КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ
Провадження № 2-з/947/652/22
УХВАЛА

28.07.2022 року

Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді Калініченко Л.В.

при секретарі - Матвієвої А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі в порядку спрощеного позовного провадження клопотання представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 про витребування доказівпо цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Державної судноплавної компанії «Чорноморське морське пароплавство» «BLASCO» про скасування наказів, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення грошової компенсації у виді відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

24.12.2021 року до Київського районного суду м. Одеси надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Державної судноплавної компанії «Чорноморське морське пароплавство» «BLASCO» про скасування наказів, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення грошової компенсації у виді відшкодування моральної шкоди, в якій позивач просить суд:

- скасувати наказ № 42-л Державної судноплавної компанії «Чорноморське морське пароплавство» про накладення дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення від 25.11.2021 року;

- скасувати наказ № 43-л Державної судноплавної компанії «Чорноморське морське пароплавство», з особового складу (про звільнення за прогул ОСОБА_1 ) від 25.11.2021року;

- поновити позивача у Державної судноплавної компанії «Чорноморське морське пароплавство» на посаді радника Державної судноплавної компанії «Чорноморське морське пароплавство»;

- стягнути з Державної судноплавної компанії «Чорноморське морське пароплавство» на користь ОСОБА_1 заробітну плату за період вимушеного прогулу із розрахунку місячної заробітної плати у розмірі на день ухвалення судового рішення;

- стягнути з Державної судноплавної компанії «Чорноморське морське пароплавство» на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію спричиненої моральної шкоди у розмірі 20000 гривень 00 коп.;

- стягнути з Державної судноплавної компанії «Чорноморське морське пароплавство» на користь ОСОБА_1 судові витрати.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, цивільну справу на підставі вказаного позову розподілено судді Калініченко Л.В.

Ухвалою судді Київського районного суду міста Одеси від 10.01.2022 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження по спарві в порядку спрощеного позовного провадження та призначено дату, час і місце проведення судового засідання.

27.07.2022 року на електрону скриньку суду надійшло клопотання від представника позивача про витребування від відповідача доказів, а саме належним чином завірені копії документів: на підтвердження користування та оплати за користування Державною судноплавною компанією «Чорноморське морське пароплавство» приміщеннями, розташованими в будівлі за адресою: АДРЕСА_1 , за період з 15.11.2021 року по день надання відповіді; на підтвердження права власності або права користування Державною судноплавною компанією «Чорноморське морське пароплавство» приміщеннями, розташованими в будівлі за адресою в місті Одесі, за наявністю, та в разі наявності, надати копії документів на підтвердження оплати за користування такими приміщеннями, за період з 15.11.2021 року по день надання відповіді; штатного розкладу Державної судноплавної компанії «Чорноморське морське пароплавство» станом на 15.11.2021 року, із пояснювальною запискою про місцезнаходження робочих місць працівників компанії; документів, що підтверджують замовлення та видачу перепустки до будівлі за адресою: АДРЕСА_1 , на ім`я ОСОБА_1 . Також представник просить зобов`язати надати відповідача оригінали вказаних документів для огляду. Одночасно представник просить суд поновити процесуальний строк на вчинення відповідальної дії, з посиланням на те, що сторона позивача вважала, що заявлені до витребування докази будуть надані до відзиву на позовну заяву в спростування викладених позивачем в обґрунтування позову обставин, однак через не подання відповідних доказів, які містяться лише у відповідача, позивач вимушений звернутись до суду з цим клопотанням.

В судове засідання сторони по справі не з`явились, однак від представника позивача до суду надійшла заява про розгляд клопотання від 27.07.2022 року за його відсутності.

Дослідивши подане до суду клопотання та оглянувши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі.

У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.

Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.

Згідно з ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частинами 1-3 статті 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні.

Відповідно до ч.1 ст.84 ЦПК України, учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах другій та третій статті 83 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.

Дослідивши подане до суду клопотання, приймаючи підстави обґрунтування позову в частині не допуску позивача до місця роботи, суд вважає, що заявлені позивачем докази стосуються предмета доказування в цій справі.

