ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

Іменем України

22 лютого 2022 року

м. Харків

справа № 638/3263/20

провадження № 22-ц/818/1121/22

Харківський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Маміної О.В.

суддів: Пилипчук Н.П., Тичкової О.Ю.

за участю секретаря: Сізонової О.О.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «Нова Пошта»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Нова Пошта» про стягнення безпідставно отриманих коштів за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 ОСОБА_3 на ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 19 липня 2021 року, постановлену під головуванням судді Хайкіна В.М. в залі суду в місті Харкові (повний текст судового рішення складено 19 липня 2021 року), -

в с т а н о в и в :

У жовтні 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю «АНСУ» звернулося до суду з заявою про залучення до участі у справі за вищевказаним позовом правонаступника позивача ОСОБА_1 .

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 19 липня 2021 року у задоволенні заяви ТОВ «АНСУ» - відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 ОСОБА_3 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову ухвалу, якою задовольнити заяву ТОВ «АНСУ» про залучення до участі у справі правонаступника позивача.

Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права; зазначає, що предметом позову у даній справі є саме первинні правовідносини відповідача із Банком в частині кредитних та іпотечних правовідносин. Саме невиконання боржником своїх зобов`язань за договором, стало підставою для звернення ОСОБА_1 до суду із вказаним позовом. З урахуванням того, що наразі право вимоги до ОСОБА_2 за кредитним договором від 28.02.2008 року належить саме ТОВ «АНСУ», наявні підстави для заміни правонаступника позивача у справі. Відсутність договору, укладеного між ОСОБА_1 та ТОВ «АНСУ», не позбавляє останнього права процесуального правонаступництва.

Відзиву на апеляційну скаргу не надано.

Перевіряючи законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відмовляючи у задоволенні заяви про залучення до участі у справі правонаступника позивача, суд першої інстанції виходив з того, що договори про відступлення права вимоги за кредитним та іпотечним договором від 11.06.2020 року та від 16.06.2020 року відповідно, укладені між ТОВ «АНСУ» та ТОВ «ФК «Карточка-плюс». Отже, ТОВ «АНСУ» є правонаступником ТОВ «ФК «Карточка-плюс» і є новим іпотекодержатем. При цьому матеріали справи не містять доказів укладення будь-яких договорів між позивачем ОСОБА_1 та ТОВ «АНСУ» щодо відступлення прав вимоги. Тому вважати, що ТОВ «АНСУ» є правонаступником ОСОБА_1 не можна.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Судом встановлено, що 28.02.2008 року між ОСОБА_2 та Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» було укладено договір про надання відновлювальної кредитної лінії №830/27/14-4/12/8-105 у межах максимального ліміту заборгованості до 240 000 доларів США.

З метою забезпечення виконання зобов`язання за основним договором було укладено іпотечний договір №830/27/14-4/48/8-081 від 28.02.2008 року, згідно якого в іпотеку передавалось нерухоме майно у вигляді нежитлових приміщень 1-го поверху №№ 17-1-:-17-14 в літ. «А-5», загальною площею 159,8 кв.м., які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.34).

31 січня 2018 року, відповідно до договору факторингу б/н, АТ «Укрсоцбанк» відступило на користь ТОВ «ФК «Карточка Плюс» право грошової вимоги до відповідача за основним договором.

01 жовтня 2018 року за договором про відступлення права вимоги №30/08/18-У, ОСОБА_1 придбав у ТОВ «ФК «Карточка Плюс» право вимоги до ОСОБА_2 за договором про надання відновлювальної кредитної лінії від 28.02.2008 року №830/27/14-4/12/8-105, що укладений між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2 (а.с.41).

01 жовтня 2018 року між ОСОБА_1 та ТОВ «ФК «Карточка Плюс» також було укладено договір передачі прав за іпотечним договором №830/27/14-4/48/8-081 від 28.02.2008 року, за яким позивач прийняв всі права за цим іпотечним договором, що укладався з метою забезпечення виконання зобов`язань ОСОБА_2 за договором про надання відновлювальної кредитної лінії від 28.02.2008 року № 830/27/14-4/12/8-105.

