Справа № 750/9/22
Провадження № 2/750/484/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 серпня 2022 року м. Чернігів

Деснянський районний суд м. Чернігова у складі:

головуючого судді Логвіної Т.В.,

при секретарі Примак Т.В.

розглянувши в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю фірма «ТехНова» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

встановив:

у січні 2022 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за послуги з централізованого опалення в сумі 37,74 грн. за період з 09.02.2011 по 15.02.2011, стягнути з солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 заборгованість за послуги з централізованого опалення в сумі 4834 грн. 91 коп. за період з 15.02.2011 по 01.06.2013, стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за послуги з централізованого опалення в сумі 15 247 грн. 16 коп. за період 01.09.2016 по 01.05.2019, 3% річних в сумі 386 грн. 83 коп., інфляційні в сумі 797 грн. 51 коп. та судовий збір в сумі 2270 грн.

В судове засідання представник позивач не з`явився, надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити.

Відповідачі в судове засідання не з`явились, про час там місце розгляду справи сповіщались належним чином.

У лютому 2022 року відповідачем ОСОБА_1 подано відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у стягненні заборгованості за період з 09.02.2011 по 01.06.2013, у зв`язку зі спливом строку позовної давності, відмовити у стягненні заборгованості за період з 01.09.2016 по 01.05.2019, оскільки послуги з теплопостачання не отримувала.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 відповідно до договору дарування від 09.02.2011.

В період з 15.11.2011 по 28.02.2015 в квартирі АДРЕСА_1 була зареєстрована відповідач ОСОБА_2 .

Багатоквартирний будинок АДРЕСА_2 централізовано забезпечується послугою з опалення.

Надання послуг з централізованого опалення здійснюється безперебійно протягом опалювального сезону, початок та закінчення якого визначається розпорядженнями Чернігівської міської ради. Так, у період з 09.02.2011 року по 01.06.2013 та з 01.09.2019 по 01.05.2019 року до багатоквартирного будинку АДРЕСА_2 централізовано надавались послуги з опалення будинку. Отже, Відповідачі фактично отримував послугу з централізованого опалення власного житлового приміщення. Даний факт підтверджується розпорядженнями Чернігівської міської ради, а саме:

«Про початок опалювального сезону 2011-2012 років» № 190-р від 05.10.2011, «Про закінчення опалювального сезону 2011-2012 років» № 73р від 12.12.2012; «Про початок опалювального сезону 2012-2013 років» № 177-р від 02.10.2012, «Про закінчення опалювального сезону 2012-2013 років» № 70р від 12.04.2013; «Про початок опалювального сезону 2016-2017 років» № 320-р від 07.10.2016, «Про закінчення опалювального сезону 2016-2017 років» №118р від 03.04.2017; «Про початок опалювального сезону 2017-2018 років» № 296-р від 11.10.2017, «Про завершення опалювального сезону 2017-2018 років» № 93-р від 05.04.2018;«Про початок опалювального сезону 2018-2019 років» № 283-р від 18.10.2018, «Про завершення опалювального сезону 2018-2019 років» № 42-р від 08.04.2019.

Від`єднання даного житлового приміщення від системи централізованого опалення будинку у встановленому законом порядку не проводилось. Процедура відключення регулюється «Порядком відключення споживачів від систем централізованого опалення та постачання гарячої води затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України 26 липня 2019 року № 169, а до набуття чинності цього Порядку процедура відключення відбувалась на підставі «Порядку відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання» затвердженого наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України 22.11.2005 року № 4.

Нарахування за надані послуги з централізованого опалення проводилось згідно з показаннями будинкового засобу обліку теплової енергії.

Відповідно до п. 1 ч. 3 статті 20 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» № 1875-ІV від 24.06.2004 року (надалі - Закон № 1875) (припинив дію 01.05.2019 року у відповідності до ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» № 2189-VІІІ) на Споживачів/Відповідачів покладено основний обов`язок своєчасно укласти договір з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії, підготовлений виконавцем на основі типового договору.

Відповідно до п. 3 ч. 2 статті 21 Закону № 1875 на Виконавця/Позивача покладено обов`язок підготувати та укласти із Споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг згідно з типовим договором.

Пунктом 7 ст. 26 Закону № 1875 визначено, що договір на надання послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з централізованого постачання гарячої води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), що укладається виконавцем із споживачем - фізичною особою, яка не є суб`єктом господарювання, є договором приєднання.

Відповідно до ст. 634 ЦК України договір приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» затверджені постановою КМУ від 21.07.2005 року № 630 (надалі - Правила) затверджено типовий договір з надання цих послуг, умови якого фізична особа змінити не може.

Зважаючи на викладене вище, Теплопостачальна організація опублікувала в газеті «Чернігівські відомості» № 32 від 06 серпня 2014 року типовий договір приєднання про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води (копія публікації договору додається). Зміст договору приєднання також розміщено на офіційному веб-сайті підприємства tec.cn.ua.