Судом приймаються посилання представника позивача, що відповідачем у відзиві на позовну заяву в спростування доводів позивача викладених в обґрунтування позову, таких доказів не надано, які в свою чергу перебувають у відповідача, а відтак їх надання залежить від волевиявлення останнього.

Приймаючи вищевикладене, з метою повного, всебічного та об`єктивного розгляду справи, підтвердження та встановлення усіх обставин по справі, з метою економії процесуального часу, оскільки докази, які просить витребувати позивач безпосередньо стосуються предмета спору та є необхідними для ухвалення законного та обґрунтованого рішення по даній справі, суд вважає обґрунтованими доводи сторони позивача про необхідність витребування доказів.

Разом з тим, суд вважає необґрунтованим клопотання сторони позивача в частині періоду витребування заявлених доказів, а саме з 15.11.2021 року по день надання відповіді.

Як вбачається з позову, предметом спору є звільнення позивача, яке відбулось 25.11.2021 року на підставі оспорюваного наказу, за вчинені прогули, які мали місце починаючи з 15.11.2021 року. Отже, спірний період, в цій справі, який входить до предмета доказуванню, починається з 15.11.2021 року по 25.11.2021 року включно.

Представником позивача не обґрунтовано в клопотанні необхідність витребування доказів за період після звільнення позивача, а саме з 26.11.2021 року по день надання відповіді, не доведено, яким чином зазначені докази за цей період підтверджують підстави позову та стосуються предмета доказування.

На підставі викладеного, суд вважає в цій частині клопотання представника позивача часткового обґрунтованим та доцільним витребувати докази за період з 15.11.2021 року по 25.11.2021 року включно.

Також представником позивача необґрунтовано необхідність витребування у позивача оригіналів заявлених доказів з одночасним витребуванням належним чином завірених копій документів, приймаючи, що копія документа вчиняється з оригіналів таких носіїв та посвідчується у відповідності до визначеного законодавством порядку, з зазначенням даних про особу та засвідченням відповідності поданої копії оригіналу.

Розглядаючи зазначене клопотання, судом також встановлено, що позивачем пропущено строк на вчинення процесуальної дії з подання до суду клопотання про витребування доказів, яке у відповідності до ст.83 ЦПК України підлягає поданню разом з позовною заявою.

Судом приймається, що відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з вимогами ст.ст.124, 129 Конституції України, задачами цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних, прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Основними засадами судочинства є законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами, забезпечення апеляційного та касаційного оскарження та обов`язковість рішень суду до виконання.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 19 квітня 1993 року у справі «Краска проти Швейцарії» встановлено: «Ефективність справедливого розгляду досягається тоді, коли сторони процесу мають право представити перед судом ті аргументи, які вони вважать важливими для справи. При цьому такі аргументи мають бути «почуті», тобто ретельно розглянуті судом. Іншими словами, суд має обов`язок провести ретельний розгляд подань, аргументів та доказів, поданих сторонами».

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі. Ключовими принципами цієї статті є верховенство права та належне здійснення правосуддя. Ці принципи також є основоположними елементами права на справедливий суд.

Ураховуючи той факт, що право на справедливий суд займає основне місце у системі глобальних цінностей демократичного суспільства, ЄСПЛ у своїй практиці пропонує досить широке його тлумачення.

У рішенні від 04 грудня 1995 року у справі «Белле проти Франції» (Bellet v. France) ЄСПЛ зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

Основною складовою права на суд є право доступу до суду в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутися до суду для вирішення певного питання і що з боку держави не повинні чинитися правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

У своїй практиці ЄСПЛ неодноразово наголошував на тому, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 розділу І Конвенції, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання. Держави-учасниці користуються у цьому питанні певною свободою розсуду. Однак суд повинен прийняти в останній інстанції рішення про дотримання вимог Конвенції; він повинен переконатись у тому, що право доступу до суду не обмежується таким чином чи такою мірою, що сама суть права буде зведена нанівець. Крім того, подібне обмеження не буде відповідати статті 6 розділу І Конвенції, якщо воно не переслідує легітимної мети та не існує розумної пропорційності між використаними засобами й поставленою метою (див. рішення від 12 липня 2001 року у справі Принц Ліхтенштейну Ганс-Адамс ІІ проти Німеччини).

