УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

1 серпня 2022 року

м. Київ

справа № 755/4981/21

провадження № 61-6365ск22

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Карпенко С. О. (судді-доповідача), Ігнатенка В. М., Стрільчука В. А.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: Акціонерне товариство «Банк Січ», Компанія з відповідальністю обмеженою акціями «Аргостейдж Холдінг ЛТД»,

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: державний реєстратор Київської філії Комунального підприємства Березанської сільської ради Біляївського району Одеської області «Центр Реєстрації» м. Київ Грицай Наталія Володимирівна, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Єременко Людмила Олексіївна,

розглянувши касаційну скаргу Акціонерного товариства «Банк Січ», в інтересах якого діє адвокат Воробйов Олексій Володимирович, на постанову Київського апеляційного суду від 1 червня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Банк Січ», Компанії з відповідальністю обмеженою акціями «Аргостейдж Холдінг ЛТД», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: державний реєстратор Київської філії Комунального підприємства Березанської сільської ради Біляївського району Одеської області «Центр Реєстрації» м. Київ Грицай Наталія Володимирівна, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Єременко Людмила Олексіївна, про визнання протиправними та скасування рішень державних реєстраторів, записів про право власності та витребування майна з чужого незаконного володіння,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2021 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до Акціонерного товариства (далі - АТ) «Банк Січ», Компанії з відповідальністю обмеженою акціями «Аргостейдж Холдінг ЛТД», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: державний реєстратор Київської філії Комунального підприємства Березанської сільської ради Біляївського району Одеської області «Центр Реєстрації» м. Київ Грицай Н. В., приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Єременко Л. О., про визнання протиправними та скасування рішень державних реєстраторів, записів про право власності та витребування майна з чужого незаконного володіння.

У грудні 2021 року ОСОБА_1 подав до суду заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на нежитлове приміщення прибудованого офісного блоку № № 1, 2, 3, від № 1 до № 11 (групи приміщень № 4, № № І, ІІ, ІІІ підвалу, від № 1 до № 24 (групи приміщень № 5), від № 1 до № 7 (групи приміщень № 6), № І, ІІ першого поверху від № 1 до № 28 (групи приміщень № 7), від № 1 до № 28 (групи приміщень № 8), від № 1 до № 7 (групи приміщень № 9) (в літері Б) загальною площею 2 431,20 кв.м, що знаходиться у АДРЕСА_1 , та заборони будь-яким суб`єктам державної реєстрації прав і державним реєстраторам вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо вказаного нерухомого майна.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 31 грудня 2021 року у задоволенні заяви відмовлено.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою.

Постановою Київського апеляційного суду від 1 червня 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 31 грудня 2021 року скасовано і ухвалено нове судове рішення, яким заяву задоволено.

Накладено арешт на нежитлове приміщення прибудованого офісного блоку № № 1, 2, 3, від № 1 до № 11 (групи приміщень № 4, № № І, ІІ, ІІІ підвалу, від № 1 до № 24 (групи приміщень № 5), від № 1 до № 7 (групи приміщень № 6), № І, ІІ першого поверху від № 1 до № 28 (групи приміщень № 7), від № 1 до № 28 (групи приміщень № 8), від № 1 до № 7 (групи приміщень № 9) (в літері Б) загальною площею 2 431,20 кв.м, що знаходиться у АДРЕСА_1 .

Заборонено будь-яким суб`єктам державної реєстрації прав та державним реєстраторам вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо нежитлового приміщення прибудованого офісного блоку № № 1, 2, 3, від № 1 до № 11 (групи приміщень № 4, № № І, ІІ, ІІІ підвалу, від № 1 до № 24 (групи приміщень № 5), від № 1 до № 7 (групи приміщень № 6), № І, ІІ першого поверху від № 1 до № 28 (групи приміщень № 7), від № 1 до № 28 (групи приміщень № 8), від № 1 до № 7 (групи приміщень № 9) (в літері Б) загальною площею 2 431,20 кв.м, що знаходиться у АДРЕСА_1 .

