МАКАРІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" серпня 2022 р. Справа №370/817/22

Макарівський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Білоцької Л.В.,

із секретарем Чуйко В.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку окремого провадження у залі суду у смт Макарів Київської області справу за заявою

ОСОБА_1 про встановлення факту постійного проживання на території України,

в с т а н о в и в:

Заявник ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про встановлення факту постійного проживанням на території України, посилаючись на те, що в травні 1990 року з метою постійного проживання прибув з Азербайджанської республіки в Україну. По прибуттю уклав усний договір піднайму з громадянкою ОСОБА_2 та став без реєстрації проживати в її будинку, що розташований в АДРЕСА_1 .

04.06.1993 року уклав шлюб з ОСОБА_3 , який був зареєстрований Харківським РВ ДРАЦС міста Києва, актовий запис №166, після чого переїхав до неї, та проживав у належній їй квартирі АДРЕСА_2 . В даній квартирі проживав до 2003 року, а саме до дня розірвання шлюбу.

На теперішній час проживає в України разом з сім`єю, яка складається з дружини ОСОБА_4 кизі та двох дітей ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 . Діти народжились в Україні. Дружина є громадянкою Азербайджану, право на постійне місце проживання на території України підтверджується посвіткою на постійне проживання, яка видана Відділом ПРФО ГУ МВС України в Київській області 25.03.2010 року. З 2000 року він, заявник зареєстрований як фізична особа-підприємець.

Оскільки на час проголошення незалежності України та набрання чинності Закону України «Про громадянство України» він, заявник постійно проживав на її території і не був громадянином будь-якої іншої держави, йому був виданий паспорт громадянина України, тому вважає себе повноправним громадянином України.

Проте, в травні 2017 року у нього був вилучений паспорт громадянина України у зв`язку з нібито незаконністю його отримання. При цьому жодних документів, які б посвідчували факт його вилучення складено не було, а його неодноразові вимоги щодо повернення документу або складання документів про його вилучення були проігноровані.

Заявник у 2019 році звертався до суду із заявою про встановлення факту проживання на території України, за наслідками розгляду якою ухвалено рішення про задоволення позову. Проте, формулювання факту, для встановлення якого заявник звернувся до суду, а саме: проживання на території України, виявився недостатнім для отримання громадянства, оскільки таке право надається тільки при встановленні факту постійного проживання на території України.

Встановлення факту постійного проживання на території України з 1990 року будь-яким іншим способом, як судовим рішенням не можливе. Встановлення факту необхідно для підтвердження наявності підстав зазначених в Законі України «Про громадянства України», бути належним до громадянства України, оскільки воно становиться під сумнів працівниками міграційної служби. Безпідставне ставлення під сумнів належність до громадянства України та законність отримання паспорта громадянина України порушує його, заявника права, свободи та інтереси.

Заявник ОСОБА_1 просить: встановити факт його постійного проживання на території України з травня 1990 року.

Ухвалою суду від 06.07.2022 року заяву ОСОБА_1 , прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, призначено підготовче засідання на 10.08.2022 р.

Ухвалою суду від 10.08.2022 року закрито підготовче засідання та призначено справу для розгляду по суті на 17.08.2022 р.

У судовому засіданні заявник ОСОБА_1 , його представник адвокат Каракай О.В. підтримали заявлені вимоги з посиланням на обставини, які викладені в заяві та просили їх задовольнити.

Представник заінтересованої особи у судове засідання свого представника не направив. Згідно поданих письмових пояснень, проти задоволення вимог заявника заперечив, просив відмовити у їх задоволенні, посилаючись на те, що станом на 24.08.1991 р. відсутня інформація про проживання заявника на території України та жодних документів, які б підтверджували це заявником не надані, а лише покази свідків, без надання інших належних та допустимих доказів, не можуть вважатися достатніми доказами, які б підтверджували постійне проживання заявника на території України з травня 1990 року.

