_____________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2-з/947/635/22
УХВАЛА

про відмову в забезпеченні позову

22.07.2022 року

Суддя Київського районного суду м. Одеси Гниличенко М.В., розглянувши заяву представників ОСОБА_1 адвоката Грішиної Валентини Олександрівни та адвоката Туманова Дениса Сергійовича про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив « Вільямс» про стягнення грошових коштів,-

В С Т А Н О В И В:

20.07.2022 року представники ОСОБА_1 адвокати Грішина В.О. та Туманов Д.С. звернулись до суду з позовом до Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив « Вільямс», в якому просять стягнути з Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «Вільямс» на користь ОСОБА_1 380 112, 12 грн.; стягнути на Обслуговуючий кооператив «Житлово-будівельний кооператив «Вільямс» на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомоги у розмірі 14000 грн. та судовий збір у розмірі 3801,12 грн.

Одночасно з позовною заявою позивачем було подано заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на все нерухоме та рухоме майно, грошові кошти, які знаходяться на рахунках в банківських установах, що належать Обслуговуючому кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «Вільямс» (адреса місцезнаходження: 65016, м.Одеса, вул. Фонтанська дорога, буд.123, приміщення 5М, , р/р НОМЕР_1 в ПАТ «Марфін Банк», м.Чорноморськ, МФО 328168, посилаючись на те, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення по справі у випадку задоволення позовних вимог.

Відповідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.07.2022 року вказану справу передано судді Гниличенко М.В.

Заява про забезпечення позову розглядається в порядку ст.153 ЦПК України не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи. Залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

При вирішенні питання щодо забезпечення позову до відкриття провадження по справі, суд приймає до уваги роз`яснення Постанови Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14.06.2021 року /справа № 308/8567/20, провадження № 61-3480сво21/ про те, що законодавець передбачив відповідний процесуальний порядок розгляду заяви про забезпечення позову та вирішення питання про відкриття провадження у справі. У випадку одночасного подання позовної заяви та заяви про забезпечення позову, розгляд заяви про забезпечення позову не залежить від вирішення питання про відкриття провадження у справі. Законодавець не покладає обов`язку на суд відкрити провадження у справі, а тільки потім вирішувати питання про забезпечення позову. У разі повернення позовної заяви, відмови у відкритті провадження чи з інших підстав передбачений механізм скасування заходів забезпечення позову.

Дослідивши матеріали справи та встановивши обставини, з яких позивач просить вжити заходи забезпечення позову, суд приходить до наступного.

Згідно зі ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Точне і неухильне додержання судами України норм чинного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову є необхідною умовою здійснення завдань цивільного судочинства, які полягають у справедливому, неупередженому та своєчасному розгляді й вирішенні цивільних справ із метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

За змістом ч. 1 ст. 151 ЦПК України підставою для забезпечення позову є відповідна письмова заява будь-якої з осіб, які беруть участь у справі. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Заява про забезпечення позову повинна відповідати вимогам ст.151 ЦПК України щодо змісту і форми заяви. Відповідно до ст.151 ЦПК України - заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити, крім іншого, предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову, захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності, ціну позову, про забезпечення якого просить заявник, інші відомості, потрібні для забезпечення позову У заяві можуть бути зазначені кілька заходів забезпечення позову, що мають бути вжиті судом, із обґрунтуванням доцільності вжиття кожного з цих заходів.

Представники позивача ОСОБА_1 зазначають, що предметом спору по даній справі є стягнення грошових коштів з Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «Вільямс» на користь ОСОБА_1 відповідно до Угоди про порядок повернення паю від 08.07.2020 року в розмірі 380112,12 грн.

В обґрунтування необхідності вжиття заходів забезпечення позову до суду подано заяву про забезпечення позову та квитанцію про сплату судового збору за її подання, будь-які інші докази та відомості, потрібні для вирішення питання щодо забезпечення позову, до заяви не додано.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 150 ЦПК України позов забезпечується, в тому числі, шляхом накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Тобто арешт на майно відповідача допускається лише за умови, що майно належить відповідачу та є необхідність саме у цьому виді забезпечення позову. Вирішуючи заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на все майно відповідача, суд має перевірити, яке конкретно майно чи грошові кошти належить відповідачеві і де вони знаходяться.

Як передбачено частиною третьою статті 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Так, положеннями пункту 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006р. № 9 передбачено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача та відповідача, але й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Судом встановлено, що між сторонами існує спір щодо стягнення грошових коштів у розмірі 380112,12 грн.

Звертаючись до суду із даною заявою представники позивача просять накласти арешт на все нерухоме та рухоме майно та грошові кошти, які знаходяться на рахунках в банківських установах, що належать Обслуговуючому кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «Вільямс», при цьому до заяви не додано жодних належних та допустимих доказів наявності у відповідача ОК «Житлово-будівельний кооператив «Вільямс» будь-якого нерухомого та рухомого майна, грошових коштів, які знаходяться в банківських установах, та яких саме, які рахунки та наявність грошей на рахунках.

Отже, в матеріалах заяви про забезпечення позову відсутні відомості на яке саме майно, яке належить відповідачу, позивач просить накласти арешт, відсутні відомості щодо вартості цього майна, на яке позивач просить накласти арешт, у зв`язку з чим, неможливо встановити, що накладення арешту на зазначене майно є співмірним із заявленими позивачем вимогами.

Суд позбавлений можливості накласти арешт на все майно відповідача без зазначення його індивідуальних ознак, та з метою запобігання можливої господарської діяльності кооперативу та порушення прав третіх осіб.

Верховний Суд у постанові від 28.03.2019 по справі №824/239/2018 зазначив, що судове рішення як найвищий акт правосуддя повинно бути виконуваним, оскільки виконання судового рішення як завершальна стадія судового провадження є невід`ємним елементом права на справедливий суд, передбаченогостаттею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Верховний Суд вказує, що застосування такого заходу забезпечення позову як накладення арешту на все майно боржників у межах суми вимог при відсутності відомостей про вартість такого майна є не виконуваним.

Суд враховує, що саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування та підтвердження їх доказами згідно зі статтею 81 ЦПК, не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Заходи забезпечення позову повинні відповідати і бути співмірними заявленим вимогам, а також мають бути безпосередньо пов`язанні з предметом спору, необхідними і достатніми для забезпечення виконання судового рішення.

За таких обставин, суд дійшов висновку про необґрунтованість заяви про забезпечення позову, так як вважає зазначені доводи недостатніми та не доведеними належними доказами, тому у задоволенні заяви слід відмовити.

Відповідно до частини сьомої статті 153 ЦПК України про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Одночасно суд роз`яснює, що ця відмова не позбавляє позивача на повторне звернення до суду із заявою про забезпечення позову в порядку встановленому ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 149-153, 259-261, 353 ЦПК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 року, суд

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви представників ОСОБА_1 адвоката Грішиної Валентини Олександрівни та адвоката Туманова Дениса Сергійовича про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «Вільямс» про стягнення грошових коштів - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали складено та підписано 22.07.2022 року.

Суддя Гниличенко М. В.