Не погоджуючись з постановою Київського апеляційного суду від 1 червня 2022 року, АТ «Банк Січ», в інтересах якого діє адвокат Воробйов О. В., подало до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій просить скасувати зазначене судове рішення і залишити в силі ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва

від 31 грудня 2021 року.

Вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження, суд дійшов наступних висновків.

Згідно зі статтею 25 Цивільного процесуального кодексу (далі - ЦПК) України Верховний Суд переглядає у касаційному порядку судові рішення, ухвалені судами першої та апеляційної інстанцій.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Частиною другою статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

У разі подання касаційної скарги на судове рішення, зазначене у пунктах 2 і 3 частини першої статті 389 цього Кодексу, в касаційній скарзі зазначається обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень).

Підставою касаційного оскарження постанови Київського апеляційного суду

від 1 червня 2022 року заявник визначає порушення судом апеляційної інстанцій норм процесуального права. Зазначає, що позивачем не доведено належними доказами, що невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, а судом не надано належної оцінки вказаним обставинам. Судом не наведено обґрунтованих мотивів, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі.

Підставою касаційного оскарження постанови Київського апеляційного суду

від 1 червня 2022 року заявник також визначає помилкове посилання апеляційного суду на неправомірність реєстрації права власності спірного майна, оскільки таке питання має вирішуватися судом під час розгляду справі по суті.

Згідно з положеннями частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Згідно з частиною шостою статті 394 ЦПК України ухвала про відмову у відкритті касаційного провадження повинна містити мотиви, з яких суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження.

Зі змісту касаційної скарги та оскаржуваної постанови вбачається, що скарга заявника є необґрунтованою і наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності зазначеного судового рішення.

Постановляючи ухвалу і відмовляючи у задоволенні заяви, Дніпровський районний суд міста Києва виходив з того, що заявником не надано доказів наявності у Компанії з відповідальністю обмеженою акціями «Аргостейдж Холдінг ЛТД» наміру відчужити майно.

З висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для забезпечення позову суд апеляційної інстанції не погодився і встановив неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Накладаючи арешт на майно, Київський апеляційний суд виходив з існування спору між сторонами щодо володіння нежитловим приміщенням. Також судом враховано наявність позовної вимоги про витребування майна з чужого незаконного володіння. Суд вважав, що невжиття заходів забезпечення позову до вирішення справи по суті і набрання законної сили судовим рішенням може істотно ускладнити у разі задоволення позовних вимог поновлення порушених прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду. Апеляційний суд вважав співмірними обрані позивачем види забезпечення позову із заявленими ним вимогами.

Судом апеляційної інстанції за матеріалами справи установлено, що

у березні 2021 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до АТ «Банк Січ», Компанії з відповідальністю обмеженою акціями «Аргостейдж Холдінг ЛТД», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: державний реєстратор Київської філії Комунального підприємства Березанської сільської ради Біляївського району Одеської області «Центр Реєстрації» м. Київ Грицай Н. В., приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Єременко Л. О., про визнання протиправними та скасування рішень державних реєстраторів, записів про право власності та витребування майна з чужого незаконного володіння.

У грудні 2021 року ОСОБА_1 подав до суду заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на нежитлове приміщення прибудованого офісного блоку № № 1, 2, 3, від № 1 до № 11 (групи приміщень № 4, № № І, ІІ, ІІІ підвалу, від № 1 до № 24 (групи приміщень № 5), від № 1 до № 7 (групи приміщень № 6), № І, ІІ першого поверху від № 1 до № 28 (групи приміщень № 7), від № 1 до № 28 (групи приміщень № 8), від № 1 до № 7 (групи приміщень № 9) (в літері Б) загальною площею 2 431,20 кв.м, що знаходиться у АДРЕСА_1 , та заборони будь-яким суб`єктам державної реєстрації прав та державним реєстраторам вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо вказаного нерухомого майна.

