Ухвала

25 липня 2022 року

м. Київ

справа № 755/13268/18

провадження № 61-1266ск22

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Хопти С. Ф. (суддя-доповідач), Синельникова Є. В., Шиповича В. В.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Подільського районного суду м. Києва від 16 вересня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 22 грудня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Женева» про визнання кредитного договору погашеним, недійсним та втратившим строки позовної давності, визнання вимог стосовно погашення кредиту незаконними та необґрунтованими,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з указаним позовом та просив визнати незаконним збільшення

ПАТ КБ «Приватбанк» в односторонньому порядку з 01 листопада 2008 року та з 01 лютого 2009 року відсоткової ставки з 14,04% до 27,48% річних за користування кредитом, а також відсоткової ставки з 33,48% до 60,36% річних, що сплачується у разі порушення умов пункту/підпунктів 1.1., 2.2.4., 2.3.3 договору, згідно з кредитним договором від 01 листопада 2006 року

№ АК19360042, укладеним між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2 ; зобов`язати банк здійснити перерахунок суми заборгованості за названим кредитним договором з урахуванням відсоткової ставки в розмірі 14,04% та відповідно 33,48% річних.

Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 16 вересня 2021 року в позові ОСОБА_1 відмовлено.

Постановою Київського апеляційного суду від 22 грудня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Рішення Подільського районного суду м. Києва від 16 вересня 2021 року залишено без змін.

У січні 2022 року до Верховного Суду засобами поштового зв`язку

ОСОБА_1 подав касаційну скаргу на рішення Подільського районного суду м. Києва від 16 вересня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 22 грудня 2021 року, у якій просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову.

Ухвалою Верховного Суду від 08 лютого 2022 року касаційну скаргу залишено без руху та надано строк для усунення недоліків.

Ухвалою Верховного Суду від 17 травня 2022 року продовжено ОСОБА_1 строк для усунення недоліків, вказаних в ухвалі Верховного Суду від 08 лютого 2022 року, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

Ухвалою Верховного Суду від 17 червня 2022 року клопотання ОСОБА_1 про продовження строку для усунення недоліків, зазначених в ухвалах Верховного Суду від 08 лютого 2022 року та від 17 травня 2022 року, задоволено частково.

Продовжено ОСОБА_1 строк для усунення недоліків, вказаних в ухвалах Верховного Суду від 08 лютого 2022 року та

від 17 травня 2022 року, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга подана на судові рішення у малозначній справі, які не підлягають касаційному оскарженню.

Згідно зі статтею 129 Конституції України та статей 2, 17 ЦПК України однією з основних засад цивільного судочинства є забезпечення апеляційного перегляду справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

ОСОБА_1 реалізував своє право на апеляційний перегляд справи № 755/13268/18.

Відповідно до Рекомендацій № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи

від 07 лютого 1995 року скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу.

Спосіб застосування пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод до апеляційних та касаційних судів залежить від особливостей судового провадження, про яке йдеться, і необхідно враховувати всю сукупність процесуальних дій, проведених в рамках національного правопорядку, а також роль судів касаційної інстанції в них; умови прийнятності касаційної скарги щодо питань права можуть бути суворіші, ніж для звичайної скарги (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Леваж Престасьон Сервіс» проти Франції», у справі «Шамоян проти Вірменії»).

Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, враховуючи те, що провадження здійснюється судом після розгляду справи судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.

Згідно із пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до пунктів 2, 5 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами визнаються справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а також справи про захист прав споживачів, ціна позову в яких не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Судом першої інстанції в ухвалі від 21 травня 2019 року про відкриття провадження у справі визнано цю справу малозначною.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що указана справа є малозначною, та не належить до виключень, передбачених пунктами 2, 5 частини шостої статті 19 ЦПК України.

Касаційна скарга не містить посилань на наявність обставин,

які передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України. Обставин, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню, Верховним Судом у цій справі не встановлено. При цьому, Верховним Судом взято до уваги правовідносини, в яких виник спір між сторонами, та встановлені судами фактичні обставини справи.

Встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Якщо порушень порядку надання та отримання доказів у суді першої інстанції апеляційним судом не встановлено, а оцінка доказів зроблена як судом першої, так і судом апеляційної інстанцій, то суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів (постанова Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц).

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Касаційну скаргу подано на судові рішення, ухвалені у малозначній справі; позивачем реалізовано право на апеляційний перегляд справи, справа розглянута судами двох інстанцій, які мали повну юрисдикцію щодо вирішення спору, а тому у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, частиною шостою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, частиною першою, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Подільського районного суду м. Києва від 16 вересня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 22 грудня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Женева» про визнання кредитного договору погашеним, недійсним та втратившим строки позовної давності, визнання вимог стосовно погашення кредиту незаконними та необґрунтованими відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: С. Ф. Хопта

Є. В. Синельников

В. В. Шипович