Пункт 1 ч. 2 ст. 7 нового Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 2189-VІІІ від 09.11.2017р. (введений в дію з 01.05.2019р.) (далі - «Закон № 2189») також передбачає обов`язок індивідуального споживача укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом.

Відповідно до п. 3 Розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2189 договори про надання комунальних послуг, укладені до введення в дію цього Закону, зберігають чинність на умовах, визначених такими договорами, до дати набрання чинності договорами про надання відповідних комунальних послуг, укладеними за правилами, визначеними цим Законом.

Таким чином, у період утворення заборгованості діяли умови «Типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» затверджені постановою КМУ від 21.07.2005 року № 630 який є договором приєднання.

Згідно із абз. 2 ч. 1 ст. 9 Закону № 2189 споживач (Відповідач) не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. З цієї норми слідує, що наявність підписаного між Позивачем та Відповідачем договору про надання житлово-комунальних послуг не є обов`язковою умовою оплати Відповідачем фактично отриманих послуг від Позивача. Відповідач у будь-якому разі зобов`язаний оплатити останньому фактично спожиті ним житлово-комунальні послуги.

Крім того, законодавством передбачений двосторонній обов`язок, щодо укладення договору про надання житлово-комунальних послуг, у зв`язку з чим у разі відмови на оплату таких послуг споживачем з посиланням на відсутність укладеного договору не повинно братися до уваги, оскільки споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі (аналогічну позицію виклав Верховний суд України в постанові від 30.10.2013 року по справі 6-59цс13).

Частиною 1 ст. 11 Цивільного кодексу України (надалі - «ЦК України») передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, які породжують цивільні права та обов`язки. Такими діями є реальне надання Позивачем послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого гарячого водопостачання та їх фактичне отримання Відповідачем.

Пунктом 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21 липня 2005 року, встановлено, що розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк.

Згідно із пунктом 20 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку.

З огляду на викладене, правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, в якому, серед інших прав і обов`язків сторін, на споживачів покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг.

Частиною четвертою статті 319 Цивільного кодексу України передбачено, що власність зобов`язує.

Відповідно до статті 322 Цивільного кодексу України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства,а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Позивачем надавалися відповідачам послуги з централізованого теплопостачання, проте, відповідачі свої зобов`язання щодо оплати наданих послуг належним чином не виконували.

Як зазначає позивач за період з 09.02.2011 по 15.02.2011 відповідач ОСОБА_1 має заборгованість за послуги з централізованого опалення в сумі 37,74 грн., за період з 15.02.2011 по 01.06.2013 відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 мають заборгованість за послуги з централізованого опалення в сумі 4834 грн. 91 коп., за період 01.09.2016 по 01.05.2019 відповідач ОСОБА_1 має заборгованість за послуги з централізованого опалення в сумі 15 247 грн. 16 коп.

Щодо твердження відповідача ОСОБА_1 про неотримання послуг з централізованого опалення за період з 15.10.2017 по 15.04.2019 у зв`язку з демонтуванням квартирної системи опалення.

Відповідач зазначає, що квартира АДРЕСА_1 облаштована квартирним теплолічильником, про що був складений акт від 11.10.2005року.

Законність встановлення даного приладу обліку теплової енергії вже досліджувалась судом, а саме: 03.06.2008 року Новозаводський районний суд м. Чернігова розглянув справу № 2-880/08 за позовом ОСОБА_3 до ТОВ ФІРМА «ТЕХНОВА» про визнання дій такими, що порушили права та відшкодування моральної шкоди мотивуючи свої вимоги тим, що в травні 2005 року в квартирі за адресою: АДРЕСА_3 встановлено ультразвуковий лічильник тепла, про що складений акт опломбування теплолічильника. Рішенням Новозаводського районного суду від 03.06.2008 року по справі № 2-880/08 в задоволені позову про визнання дій такими, що порушили права та відшкодування моральної шкоди відмовлено повністю. Суд прийшов до висновку, що позивачем не було дотримано встановлений чинним законодавством порядок переобладнання систем опалення, теплолічильник встановлено самовільно, оскільки відповідного дозволу на переобладнання ним отримано не було (копія рішення від 03.06.2008р. додається, матеріали справи № 2-880/08 знаходяться в Новозаводському районному суді м. Чернігова). Ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області від 11.08.2008 року рішення Новозаводського районного суду від 03.06.2008 року по справі № 2-880/08 залишено без змін.

