КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 361/3837/20 Головуючий у суді першої інстанції: Ларіонова Н.М.
Номер провадження: 22-ц/824/5008/2022 Доповідач у суді апеляційної інстанції: Коцюрба О.П.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 липня 2022 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Коцюрби О.П.,

суддів: Білич І.М., Слюсар Т.А.,

при секретарі - Качалабі О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Покоєвич Андрій Олексійович на заочне рішення Подільського районного суду міста Києва від 16 червня 2021 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк», третя особа: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, -

В С Т А Н О В И В:

В Броварський міськрайонний суд Київської області звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач, апелянт), через свого представника - адвоката Покоєвича А.О. з позовом до Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» (далі - АТ «ПУМБ», відповідач), третя особа - Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. (далі - ПНКМНО Хара Н.С. ), в якому просив визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис нотаріуса № 9384, виданий 11 березня 2020 року ПНКМНО Харою Н.С., про звернення стягнення з нього на користь відповідача заборгованості за кредитним договором № 4620 від 19 березня 2013 року, а також просив стягнути з відповідача на його користь витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8 000 грн.

Позовні вимоги ОСОБА_1 мотивував тим, що 11 березня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С. вчинено виконавчий напис № 9384, яким стягнено з нього на користь АТ «ПУМБ» заборгованість в сумі 10 698,18 грн.

Позивач зазначив, що жодних повідомлень про відступлення права вимоги за кредитним Договором № 4620 позивач не отримував, як не отримував і вимог нового кредитора про виконання зобов`язання, інших досудових вимог із визначеними сумами заборгованості, розрахунків заборгованості та виписок, крім того, зазначає про відсутність безспірності грошової вимоги, а тому сума заборгованості не відповідає фактичним обставинам та не є безспірною.

Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 22 червня 2020 року матеріали вказаної справи передано для розгляду, за підсудністю, до Подільського районного суду міста Києва.

Заочним рішенням Подільського районного суду міста Києва від 16 червня 2021 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений 11 березня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С. зареєстрований в реєстрі за № 9384, про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «ПУМБ» заборгованості за кредитним договором № 4620 від 19 березня 2013 рокув розмірі 10 698,18 грн.

Стягнуто з АТ «ПУМБ» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 840,80 грн.

В задоволенні інших позовних вимог - відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні вимог про стягнення витрат на правову допомогу, ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Покоєвич А.О.,оскаржив його в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі, посилаючись на необґрунтованість рішення суду, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив заочне рішення Подільського районного суду міста Києва від 16 червня 2021 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення витрат на професійну правову допомогу скасувати, ухвалити в цій частині нове рішення, яким стягнути з відповідача на його користь витрати на правову допомогу в розмірі 8 000 гривень.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилався на те, що суд першої інстанції відмовляючи у задоволенні вимог про стягнення витрат на правову допомогу залишив поза увагою те, що договором про надання правової допомоги від 26 серпня 2020 року визначений фіксований розмір винагороди адвоката у розмірі 8 000 грн. Також, апелянт звернув увагу апеляційного суду на висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 28 грудня 2020 року у справі № 640/18402/19.

Наданим процесуальним законом правом подати до суду відзив на апеляційну скаргу, відповідач у справі - АТ «ПУМБ», а також третя особа не скористалися.

Відповідно до положень ч.ч. 1, 2 ст. 376 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Доводів в частині задоволення позовних вимог про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, апеляційна скарга ОСОБА_1 не містить, тому відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України законність ухваленого у цій частині рішення суду першої інстанції колегією суддів не перевіряється.

За змістом ст. 44 ЦПК України, особи, які беруть участь у справі зобов`язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки.

Відповідно до ст.ст. 128-131 ЦПК України сторони були своєчасно повідомлені про дату, час та місце розгляду справи за адресами, які були зазначені в матеріалах справи.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи (ч. 2 ст. 372 ЦПК України).

Також, 13 липня 2022 року на електронну адресу Київського апеляційного суду надійшла заява ОСОБА_1 , у якій він просить розглядати справу за його відсутності.

Суд апеляційної інстанції, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Право на професійну правничу допомогу гарантовано статтею 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000, від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009.

Так, у Рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо.

Згідно ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

За правилами ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Пунктом 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України передбачено, що до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частин 1 - 6 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи, витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

При визначенні суми відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу адвокатом Покоєвичем А.О. стороною позивача не надано жодних доказів, а відтак, в частині стягнення з відповідача таких витрат, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні цих вимог.

Посилання апелянта на те, що договором про надання правової допомоги від 26 серпня 2020 року визначений фіксований розмір винагороди адвоката у розмірі 8 000 грн. колегія суддів відхиляє як необґрунтовані, оскільки наявна в матеріалах справи копія договору про надання правової допомоги, не містить інформації про розмір винагороди адвоката. За таких обставин, висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 28 грудня 2020 року у справі № 640/18402/19 не застосовується.

Інших вагомих, достовірних та достатніх доводів, які б містили інформацію щодо предмета доказування і спростовували висновки Подільського районного суду міста Києва та впливали на законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, апеляційна скарга не містить.

За таких обставин, при вирішенні вказаної цивільної справи, Подільським районним судом міста Києва правильно визначено характер правовідносин між сторонами, вірно застосовано закон, що їх регулює, тому колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Покоєвич А.О., без задоволення, а заочне рішення суду першої інстанції в частині що оскаржується - без змін, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Керуючись ст. ст. 259, 374, 375, 381, 382, 383, 384 389 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Покоєвич Андрій Олексійович, залишити без задоволення.

Заочне рішення Подільського районного суду міста Києва від 16 червня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: О.П. Коцюрба

Судді: І.М. Білич

Т.А. Слюсар