При вирішенні питання про поновлення строку на подання клопотання про витребування доказів, суд має виходити з того, що у законодавстві не міститься перелік таких поважних причин, суд їх з`ясовує у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи.

У відповідності до п.4 ч.5 ст.12 ЦПК України, суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість зокрема сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

Судом враховується, що мета процесуального механізму витребування доказів є допомогти сторонам в отриманні доказів, які вони не можуть одержати самостійно, що підтверджується обов`язком особи, яка заявляє клопотання про витребування доказів, долучити до нього відомості про неможливість отримання таких доказів особисто.

При цьому Європейський суд зауважив, що національні суди, застосовуючи процесуальні норми, повинні уникати як надмірного формалізму, який може вплинути на справедливість провадження, так і надмірної гнучкості, яка призведе до анулювання вимог процесуального законодавства.

На підставі вищевикладеного, оскільки заявлені до витребування доказів безпосередньо стосуються предмету спору в цій справі, є необхідними для ухвалення законного та обґрунтованого рішення по даній справі, забезпечуючи право сторін по справі на доступу до суду гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, забезпечення його ефективності в умовах воєнного стану, веденого на території України, приймаючи категорію справи стосовно трудових відносин, її значення для сторін по справі, суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість сприяючи учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених нормами ЦПК України, вважає недоцільним застосування наслідків пропуску подання клопотання про витребування доказів, за наслідком чого клопотання представника позивача підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст. 84 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Клопотання представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 про витребування доказів задовольнити частково.

Витребувати з Державної судноплавної компанії «Чорноморське морське пароплавство» (, місцезнаходження: 01135, м. Київ, проспект Перемоги, 14) належним чином завірені копії документів:

- на підставі яких Державна судноплавна компанія «Чорноморське морське пароплавство» здійснювало господарську діяльність за адресою: м. Київ, проспект Перемоги, 14, з наданням доказів на підтвердження права користування (володіння) такими приміщеннями, оплати за користування, за період з 15.11.2021 року по 25.11.2021 року включно;

- чи здійснює Державна судноплавна компанія «Чорноморське морське пароплавство» господарську діяльність, у тому числі через філії, представництва, тощо, в місті Одесі, якщо так, то за якою адресою, з наданням доказів на підтвердження права користування чи володіння відповідними приміщеннями (нерухомим майном), доказами оплати за користування такими приміщеннями, за період з 15.11.2021 року по 25.11.2021 року включно;

- штатного розкладу Державної судноплавної компанії «Чорноморське морське пароплавство» станом на 15.11.2021 року, із пояснювальною запискою про місцезнаходження робочих місць працівників компанії;

- підтверджуючих замовлення та видачу перепустки, з зазначенням дати, на ім`я ОСОБА_1 на право входу та доступу до місця здійснення господарської діяльності Державної судноплавної компанії «Чорноморське морське пароплавство», за адресою: м. Київ, проспект Перемоги, 14.

Копію ухвали для виконання направити до Державної судноплавної компанії «Чорноморське морське пароплавство» ().

Роз`яснити, що у разі неможливості подати витребувані докази до суду, необхідно повідомити суд про неможливість подати докази із зазначенням причин протягом п`яти днів з дня вручення ухвали.

У разі неповідомлення суд про неможливість подати докази, витребувані судом, а також за неподання таких доказів з причин, визнаних судом неповажними, винні особи несуть відповідальність, передбачену законом, у тому числі суд застосовує до відповідної особи заходи процесуального примусу, передбачені цим Кодексом.

Ухвала оскарженню в апеляційному порядку не підлягає, заперечення на неї можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Головуючий Калініченко Л. В.