08.10.2008 року Деснянський районний суд м. Чернігова розглянув справу за позовом ТОВ ФІРМА «ТЕХНОВА» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за теплопостачання та позовом ОСОБА_3 до ТОВ ФІРМА «ТЕХНОВА» про визнання дій відповідача неправомірними, зобов`язання укладення договору на теплопостачання та проведення перерахунку плати за теплопостачання. Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова по справі № 2-272/2008 від 08.10.2008 року позов ТОВ ФІРМА «ТЕХНОВА» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за теплопостачання задоволено, у задоволені позову ОСОБА_3 до ТОВ ФІРМА «ТЕХНОВА» про визнання дій відповідача неправомірними, зобов`язання укладення договору на теплопостачання та проведення перерахунку плати за теплопостачання відмовлено. В процесі розгляду справи було встановлено, що посилання відповідача на той факт, що він установив теплолічильник який опломбований контролерами Чернігівської ТЕЦ, і тому повинен платити за теплопостачання згідно показників лічильника, не може бути підставою для звільнення йог від сплати за послуги теплопостачання, оскільки теплолічильник встановлено незаконно без дозволу та технічних умов на підключення до розподільних теплових мереж. Згідно заключения Чернігівського філіалу «Чернігівцивільпроектреконструкція» Державного науково-дослідного та проектно-вишукувального інституту, для встановлення у квартирі відповідача тепло лічильника необхідно зробити реконструкцію діючої системи опалення житлового будинку, яка зокрема, включає: частковий демонтаж діючої системи опалення житлового будинку, монтаж нової системи опалення з по квартирною розводкою всього будинку (копія рішення та копія висновку додаються, матеріали справи № 2-272/2008 знаходяться в Деснянському районному суді м. Чернігова).

Отже, квартира за адресою: АДРЕСА_4 не вважається такою, що обладнана квартирним приладом обліку теплової енергії.

Щодо застосування позовної давності суд зазначає наступне.

Відповідачем ОСОБА_1 було заявлено клопотання про застосування строку позовної давності в частині стягнення боргу за період з 09.02.2011 по 01.06.2013.

Згідно зі ст. 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ч. 1 ст. 257 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно з ч. 1 ст. 259 Цивільного кодексу України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 Цивільного кодексу України).

За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч. 5 ст. 261 Цивільного кодексу України).

Згідно з ч. 1 ст. 264 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку.

Відповідно до ст. 267 Цивільного кодексу України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Таким чином, суд відмовляє у стягненні боргу з ОСОБА_1 в сумі 37,74 грн. за період з 09.02.2011 по 15.02.2011 та у стягненні боргу в солідарному порядку з відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 за період з 15.02.2011 по 01.06.2013 в сумі 4834 грн. 91 коп., у зв`язку зі спливом строку позовної давності.

Разом з тим, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, строки позовної давності розраховуються з урахуванням заходів щодо запобігання виникненню, поширенню і розповсюдженню епідемій, пандемій коронавірусної хвороби (COVID-19) відповідно до приписів Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" від 30.03.2020 № 540-ІХ.

Вказаним законом розділ "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України доповнено пунктом 12 такого змісту: "12. Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Постановою КМУ "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" від 11.03.2020 № 211 (зі змінами та доповненнями) та Постановою КМУ "Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" від 09.12.2020 № 1236 (зі змінами та доповненнями) карантин встановлено з 12.03.2020 до 31.03.2022 на всій території України.

З огляду на те, що позивач звернувся до суду із позовом 04.01.2022, враховуючи строки початку перебігу позовної давності та продовження законом строків позовної давності на строк дії карантину, суд доходить висновку про стягнення з відповідача ОСОБА_1 боргу за період з 01.04.2017 по 01.05.2019 в сумі 15 247 грн. 16 коп., розмір якої підтверджується розрахунком.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, оскільки відповідач порушила наявне у неї грошове зобов`язання по своєчасній оплаті послуг з теплопостачання, тому позивач вправі вимагати від неї в порядку ст. 625 ЦК України, відшкодування матеріальних втрат від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від відповідача за користування утримуваними ним грошовими коштами (три відсотки річних).

З урахуванням наведеного, суд вважає позовні вимоги в частині стягнення з відповідача інфляційних в сумі 797 грн. 51 коп. та 3% річних в сумі 386 грн. 83 коп. обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Також з відповідача належить стягнути судовий збір в сумі 1750 грн. 85 коп. на користь позивача пропорційно до задоволених вимог.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 141, 258, 259, 265, 354 ЦПК України, ст.ст. 526, 530, 610 ЦК України, суд

вирішив:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю фірма «ТехНова» (м. Київ, вул. Предславинська, 31/11, офіс 87, ) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_4 , паспорт серії НОМЕР_1 ), ОСОБА_2 ( АДРЕСА_5 , паспорт серії НОМЕР_2 ) про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю фірма «ТехНова» заборгованість за послуги з централізованого опалення в сумі 15 247 грн. 16 коп. за період з 01.04.2017 по 01.05.2019, 3 % річних в сумі 386 грн. 83 коп., інфляційні в сумі 797 грн. 51 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю фірма «ТехНова» судовий збір в сумі 1750 грн. 85 коп.

В іншій частині вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Чернігівського апеляційного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення суду складено 22.08.2022.

Суддя