитанції є однаковими.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що між позивачем ОСОБА_3 і ФОП ОСОБА_2 було укладено договір побутового підряду на здійснення робіт по нанесенню полімерного покриття на площу 221 кв.м.

З огляду на зазначене, з ФОП ОСОБА_2 в користь позивача слід стягнути 322264 гривні збитків заподіяних неналежним виконанням договору підряду від 10 липня 2013 року та 10641,15 гривень, що становить 10 % від вартості неякісно виконаних робіт.

Що стосується позовних вимог про стягнення моральної шкоди, колегія суддів вважає, що такі до задоволення не підлягають.

Статтею 23 ЦК України передбачено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав та законних інтересів. Відповідно до частин другої-п`ятої цієї статті моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 761/26293/16-ц (провадження № 14-64 цс 19) вказано: «Велика Палата Верховного Суду погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про відсутність підстав для задоволення вимоги про стягнення моральної шкоди, оскільки відшкодування моральної шкоди у разі порушення зобов`язання (стаття 611 ЦК України) може здійснюватися виключно у випадках, що прямо передбачені законом, а також якщо умови про відшкодування передбачені укладеним договором. Відповідно до положень статей 4, 22 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі мають право на відшкодування моральної шкоди тільки в разі її заподіяння небезпечною для життя і здоров`я людей продукцією у випадках, передбачених законом».

З огляду на вищенаведене, колегія суддів вважає, що рішення Личаківського районного суду м. Львова від 03 лютого 2022 року в частині стягнення з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_3 5000 (п`ять тисяч) гривень моральної шкоди слід скасувати та в цій частині ухвалити нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовної вимоги про стягнення моральної шкоди в повному обсязі.

Відповідно до ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Згідно до вимог ч. 1 ст. 376 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної інстанції та однією із підстав для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Личаківського районного суду м. Львова від 03 лютого 2022 року в частині стягнення з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_3 5000 (п`ять тисяч) гривень моральної шкоди скасувати та в цій частині ухвалити нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовної вимоги про стягнення моральної шкоди в повному обсязі.

В решті рішення залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повний текст постанови складено 05 серпня 2022 року.

Головуючий: Ванівський О.М.

Судді Цяцяк Р.П.

Шеремета Н.О.