Справа № 604/424/22
Провадження № 2/604/242/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2022 року сел. Підволочиськ

Підволочиський районний суд Тернопільської області у складі:

головуючого судді Сіянко В.М.,

при секретарі Феньо О.В.,

розглянувши у підготовчому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду в сел. Підволочиськ цивільну справу за первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання права власності на спадкове майно, та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання права власності, зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання права власності, -

у с т а н о в и в :

25 травня 2022 року до Підволочиського районного суду Тернопільської області надійшла цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання права власності на спадкове майно, а саме: визнати за ОСОБА_1 право власності на 5/12 частин житлового будинку із надвірними будівлями та спорудами АДРЕСА_1 в порядку спадкування.

Позов обґрунтовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер дід позивачки ОСОБА_6 , який заповів все своє майно своїй доньці ОСОБА_7 . Після смерті діда відкрилася спадщина на частину житлового будинку із надвірними будівлями та спорудами АДРЕСА_1 . Вказаний будинок належав на праві спільної сумісної власності ОСОБА_6 та ОСОБА_2 , таким чином відкрилася спадщина на 1/2 частину будинку. Син ОСОБА_6 відповідач ОСОБА_3 має обов`язкову частку у спадщині. ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_7 мати позивачки. Позивачка в передбачений законом строк звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, але їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, оскільки право власності спадкодавця на будинок не підтверджено. Враховуючи викладене позивачка просила визнати за нею право власності в порядку спадкування на 5/12 частин житлового будинку із надвірними будівлями та спорудами АДРЕСА_1 .

13 червня 2022 року до суду надійшов зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання права власності. В позові зазначено, що позивачка з 03.06.1955 перебувала в шлюбі зі ОСОБА_6 . За час шлюбу подружжям було побудовано житловий будинок АДРЕСА_1 , тобто вказаний будинок є їхньою спільною сумісною власністю. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 помер. З посиланням на ст.ст. 60, 69, 70, 71 СК України позивачка просила визнати за нею право власності на 6/12 (1/2) частину житлового будинку із надвірними будівлями та спорудами АДРЕСА_1 в порядку поділу майна подружжя.

13 червня 2022 року також надійшов зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання права власності. Позивачем зазначено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько ОСОБА_6 , який заповів все своє майно своїй доньці ОСОБА_7 . Після смерті батька відкрилася спадщина на частину житлового будинку із надвірними будівлями та спорудами АДРЕСА_1 . Вказаний будинок належав на праві спільної сумісної власності ОСОБА_6 та ОСОБА_2 , таким чином відкрилася спадщина на 1/2 частину будинку. Позивач вважає, що має обов`язкову частку у спадщині, оскільки на момент смерті батька був непрацездатний (пенсіонер за віком), фактично вступив у спадщину та набув прав спадкоємця першої черги за законом. Враховуючи викладене позивач просив визнати за ним право власності на 1/12 частину житлового будинку із надвірними будівлями та спорудами АДРЕСА_1 в порядку спадкування після смерті батька ОСОБА_6 .

Ухвалою суду від 16 червня 2022 року вимоги за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання права власності, а також зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання права власності, об`єднано в одне провадження з первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання права власності на спадкове майно.

Сторони через канцелярію суду подали заяви про розгляд справи без їхньої участі, позивачі позови підтримали, відповідачі позовні вимоги визнали повністю.

Згідно чч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтею 206 цього Кодексу.

Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо ухвалити у підготовчому засіданні.

Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку доводам сторін в сукупності з наданими письмовими доказами, оцінивши докази у справі, суд дійшов наступного висновку.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_6 та ОСОБА_2 з 1955 року перебували в зареєстрованому шлюбі.

За час спільного проживання ОСОБА_6 та ОСОБА_2 придбали житловий будинок із надвірними будівлями та спорудами АДРЕСА_1 .

Згідно з частиною третьою статті 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. При тому, що не має значення за ким зареєстровано таке майно, оскільки спільна сумісна власність розповсюджується на майно і у тому випадку, коли право власності на нього майно зареєстровано лише за одним з подружжя.

