Ухвала

Іменем України

05 серпня 2022 року

м. Київ

справа № 308/1366/21

провадження № 61-6629ск22

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Червинської М. Є. (суддя-доповідач), Коротенка Є. В., Тітова М. Ю.,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Закарпатського апеляційного суду від 13 червня 2022 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа - Оноківська сільська рада, про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2021 року ОСОБА_2 звернувся до суду з вищевказаним позовом.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 04 жовтня 2021 року позовну заяву ОСОБА_2 задоволено частково.

Зобов`язано усунути перешкоди у користуванні належною ОСОБА_2 земельною ділянкою за кадастровим номером: :03:005:0064, яка розташована в с/тов. «Жасмін», с. Оноківці, Ужгородського району, шляхом зобов`язання ОСОБА_1 , який є суміжним землекористувачем та власником земельної ділянки за кадастровим номер: :01:003:0004, звільнити самовільно захоплену ним у

ОСОБА_2 частину земельної ділянки площею 0,0057 га та демонтувати паркан на бетонній основі, що заходиться на даній земельній ділянці, рекультивувавши звільнену від спороди землю.

Зобов`язано усунути перешкоди у користуванні належною ОСОБА_2 земельною ділянкою за кадастровим номером: :03:005:0064, яка розташована в с/тов. «Жасмін», с. Оноківці, Ужгородського району, шляхом зобов`язання ОСОБА_1 , який є суміжним землекористувачем та власником земельної ділянки за кадастровим номер: :01:003:0004, звільнити самовільно захоплену ним частину земельної ділянки площею 0,0252 га., яка відносить до земель загального користування (польова дорога) та перебуває у комунальній власності Ононківської сільської ради.

В решті вимог позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку.

Ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 13 червня 2022 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 04 жовтня 2021 року на підставіпункту 4 частини першої статті 358 ЦПК України, а саме, оскільки наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

У липні 2022 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку подав до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права, просить скасувати ухвалу Закарпатського апеляційного суду від 13 червня 2022 року.

Касаційна скарга мотивована тим, що суд апеляційної інстанції не прийняв доводи, які надано ОСОБА_1 в клопотанні про поновлення строку. Вказує, що всі судові рішення судів першої інстанції, які були ухвалені під час дії карантину, набудуть чинності після його закінчення. Зазначає, що карантинні обмеження створили перешкоди для своєчасного звернення з апеляційною скаргою.

Вивчивши касаційну скаргу, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку про відмову

у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга є необґрунтованою.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Як встановлено судом апеляційної інстанції, ОСОБА_1 був присутнім під час проголошення судового рішення 04 жовтня 2021 року, повний текст рішення отримав 21 жовтня 2021 року, а апеляційна скарга ним подана 29 березня 2022 року.

Ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 01 квітня 2022 року апеляційну скаргу, ОСОБА_1 залишено без руху, з підстав пропуску строку на апеляційне оскарження, а також для уточнення прохальної частини апеляційної скарги та сплати судового збору.

У травні 2022 на виконання вказаної ухвали надійшла заява ОСОБА_1 разом з уточненою апеляційною скаргою, квитанцією про сплату судового збору та клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження, яке мотивовано тим, що він не зміг подати апеляційну скаргу в строк, установлений законом, у зв`язку «з різними форсмажорними обставинами та обмеженнями, які були в Україні, а також особистому житті пов`язаних з пандемією COVID-19».

Ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 25 травня 2022 року підстави наведені ОСОБА_1 у клопотанні про поновлення строку визнані неповажними, оскільки не підтверджені доказами та продовжено йому строк для усунення недоліків апеляційної скарги, а саме для подачі інших підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження, а також для уточнення прохальної частини апеляційної скарги.

У червні 2022 року на виконання зазначеної ухвали від ОСОБА_1 надійшла заява про уточнена прохальної частини апеляційної скарги, а також наведені інші підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження. Вказував, що коронавірусна хвороба (COVID-19) вплинула на його стан здоров`я, а також на стан здоров`я членів його сім`ї. Карантинні заходи спрямовані на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19) «мали вплив на його особистий час та флексібільність». Зауважував, що «антикризовим законом запроваджується продовження строків позовної давності на строк дії карантину».

Ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 13 червня 2022 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 04 жовтня 2021 року на підставі пункту 4 частини першої статті 358 ЦПК України, а саме наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними тому, що не підтверджені доказами та заявником необґрунтовано, як саме заходи спрямовані на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19) вплинули на його особистий час.

У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина четверта статті 12 ЦПК України).