Сторони не заперечують, що 11 червня 2020 року між ТОВ «Фінансова компанія «Карточка плюс» та ОСОБА_1 було укладено додаткову угоду №1 до договору про відступлення права вимоги №30/08/18-У від 01.10.2018 року, згідно положень якої сторони вважають розірваним договір про відступлення права вимоги №30/08/18-У від 01.10.2018 року.

Крім того, 11 червня 2020 року між позивачем та ТОВ «ФК «Карточка плюс» укладено нотаріально посвідчений договір про розірвання договору передачі прав за іпотечним договором № 830/27/14-4/48/8-081 від 28.02.2008 року, посвідченого Назаренко О.О., приватним нотаріусом ХМНО 28.02.2008 року та зареєстрований в реєстрі за №600, який посвідчений 01.10.2018 року приватним нотаріусом ХМНО Лавінда Н.О. та зареєстрований в реєстрі за №3724, згідно якого сторони за взаємною згодою прийняли рішення цим договором розірвати договір передачі прав за іпотечним договором.

11 червня 2020 року відповідно до договору факторингу, ТОВ «ФК «Карточка-плюс» відступило ТОВ «АНСУ» свої права грошової вимоги до боржників за основним договором.

16 червня 2020 року також було укладено договір передачі прав за іпотечним договором №830/27/14-4/48/8-081 від 28.02.2008 року, за яким ТОВ «АНСУ» прийняло всі права за цим іпотечним договором, що укладався з метою забезпечення виконання зобов`язань ОСОБА_2 за основним договором.

Як на підставу вимог заяви про залучення правонаступника позивача, Товариство з обмеженою відповідальністю «АНСУ» посилалося на те, що наразі саме ТОВ «АНСУ» належать права іпотекодержателя за іпотечним договором, предметом іпотеки за яким є об`єкт нерухомості: майно у вигляді нежитлових приміщень 1-го поверху №№ 17-1-:-17-14 в літ. «А-5», загальною площею 159,8 кв.м., які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 . Заявник вважає, що оскільки до нього перейшло право вимоги за кредитним та іпотечним договором, товариство наразі є новим іпотекодержателем, тому наявні всі підстави для залучення їх в якості правонаступника позивача.

Статтею 55 ЦПК України визначено, що у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу.

Усі дії, вчинені в цивільному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку він замінив.

Таким чином, процесуальне правонаступництво - це заміна сторони або третьої особи (правопопередника) іншою особою (правонаступником) у зв`язку із вибуттям із процесу суб`єкта спірного або встановленого рішенням суду правовідношення, за якої до правонаступника переходять усі процесуальні права та обов`язки правопопередника і він продовжує в цивільному судочинстві участь останнього.

В основі процесуального правонаступництва лежить правонаступництво в матеріальному праві, яке настало після відкриття провадження в цивільній справі.

Аналогічний висновок викладений Верховним Судом у Постанові від 16 грудня 2020 року в справі № 175/2997/15-ц).

Згідно висновків Великої Палати Верховного Суду у справі №473/1433/18 від 07 квітня 2020 року, у позовному провадженні процесуальне правонаступництво відбувається в тих випадках, коли права або обов`язки одного із суб`єктів спірного матеріального правовідношення в силу тих або інших причин переходять до іншої особи, яка не брала участі у цьому процесі. Отже процесуальне правонаступництво тісно пов`язане з матеріальним, оскільки процесуальне правонаступництво передбачає перехід суб`єктивного права або обов`язку від однієї особи до іншої в матеріальному праві. При цьому незалежно від підстав матеріального правонаступництва, процесуальне правонаступництво допускається лише після того, як відбудеться заміна в матеріальному правовідношенні.

