Справа № 502/1638/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2022 року м. Кілія

Кілійський районний суд Одеської області

у складі:

головуючого судді Балан М.В.,

за участю секретаря судового засідання Урсул Г.К.

розглянувши в підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовом

ОСОБА_1

до

Кілійської міської ради, ОСОБА_2

про встановлення факту належності та визнання права власності на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася до суду з позовом до Кілійської міської ради, ОСОБА_2 про встановлення факту належності та визнання права власності на спадкове майно. З позовної заяви, вбачається, що позивач ОСОБА_3 народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Кілія Одеської області, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим 10.07.1958 року м. Кілія Рай Бюро ЗАГС Одеської області, батьками записані ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , актовий запис № 194 від 10.07.1958 року.

Шлюб ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 був зареєстрований 21.10.1978 року м. Кілія Рай ЗАГС Кілійського району Одеської області.

Згідно договору купівлі продажу від 25.10.1991 року посвідченого державним нотаріусом Кілійської районної державної нотаріальної контори Одеської області, за реєстровим № 2227, ОСОБА_8 продала, а ОСОБА_9 придбала житловий будинок по АДРЕСА_1 . Договір зареєстровано Кілійським МБТІ в реєстровій книзі № 4835 кн. 11. стр. 53.

Відповідно до довідки за вих. № 796 від 07.10.2020 року, виданої Комунальним підприємством Кілійської міської ради житловий будинок АДРЕСА_1 на праві приватної власності належить ОСОБА_10 .

Згідно Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану Громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 6 від 24.01.2020 року, виданого Кілійським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) шлюб між батьками позивача ОСОБА_4 та ОСОБА_5 було розірвано, актовий запис № 182 від 30.12.1981 року. Після розірвання шлюбу прізвище матері ОСОБА_11 .

ОСОБА_10 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 від 13.11.2019 року виданого Кілійським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області встановлено, що, актовий запис № 546 від 13.11.2019 року.

У вересні місяці позивач звернулась до приватного нотаріуса Ізмаїльського районного нотаріального округу Одеської з заявою про прийняття спадщини, після смерті матері ОСОБА_10 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 .

27.09.2021 року за вих.. № 139/01-16 приватним нотаріусом було видано інформацію щодо оформлення спадщини, згідної якої ОСОБА_1 повідомлено, що у зв`язку з пропуском 6-ти місячного строку для прийняття спадщини, їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Разом з тим, за деякий час до смерті, ОСОБА_10 проживала разом з позивачем, за адресою її місця проживання. Після смерті спадкодавця залишилося спадкове майно, яке складається з житлового будинку АДРЕСА_1 , однак у зв`язку з відсутністю підтвердження проживання позивача зі спадкодавцем, вона не має змоги належним чином оформити свої спадкові права.

В зв`язку з зазначеним, позивач просила суд:

- встановити факт спільного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 разом з ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , на час відкриття спадщини, а саме станом на 12.11.2019 року за адресою: АДРЕСА_2 .

- визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 , право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , який складається з: літ. «А» - житлового будинку (загальною площею 43,6 кв. м., житловою площею 22,7 кв. м.), літ. «Б» - комори, літ. «В» - літньої кухні, літ. «Е» - убиральні, № 1-9, І надвірних споруд, в порядку спадкування, після смерті ОСОБА_10 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Позивач ОСОБА_1 в позові просила розглянути справу без її присутності, вимоги підтримує у повному обсязі.

Представник відповідача Кілійської міської ради Кілійського району Одеської області, в судове засідання не прибув, надав заяву, в якій просив судрозглянути справу та задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, без його присутності.

Відповідач ОСОБА_2 в підготовче судове засідання не з`явився, надав заяву за вх.. № ЕП-982/22 відповідно до якої просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги визнав в повному обсязі, проти задоволення позову не заперечував. Разом з тим пояснив, що ОСОБА_1 це його мати, а померла ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_10 це його бабуся, яка на день своєї смерті проживала разом з ними за їхньою адресою та залишила на його ім`я заповіт, але в нотаріальну контору після смерті ОСОБА_10 він не звертався та в подальшому звертатись не буде.

На підставі письмових заяв усіх учасників справи, суд за відсутності сторін ухвалює рішення про задоволення позову за наявності для того законних підстав в підготовчому судовому засіданні, на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку, передбаченому ст.ст. 223, 247 ЦПК України.

Дослідивши позовну заяву, в процесі встановлення обставин справи та перевірки їх доказами, судом встановлено наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 виданого повторно 23.08.1935 року Кілійським рай ЗАГС, встановлено що ОСОБА_10 народилась ІНФОРМАЦІЯ_6 , актовий запис № 487 від 25.11.1935 року. Батьками записані ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , /а.с. 9/.

Відповідно до Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 6 від 24.01.2020 року встановлено, що шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_10 було зареєстровано 22 жовтня 1954 року, про що було складено актовий запис № 141 від 22.10.1954 року. Після реєстрації шлюбу дружині присвоєне прізвище « ОСОБА_14 », /а.с.11/.

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 виданого 10.07.1958 року м. Кілія Рай бюро ЗАГС Одеської області встановлено, що ОСОБА_15 народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 , актовий запис №194 від 10.07.1958 року. Батьками записані ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , /а.с. 10/.

Згідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_5 виданого 21.10.1978 року м. Кілія Рай ЗАГС Кілійський район Одеська область встановлено, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_3 зареєстрували шлюб 21.10.1978 року, про що складено відповідний актовий запис № 167 від 21.10.1978 року. Після реєстрації шлюбу дружині присвоєне прізвище « ОСОБА_16 », /а.с.10/.

Відповідно до Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 6 від 24.01.2020 року встановлено, що шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 було розірвано 30 грудня 1981 року, на підставі рішення суду від 17.11.1981 року, про що складено актовий запис № 182 від 30.12.1981 року. Після розірвання шлюбу дружині присвоєне прізвище « ОСОБА_11 », /а.с.11/.

Згідно договору купівлі продажу від 25.10.1991 року посвідченого державним нотаріусом Кілійської районної державної нотаріальної контори Одеської області, за реєстровим № 2227 встановлено, що ОСОБА_8 продала, а ОСОБА_9 придбала житловий будинок по АДРЕСА_1 . Договір зареєстровано Кілійським МБТІ в реєстровій книзі № 4835 кн. 11. стр. 53, /а.с.5-6/.

Як вказано в свідоцтві про смерть серії НОМЕР_2 , виданого Кілійським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 546, ОСОБА_10 , померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , /а.с.7/.

Відповідно до довідки за вих. № 796 від 07.10.2020 року, виданої Комунальним підприємством Кілійської міської ради встановлено, що житловий будинок АДРЕСА_1 на праві приватної власності належить ОСОБА_10 відповідно до договору купівлі-продажу, посвідченого Кілійською держнотконторою 25.10.2019 року, реєстр. № 2227, зареєстрований Кілійським БТІ в реєстр. кн.. 11, стор. 53, реєстр № 4835, /а.с. 8/.

Відповідно до технічного паспорту складеного Комунальним підприємством Кілійської міської ради «Бюро технічної інвентаризації» встановлено, що житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 , складається з: літ. «А» - житлового будинку (загальною площею 43,6 кв. м., житловою площею 22,7 кв. м.), літ. «Б» - комори, літ. «В» - літньої кухні, літ. «Е» - убиральні, № 1-9, І надвірних споруд, /а.с.12-14/.

Як вбачається з інформаційного листа від 27.09.2021 року за № 139/01-16, приватний нотаріус Богачова Н.М. роз`яснила, що у зв`язку з пропуском 6-ти місячного строку для прийняття спадщини, ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину та це питання вирішується в судовому порядку.

З інформації № 167/01-16 від 04.11.2021 року наданої приватним нотаріусом Ізмаїльського районного нотаріального округу Одеської області встановлено, що після смерті ОСОБА_10 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_7 , спадкова справа не заводилась, в передбачений законом термін ніхто не звертався, /а.с. 25/.

При розгляді і вирішенні справи судом враховано наступні положення законодавства:

У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав.

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін`юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами).

Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Відповідно до роз`яснення Міністерства юстиції України № 19-32/319 від 21.02.2005 року, у випадку смерті власника нерухомого майна, реєстрацію якого належним чином проведено не було і правовстановлюючий документ відсутній, питання про визначення цього майна померлому та спадкоємцю повинно вирішуватись в судовому порядку. Як вказано в листі Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 23.03.2009 року № 12/5-126, по об`єктах нерухомого майна, що збудовані до 5 серпня 1992 року, тобто до прийняття Урядом України документу, яким встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, при їх реєстрації для оформлення права власності одним із документів є висновок про технічний стан будівлі, що складається бюро технічної інвентаризації.

Згідно ст. ст. 293, 315 ЦПК України, встановлення фактів, що мають юридичне значення віднесено до компетенції суду.

Виходячи з наведеного суд вважає доведеним факт спільного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 разом з ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , на час відкриття спадщини, а саме станом на 12.11.2019 року за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно ст. 1216, 1217 ЦК України - спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Як зазначено в п.п 4.18 п. 4 гл. 10 розділу ІІ зазначеного у Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року за № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за № 282/20595 за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що позивач не має можливості отримати свідоцтво про право власності на спадщину у нотаріуса, в зв`язку з чим суд приходить до висновку, що право позивача на спадщину підлягає судовому захисту в порядку ст. 16 ЦК України шляхом його визнання, а позов задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 16, 328, 1233, 1261 ЦК України, ст.ст.12, 81, 259, 263-265, 315 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Кілійської міської ради Ізмаїльського району Одеської області, ОСОБА_2 про встановлення юридичного факту та визнання права власності на спадкове майно задовольнити.

Встановити факт спільного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 разом з ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , на час відкриття спадщини, а саме станом на 12.11.2019 року за адресою: АДРЕСА_2 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 , право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , який складається з: літ. «А» - житлового будинку (загальною площею 43,6 кв. м., житловою площею 22,7 кв. м.), літ. «Б» - комори, літ. «В» - літньої кухні, літ. «Е» - убиральні, № 1-9, І надвірних споруд, в порядку спадкування, після смерті ОСОБА_10 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Повний текст рішення складено 22.07.2022 року.

Суддя Кілійського районного суду М. В. Балан