За загальним правилом застосування презумпції спільності майна подружжя, згідно зі статтею 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, і позивач не зобов`язаний доводити належність набутого за час шлюбу майна до майна подружжя. Той із подружжя, який порушує питання про спростування зазначеної презумпції, зобов`язаний довести обставини, що її спростовують.

Зазначена правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року № 6-843цс17.

Статтею 63 СК України визначено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Згідно частини першої статті 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Частиною першою статті 70 СК України передбачено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Враховуючи наведене, суд, з урахуванням встановлених обставин і вимог, дійшов висновку про задоволення позову ОСОБА_2 про визнання за нею права власності на 1/2 частину вказаного вище будинку з урахуванням того, що даний будинок придбаний під час перебування ОСОБА_2 та ОСОБА_6 у шлюбі, тому є їхньою спільною сумісною власністю і підлягає поділу шляхом виділу позивачці 1/2 ідеальної частки.

ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 ).

Судом встановлено, що ОСОБА_6 перебував у шлюбі зі ОСОБА_2 . За час спільного проживання ними було придбано житловий будинок із надвірними будівлями та спорудами АДРЕСА_1 .

Таким чином, після смерті ОСОБА_6 відкрилася спадщина на 1/2 частину вказаного житлового будинку.

За життя ОСОБА_6 склав заповіт, яким все своє майно заповів своїй донці ОСОБА_7 .

Крім того, на час відкриття спадщини син ОСОБА_6 ОСОБА_3 був непрацездатним, а тому має право на обов`язкову частку в спадщині.

ОСОБА_7 як спадкоємець за заповітом мала право на спадкування 1/2 частини будинку, та враховуючи обов`язкову частку ОСОБА_3 на спадщину, доля ОСОБА_7 у спадковому майні складає 5/12 часток.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_7 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Після її смерті спадкоємцем за законом, яка в передбачений законом строк подала заяву про прийняття спадщини, є її донька ОСОБА_1 .

На звернення ОСОБА_1 нотаріус відмовив у вчиненні нотаріальної дії: видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на частку житлового будинку із надвірними будівлями та спорудами АДРЕСА_1 у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів.

Судом встановлено, що рішенням №6 від 16 січня 2001 року виконавчого комітету Подільської сільської ради встановлено факт належності та визнано право власності на будинковолодіння, яке знаходиться в АДРЕСА_1 , за ОСОБА_6 , виготовлено технічний паспорт на вказаний будинок.

За вищевикладених обставин судом встановлено неможливість оформлення ОСОБА_1 своїх спадкових прав та отримання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину на частку житлового будинку.

Таким чином, права та інтереси позивача підлягають захисту в судовому порядку згідно ст. 4 ЦПК України.

Відповідно до ст.1216, 1217 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця), яке здійснюється за заповітом або за законом.

Статтею 1218 ЦК встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини (ст.1223 ЦК України ).

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч.1 ст. 1268 ЦК України).

Відповідно до ст. 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка).

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч.1 ст. 1268 ЦК України).

Згідно ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Аналізуючи в сукупності обставини справи, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про визнання права власності на спадкове майно, а саме визнання за нею права власності на 5/12 частин житлового будинку із надвірними будівлями та спорудами АДРЕСА_1 , та за ОСОБА_3 права власності на 1/12 частину вказаного житлового будинку (обов`язкова частка).

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 12, 13 81, 89, 141, 223, 263, 265, 354-355 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Первісний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання права власності на спадкове майно задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) право власності на 5/12 частин житлового будинку із надвірними будівлями та спорудами АДРЕСА_1 .

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання права власності задовольнити повністю.

Визнати з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 ) право власності на 1/2 частину житлового будинку із надвірними будівлями та спорудами АДРЕСА_1 .

Зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання права власності задовольнити повністю.

Визнати з ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_4 ) право власності на 1/12 частину житлового будинку із надвірними будівлями та спорудами АДРЕСА_1

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення. В разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складення повного судового рішення.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Підволочиський районний суд.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 28 липня 2022 року.

Суддя В. М. Сіянко