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (частина третя статті 13 ЦПК України).

Відповідно до частини першої статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Відповідно до частин першої та другої статті 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Доступ до суду як елемент права на справедливий судовий розгляд не є абсолютним і може підлягати певним обмеженням у випадку, коли такий доступ особи до суду обмежується законом і не суперечить пункту першому статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якщо воно не завдає шкоди самій суті права і переслідує легітимну мету за умови забезпечення розумної пропорційності між використаними засобами і метою, яка має бути досягнута.

Складовою правової визначеності є передбачуваність застосування норм процесуального законодавства. Європейський суд з прав людини зауважує, що процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів (DIYA 97 v. UKRAINE, №19164/04, § 47, ЄСПЛ,

від 21 жовтня 2010 року).

Європейський суд з прав людини зауважив, що норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (PERETYAKA AND SHEREMETYEV v. UKRAINE, № 17160/06 та N 35548/06, § 34, від 21 грудня 2010 року).

Згідно з частиною першою статті 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. За змістом частини третьої статті 354 ЦПК України строк на апеляційне оскарження може бути поновлений в разі його пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 358 ЦПК України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Аргументи заявника щодо запровадження Кабінетом Міністрів України карантинних заходів, які стали причиною пропуску строку на апеляційне оскарження колегія суддів відхиляє, з огляду на наступне.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу «COVID - 19» від 11 березня 2020 року № 211 з 12 березня 2020 року до 03 квітня 2020 року на усій території України установлено карантин.

Надалі постановами Кабінету Міністрів України від 25 березня

2020 року № 239, від 22 квітня 2020 року № 291, від 20 травня 2020 року

№ 392, від 17 червня 2020 року № 500, від 22 липня 2020 року № 641, карантин продовжувався, відповідно до 24 квітня, до 11 травня, до 22 червня 2020 року, до 31 липня 2020 року, до 31 серпня 2020 року на усій території України.

02 квітня 2020 року набув чинності Закон України від 30 березня 2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)». Відповідно до підпункту 3 пункту 12 цього Закону у Цивільному процесуальному кодексі України (Відомості Верховної Ради України, 2017 р., № 48, ст. 436): розділ ХІІ «Прикінцеві положення» доповнено пунктом 3 такого змісту: «3. Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 49, 83, 84, 170, 178, 179, 180, 181, 185, 210, 222, 253, 275, 284, 325, 354, 357, 360, 371, 390, 393, 395, 398, 407, 424 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, подання заяви про перегляд заочного рішення, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, заяви про скасування судового наказу, розгляду справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину».

17 липня 2020 року набув чинності Закон України від 18 червня 2020 року

№ 731-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)». Згідно з пунктом 2 цього Закону пункт 3 розділу XII «Прикінцеві положення» Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) викладено в такій редакції: «3. Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення. Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином».

Відповідно до пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень вказаного Закону процесуальні строки, які були продовжені відповідно до пункту 4 розділу X «Прикінцеві положення» Господарського процесуального кодексу України, пункту 3 розділу XII «Прикінцеві положення» Цивільного процесуального кодексу України, пункту 3 розділу VI «Прикінцеві положення» Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30 березня 2020 року № 540-IX, закінчуються через 20 днів після набрання чинності цим Законом. Протягом цього 20-денного строку учасники справи та особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цими кодексами), мають право на продовження процесуальних строків з підстав, встановлених цим Законом.

20-денний строк з часу набрання чинності Законом України від 18 червня 2020 року № 731-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» закінчився 06 серпня 2020 року.

Враховуючи викладене та встановивши, що ОСОБА_1 був присутнім під час проголошення рішення суду першої інстанції 04 жовтня 2021 року, повний текст рішення отримав 21 жовтня 2021 року, а з апеляційною скаргою він звернувся лише 29 березня 2022року, тобто із пропуском строку на апеляційне оскарження, наведені заявником підстави пропуску процесуального строку визнано необґрунтованими, суд апеляційної інстанції дійшов вірного висновку про відмову у відкритті апеляційного провадження на підставі пункту 4 частини першої статті 358ЦПК України.

Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Зі змісту касаційної скарги та оскаржуваної ухвали апеляційного суду убачається, що скарга є необґрунтованою, правильне застосовування судом апеляційної інстанції норми процесуального права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення, а наведені у скарзі доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності судового рішення.

Керуючись частиною четвертою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд

у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Закарпатського апеляційного суду від 13 червня 2022 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа - Оноківська сільська рада, про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді:М. Є. Червинська
Є. В. Коротенко М. Ю. Тітов