Крім випадків, коли заміна кредитора не допускається (стаття 515 ЦК України), кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок передання ним його прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) (пункт 1 частини першої статті 512 ЦК України) чи правонаступництва (пункт 2 вказаної частини), яке за змістом тієї ж частини є універсальним. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514ЦК України). Тобто, правонаступництво прав чи обов`язків юридичної особи (кредитора або боржника) можливе і без правонаступництва юридичної особи у випадках заміни сторони у зобов`язанні.

Для процесуального правонаступництва юридичної особи, яка є стороною чи третьою особою у судовому процесі, необхідне встановлення або правонаступника такої юридичної особи внаслідок її припинення шляхом реорганізації, або правонаступника окремих її прав чи обов`язків внаслідок заміни сторони у відповідному зобов`язанні. В обох випадках для встановлення процесуального правонаступництва юридичної особи суд має визначити підстави такого правонаступництва, а також обсяг прав та обов`язків, який перейшов до правонаступника у спірних правовідносинах.

Суд зобов`язаний залучити до участі у справі правонаступника сторони або третьої особи, якщо спірні правовідносини допускають правонаступництво прав та обов`язків відповідної особи, якщо правонаступник існує. Питання процесуальної правосуб`єктності сторони, третьої особи, їхніх правонаступників належать до тих, які суд має вирішити під час розгляду справи незалежно від стадії судового процесу. Не є перешкодами для з`ясування підстав процесуального правонаступництва межі розгляду справи у суді відповідної інстанції, а також предмет доказування за відповідними позовними вимогами.

Аналогічна правова позиція викладена в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 червня 2020 року у справі №264/5957/17.

Матеріали справи свідчать про те, що у березні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Нова Пошта» про стягнення безпідставно отриманих коштів.

Як на підставу позовних вимог, ОСОБА_1 посилався на те, що за договором від 01.10.2018 року, він придбав право вимоги до ОСОБА_2 за договором кредиту від 28.02.2008 року, а також прийняв всі права за іпотечним договором, у зв`язку з цим зареєстрував свої права іпотекодержателя на нежитлові приміщення 1-го поверху №№ 17-1-:-17-14 в літ. «А-5», загальною площею 159,8 кв.м., які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 . Вказані приміщення перебувають у користуванні ТОВ «Нова Пошта» за договором оренди від 01.07.2018 року. Отримані від управління майном грошові кошти боржник не направляє на погашення вимог іпотекодержателя. ОСОБА_1 вважає, що отримані відповідачем кошти за оренду нежитлових приміщень, іпотекодержателем яких є позивач, - є безпідставним. Тому вказані кошти підлягають стягненню з ОСОБА_2 на користь позивача, як безпідставно отримані.

Обгрунтовуючи вимоги заяви про заміну позивача правонаступником, ТОВ «АНСУ» посилалося на те, що оскільки до нього перейшло право вимоги за кредитним та іпотечним договором, товариство наразі є новим іпотекодержателем, тому наявні всі підстави для залучення його в якості правонаступника позивача у справі за вказаним позовом.

Натомість заявник помилково ототожнює набуття ним речового права права власності на нерухоме майно із сингулярним правонаступництвом у зобов`язальних правовідносинах.

Матеріали справи не містять будь-яких договорів, укладених між ОСОБА_1 та ТОВ «АНСУ» щодо відступлення прав вимоги.

Факт набуття ТОВ «АНСУ» права вимоги за кредитним договором від 28.02.2008 року, не свідчить про наявність підстав для залучення ТОВ «АНСУ» правонаступником позивача у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Нова Пошта» про стягнення безпідставно отриманих коштів.

Висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для залучення правонаступника позивача у справі, - відповідає вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Враховуючи викладене, судова колегія приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції постановлена у відповідності до вимог закону.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 369, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 19 липня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий: О.В. Маміна

Судді: Н.П. Пилипчук

О.Ю. Тичкова