В обґрунтування заяви ОСОБА_1 вказав, що спірне нежитлове приміщення перебувало в його власності, про що свідчить свідоцтво про право власності серії НОМЕР_1 , видане 8 грудня 2010 року Головним управлінням комунальної власності міста Києва Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації).

27 липня 2018 року до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Кісельовою В. В. на виконання вимог ухвали Дніпровського районного суду міста Києва від 24 липня 2018 року у справі № 755/10918/18 внесено запис № 27239196 про обтяження вказаного приміщення.

8 серпня 2018 року право власності на спірне нерухоме майно зареєстровано за ПАТ «Банк Січ» на підставі іпотечного договору № 106.

14 серпня 2018 року на підставі рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Єременко Л. О. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень право власності на спірне приміщення зареєстровано за Компанією з відповідальністю обмеженою акціями «Аргостейдж Холдінг ЛТД».

Зазначив, що слідчим відділом Дніпровського управління поліції Головного управління Міністерства внутрішніх справ у міста Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001201 за фактом вчинення службовими особами ПАТ «Банк Січ», Публічним акціонерним товариством (далі - ПАТ) «Укртелеком», приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчуком В. М., реєстратором Київської філії Комунального підприємства Березанської сільської ради Біляївського району Одеської області «Центр реєстрації» Грицай Н. В., оцінювачем Абрамовим О. В. та іншими невстановленими особами відносно Товариства з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) «Телесистеми України» та ОСОБА_1 кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 191 Кримінального кодексу (далі - КК) України.

В межах даного кримінального провадження державного реєстратора Київської філії Комунального підприємства Березанської сільської ради Біляївського району Одеської області «Центр реєстрації» Грицай Н. В. допитано в якості свідка; нею повідомлено, що фактично ніколи ніяких реєстраційних дій вона не вчиняла, оскільки неправомірно отриманий нею флеш-носій з ключем державного реєстратора та паролем у період з 19 травня 2018 року до 26 травня 2018 року вона передала третій особі, отримавши за це грошові кошти. Крім того, в цей період вона на території України не перебувала.

Також в обґрунтування заяви про забезпечення позову ОСОБА_1 вказав, що в мережі Інтернет розміщено оголошення про продаж спірного нежитлового приміщення загальною площею 2 431,20 кв.м, що знаходиться у АДРЕСА_1 .

Згідно зі змістом статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Вказаним вимогам закону оскаржувана постанова суду апеляційної інстанції відповідає.

Відповідно до частин першої та другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Згідно з частиною першою статті 150 ЦПК України позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Отже, важливими умовами для вжиття заходів забезпечення позову є наявність між сторонами дійсного спору та реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду у разі задоволення позову.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що між сторонами виник спір щодо права володіння нежитловим приміщенням.

Забезпечення позову шляхом накладення арешту на нежитлове приміщення та заборони вчиняти реєстраційні дії щодо такого майна суд апеляційної інстанції визнав обґрунтованим і співмірним із заявленими позовними вимогами.

Враховуючи наведені обставини та вимоги законодавства, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про необхідність застосування таких видів забезпечення позову.

При цьому забезпечення позову не порушує принципів змагальності і процесуальної рівності сторін.

Мета забезпечення позову - це хоча і негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового рішення, а також перешкоджання спричинення значної шкоди позивачу.

Твердження заявника про ненаведення судом обґрунтованих мотивів, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі, спростовуються змістом оскаржуваного судового рішення.

Види забезпечення позову, які застосував суд апеляційної інстанції, є співмірними заявленим позовним вимогам.

