Справа № 576/13/22
Провадження № 2/576/84/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2022 року Глухівський міськрайонний суд Сумської області в складі:

головуючого судді Колодяжного А.О.,

за участю секретаря Терені Л.О.,

позивача ОСОБА_1 , його представника ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань суду в м. Глухів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Глухівської міської ради, про визнання права власності, -

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання за ним права власності на 3/10 частини будинку, що знаходиться у АДРЕСА_1 , який мотивує тим, що з 1994 року він користується вказаним будинком та має у власності 7/10 частин зазначеного будинку. Зазначений будинок має один вхід і частки не виділені в натурі. Інші 3/10 частини цього будинку належать на підставі свідоцтва про право особистої власності від 14.06.1958 р. ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . Однак, останні не проживали у цьому будинку більше 60 років та не приймали участі у його утриманні. Він же з 1994 року користувався будинком, сплачував комунальні платежі тощо. Позивач зазначив, на спірну частину будинку ніхто, крім нього, не претендує і жодних претензій не пред`являє.

У судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали. Позивач додатково пояснив, що з 1994 року користується будинком по АДРЕСА_1 та має у власності 7/10 частин. З часу коли він заселився туди, окрім нього, будинком ніхто не користувався. Коли постало питання щодо приватизації земельної ділянки, під час оформлення документів, він дізнався, що 3/10 частини цього будинку належать іншим особам, які там ніколи не проживали.

Відповідач подав до суду клопотання про розгляд справу у його відсутність та проти задоволення позову не заперечує.

Вислухавши позивача та його представника, допитавши свідка, дослідивши і перевіривши письмові докази та матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Пунктом 13 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 р. № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» роз`яснено, що можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 Цивільного кодексу України, а також частини четвертої статті 344 цього кодексу, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності.

Статтею 15 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту прав та інтересів у суді є, зокрема, визнання права.

Відповідно до ч.1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

За змістом ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

З копій договору довічного утримання від 25.08.1994 р. та договору купівлі-продажу від 10.08.2006 р., слідує, що ОСОБА_1 належить на праві власності 7/10 частин будинку, що знаходиться у АДРЕСА_1 (а.с.8-9).

З копії плану технічного паспорту на будинок АДРЕСА_1 слідує, що цей будинок має один вхід і частки не виділені в натурі (а.с.6).

З копії витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно від 10.08.2006 р. вбачається, що інші 3/10 частини будинку АДРЕСА_1 зареєстровані у БТІ на підставі свідоцтва про право особистої власності від 14.06.1958 р. за ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (а.с.10).

З копії довідки голови квартального комітету від 13.12.2021 р. вбачається, що ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не проживають у будинку по АДРЕСА_1 більше 50 років, своєю часткою не користуються (а.с.14).

За інформацією нотаріуса, про спадкові права на їх майно ніхто не заявляв (а.с.17-19).

Отже, враховуючи досліджені у судовому засіданні докази та відсутність заперечень з боку відповідача, суд доходить до висновку, що позивач є добросовісним набувачем чужого майна, оскільки відкрито, безперервно з 1994 року і до цього часу, володів спірним нерухомим майном на яке ніхто не претендує, а тому є підстави вважати, що він набув право власності на це нерухоме майно за набувальною давністю.

На підставі викладеного та відповідно до ст.ст. 15, 16, 316, 344 ЦК України, керуючись ст.ст. 7, 8, 11, 12, 13, 141, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 (зареєстрований по АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) право власності на 3/10 частини житлового будинку, з відповідною частиною надвірних господарських та побутових будівель, розташованого по АДРЕСА_1 .

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Сумського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Глухівський міськрайонний суд Сумської області протягом тридцяти днів з дня проголошення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя А.О. Колодяжний