провадження №2/932/4463/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 серпня 2022 року м. Дніпро

Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська

в складі: головуючого-судді: Цитульського В.І.,

за участю секретаря: Сусла А.О.,

позивача: ОСОБА_1 ,

представника відповідача: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа - Управління-служба у справах дітей Шевченківської районної у м. Дніпрі ради про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та зустрічною позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа: Управління-служба у справах дітей Шевченківської районної у м. Дніпрі ради про визначення графіку участі у вихованні дитини, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернуся із позовом до ОСОБА_3 , у якому із урахуванням заяви від 09.06.2022, росить: зобов`язати ОСОБА_3 не чинити йому перешкод у спілкуванні з дитиною ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та у її вихованні; визначити йому наступний порядок участі у спілкуванні та вихованні дитини: щороку з 01 липня по 31 липня; щороку з 24 грудня до 09 січня наступного року; щороку протягом одного тижня навесні та восени. Такі зустрічі мають відбуватися без присутності матері.

ОСОБА_3 подано зустрічний позов у якому, з урахуванням заяви від 10.08.2022, просить визначити ОСОБА_1 наступний порядок участі у спілкуванні та вихованні дитини, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 : з 16 січня по 29 січня; з 06 квітня по 11 квітня; з 01 липня по 31 липня кожного року. Такі зустрічі мають відбуватися без присутності матері із покладенням на ОСОБА_1 обов`язку забирати дочку з місця її проживання та повертати її.

Узагальнені доводи учасників справи.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що вони і з ОСОБА_3 перебували у шлюбі з 23.07.2011 по ІНФОРМАЦІЯ_2 . ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилася донька ОСОБА_4 . Після припинення спільного проживання подружжя, дочка залишилась проживати з матір`ю. З середини липня 2020 року відповідач чинить йому перешкоди у спілкування та вихованні доньки. За його зверненням орган опіки та піклування визначив графік його побачень із донькою, проте відповідач його не виконувала.

Окрім того, з початку серпня 2021 року до березня 2022 року донька проживала із батьком, а мати проживала та працювала в Республіці Польща. В кінці березня матір, без його згоди, вивезла дитину до Республіки Польща.

В обґрунтування зустрічного позову ОСОБА_3 вказує, що перешкод у побаченнях дочки із батьком вона не чинить, рішення органу опіки та піклування їй не вручалось. Батько не забезпечує належного догляду за дитиною. Батько не дотримувався встановленого органом опіки та піклування графіку.

Крім того вказує, що виїхала з донькою до Республіки Польща де донька навчається. Запропонований нею графік побачень батька з дочкою відповідає зайнятості дитини.

Сторони також обмінювались відзивами на позов та запереченнями, проте їх доводи подібні доводам позовів та, з урахуванням заяв від 09.06.2022 та від 10.08.2022, не є актуальними.

В судовому засіданні позивач вимоги свого позову підтримав, просив їх задовільнити. Одночасно вказав, що вважає прийнятними графік, визначений відповідачем, окрім покладення на нього обов`язку забирати дитину та повертати її, оскільки на даний час не має можливості виїхати за кордон.

Представник відповідача надав пояснення, аналогічні фабулі зустрічного позову, просила такий позов задовільнити, у задоволенні первісного позову відмовити.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився.

Обставини, встановлені судом.

Між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 зареєстровано шлюб 23.07.2011, прізвище ОСОБА_3 змінено на « ОСОБА_3 ».

ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася ОСОБА_4 , батьками якої є ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .

Рішенням суду від 26.10.2020 шлюб між сторонами розірвано.

Рішенням Шевченківської районної адміністрації від 16.10.2020, за зверненням ОСОБА_1 , визначеного останньому графік побачень із дочкою ОСОБА_4 , зокрема щотижня з 19:00 год. середи до 08:00 год. четверга; кожної суботи з 10:00 год до 19:00 год.

Позивачем долучено акти від 24.10.2020, 31.10.2020, 04.11.2020, 07.11.2020, 11.11.2020, 14.11.2020, 18.11.2020, 21.11.2020, 16.12.2020, 27.01.2021 10.02.2021, 17.02.2021, 13.03.2021, що складені позивачем та його батьками ОСОБА_8 та ОСОБА_9 та у яких відображено, що відповідач, у визначені органом опіки та піклування дні та години, на телефонні дзвінки не відповідала, двері не відчиняла, при цьому в квартирі світилося світло.