Аргументи касаційної скарги про те, що скрін-шот з порталу «Столична нерухомість» 100realty.ua не є належним доказом і не підтверджує доводи позивача, викладені у заяві про забезпечення позову, відхиляються касаційним судом, оскільки зі змісту постанови суду апеляційної інстанції вбачається, що суд надав належну оцінку зібраним у справі доказам та повно встановив обставини, які мають значення для правильного вирішення заяви.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що крім скрін-шоту з порталу «Столична нерухомість» 100realty.ua, на підтвердження існування ризиків відчуження спірного майна та розміщення інформації про його продаж представником ОСОБА_1 - адвокатом Бабаєвим А. С. проведено огляд веб-сайту та здійснено фіксацію контенту, що міститься на веб-сайті, шляхом його збереження на DVD-диску, який скріплений електронним цифровим підписом адвоката.

Київський апеляційний суд дійшов висновку про те, що такі дії представника позивача відповідають вимогам пункту 7 частини першої статті 20 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», відповідно до якого під час здійснення адвокатської діяльності адвокат має право вчиняти будь-які дії, не заборонені законом, правилами адвокатської етики та договором про надання правової допомоги, необхідні для належного виконання договору про надання правової допомоги, зокрема, збирати відомості про факти, що можуть бути використані як докази, в установленому законом порядку, запитувати, отримувати і вилучати речі, документи, їх копії, ознайомлюватися з ними та опитувати осіб за їх згодою.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц (провадження № 14-446цс18) викладено правовий висновок про те, що встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій, що передбачено статтями 77-80, 89, 367 ЦПК України. Якщо порушень порядку надання та отримання доказів у суді першої інстанції апеляційний суд не встановив, а оцінка доказів зроблена як судом першої, так і судом апеляційної інстанцій, то суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів.

Посилання заявника на те, що суд апеляційної інстанції помилково посилався на неправомірність реєстрації права власності спірного майна, оскільки таке питання має вирішуватися судом під час розгляду справі по суті, касаційним судом відхиляється, оскільки не впливає на правильність вирішення судом заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у

державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

Виходячи зі змісту касаційної скарги та оскаржуваного судового рішення, касаційна скарга АТ «Банк Січ», в інтересах якого діє адвокат Воробйов О. В., на постанову Київського апеляційного суду від 1 червня 2022 року є необґрунтованою, а наведені у скарзі доводи не дають підстав для висновку про незаконність судового рішення.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів заявника та їх відображення у судовому рішенні, питання вичерпності висновків суду, Верховний Суд виходить з того, що у даній справі сторонам надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних правовідносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

Верховний Суд, який відповідно до частини третьої статті 125 Конституції України є найвищим судовим органом, виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 7 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. При цьому право на суд не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг, і такі обмеження не можуть зашкодити самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 36 рішення у справі «Голдер проти Сполученого Королівства» (Golder v. the United Kingdom) від 21 лютого 1975 року та пункт 27 рішення у справі «Пелевін проти України» від 20 травня 2010 року.

Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

Оскільки оскаржувана постанова суду апеляційної інстанції є законною і обґрунтованою, прийнятою з додержанням норм процесуального права й підстави для її скасування відсутні, у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою АТ «Банк Січ», в інтересах якого діє адвокат Воробйов О. В., на постанову Київського апеляційного суду від 1 червня 2022 року суд відмовляє.

Керуючись статтями 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Акціонерного товариства «Банк Січ», в інтересах якого діє адвокат Воробйов Олексій Володимирович, на постанову Київського апеляційного суду від 1 червня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Банк Січ», Компанії з відповідальністю обмеженою акціями «Аргостейдж Холдінг ЛТД», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: державний реєстратор Київської філії Комунального підприємства Березанської сільської ради Біляївського району Одеської області «Центр Реєстрації» м. Київ Грицай Наталія Володимирівна, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Єременко Людмила Олексіївна, про визнання протиправними та скасування рішень державних реєстраторів, записів про право власності та витребування майна з чужого незаконного володіння.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: С. О. Карпенко

В. М. Ігнатенко

В. А. Стрільчук