Допитані як свідки батьки позивача підтвердили обставини, що викладені у вказаних актах.

До суду органом опіки та піклування подано висновок щодо вирішення спору у якому запропоновано наступний графік побачень: з 13:00 год середи до 08:00 год четверга, кожної суботи з 10:00 год до 18:00 год., два тижні підчас літніх канікул на розсуд батьків.

Згідно відповіді Державної прикордонної служби України ОСОБА_4 виїхала з України 26.03.2022.

Сторони визнали, що відповідач з дочкою на даний час проживають в Республіці Польща.

Законодавство та висновки Верховного Суду, що застосовані судом.

Відповідно до ст.153 СК України, мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Відповідно до ч.2 ст.157 СК України, той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини (ч.3 вказаної статті).

За приписами ст.158 СК України, за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання. Особа, яка ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, зобов`язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Згідно ч.1 ст.159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.

Згідно ч.2 вказаної статті, суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

У відповідності до ст.11 Закону України «Про охорону дитинства», сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Відповідно до ч.1 ст.12 вказаного закону, виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

У відповідності до ч.4 ст.19 СК України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою.

За ч.6 вказаної статті, суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін та інші проти України» рішення ЄСПЛ від 10.02.2010) (Постанови КЦС ВС від 07.10.2020 року у справі № 465/3586/17, від 08.10.2020 у справі № 712/22134/12, від 05.10.2020 у справі № 347/637/18, від 27.10.2020 у справі №243/11349/18).

Висновки суду.

Сторони є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та на них лежить відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини.

Як батьки так і дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою. Дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків.

Між сторонам існує спір щодо участі позивача у вихованні та спілкуванні із дочкою, а рішення органу опіки та піклування із цього приводу не виконувалося відповідачем, що підтверджено свідками.

Викладене є підставою для вирішення спору між батьками судом та покладення на відповідача обов`язку не чинити позивачу перешкод у спілкуванні із дочкою та її вихованні.

Рішення та висновок органу опіки та піклування не враховують обставин, що змінилися, а саме виїзду дитини із відповідачем до Республіки Польща.

Враховуючи графіки, запропоновані обома батьками, які є подібними, позицію позивача, який вказав що вважає прийнятним графік, запропонований відповідачем, виходячи із прав та інтересів дитини щодо спілкування із обома батьками, суд визначає графік побачень, що визначений відповідачем.

Судом не встановлено окремих випадків для обумовлення побачення з дитиною присутністю іншої особи.

Щодо покладення обов`язку на позивача забирати та повертати дитину до місця проживання та навчання, суд зазначає, що спілкування дитини з обома батьками є в її інтересах, права та обов`язки батьків, щодо дитини є рівними, тому суд не вважає за можливе покладення відповідного обов`язку на позивача.

Зрозуміло, що на позивача, який проживає окремо, ляже основний тягар забезпечення таких зустрічей, проте й мати, з якою проживає донька має максимально сприяти в цьому.

Враховуючи, що для вирішення питання участі того з батьків, хто проживає окремо від дитини у вихованні та спілкуванні з нею, обидва позови задоволено частково, суд вважає, що понесені кожною із сторін судові витрати слід залишити за ними.

З огляду на наведене, керуючись ст.ст.12, 81, 133, 141, 258, 259, 263-268 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Позови ОСОБА_1 та ОСОБА_3 задовільнити частково.

Зобов`язати ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 не винити перешкод ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 у спілкуванні з дитиною ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та у її вихованні.

Визначити ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 наступний порядок участі у спілкуванні та вихованні дитини, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 :

-з 16 січня по 29 січня кожного року без присутності матері ОСОБА_3 ;

-з 06 квітня по 11 квітня кожного року без присутності матері ОСОБА_3 ;

-з 01 липня по 31 липня кожного року без присутності матері

ОСОБА_3 задоволенні інших вимог ОСОБА_1 та ОСОБА_3 - відмовити.

Понесені судові витрати покласти на сторін, які їх понесли.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено, підписано та проголошено 11.08.2022.

Суддя: В.І. Цитульський