У судовому засіданні свідки ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 підтвердили, що заявник ОСОБА_1 станом на травень 1990 року дійсно постійно проживав у належному ОСОБА_2 будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

В судовому засіданні встановлено, що згідно свідоцтву про народження, виданому повторно 04.02.2017 року Макарівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, ОСОБА_5 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 в селі Маковище Макарівського району Київської області, Україна, його батьком вказаний ОСОБА_1 (а.с. 9).

Згідно свідоцтву про народження, виданому повторно 04.02.2017 року Макарівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, ОСОБА_6 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 в селі Маковище Макарівського району Київської області, Україна, його батьком вказаний ОСОБА_1 (а.с. 10).

Згідно довідки № V-79А від 12.12.2019 р. приналежність ОСОБА_1 до громадянства Азербайджанської Республіки не підтверджується (а.с. 12).

Згідно свідоцтву про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця серії В01 № 298401, 31.08.2000 р. проведена державна реєстрація фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ЄДР (а.с. 13).

Згідно свідоцтву про одруження, 09.10.2002 р. ОСОБА_1 уклав шлюб з ОСОБА_11 (а.с. 18).

Рішенням Макарівського районного суду Київської області від 03.09.2019 р. у справі № 370/874/19, яке набрало законної сили 10.10.2019 р., встановлено, що відповідно Витягу з державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища №4, ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_5 , уклав шлюб 04.06.1993 року з ОСОБА_3 , про що складений актовий запис 166 відділом ЗАГС Харківської районної державної адміністрації міста Києва. Шлюб розірвано 04.02.2002 року, про що складено актовий запис №89 Голосіївським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Голосіївського територіального управління юстиції у місті Києві.

З свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця серії В01 №298401 від 31.08.2000 року, щодо ОСОБА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , здійснена державна реєстрація Макарівською районною державною адміністрацією Київської області, фізичної особи-підприємства. Номер запису про включення відомостей про фізичну особу-підприємця до ЄДР 31.08.2000 року 2 001133. Державний реєстратор Л.С. Омельченко.

Згідно висновку №18/2017 службового розслідування щодо підстав оформлення паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_1 з порушення вимог законодавства України, вирішено: паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , виданий 21.01.2000 року Щорським РВ УМВС України і Чернігівській області на ім`я ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_5 , вважати оформленим з порушенням вимог законодавства та відповідно до п. 10.4 Порядку оформлення і видачі паспорта громадянина України, затвердженого наказом МВС України від 13.04.2012 року №320, недійсним та таким, що підлягає вилученню та знищенню.

З висновку №34/2017 службового розслідування щодо підстав оформлення паспорта громадянина України серії НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_1 з порушенням вимог законодавства України вбачається, що паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 , виданий 19.07.2000 року Макарівським РВ ГУ МВС України в Київській області на ім`я ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_5 , визнаний оформленим з порушення вимог законодавства України та відповідно до п. 10.4 Порядку оформлення і видачі паспорта громадянина України, затвердженого наказом МВС України від 13.04.2012 року №320, недійсним та таким, що підлягає вилученню та знищенню у встановленому порядку. (а.с. 14-16).

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

При вирішенні заяви суд керується вимогами ч. 1 ст. 29 ЦК України, якою передбачено, що місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини.

Відповідно до ч 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Наведений у ст. 315 ЦПК України перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним. За наявності зазначених умов суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення.

Враховуючи викладене, оскільки на даний час не визначено іншого порядку встановлення відповідного факту, окрім як у порядку окремого провадження, що буде належним способом захисту прав заявника, що створить умови для здійснення ним права щодо отримання паспорту громадянина України, оцінивши докази у їх сукупності, суд вважає, що вимоги за заявою підлягають задоволенню, оскільки з наданих заявником документів та пояснень допитаних у судовому засіданні свідків, встановлено, що заявник постійно проживав на території України з травня 1990 року.

Судові витрати у виді сплаченого судового збору у даній категорії справ покладаються на заявника.

Керуючись вимогами ч. 1 ст. 29 ЦК України, ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст.ст. 82, 263-265, 315-316, 319 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту постійного проживання на території України - задовольнити.

Встановити факт постійного проживання на території України ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_5 , з травня 1990 року.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а якщо воно не проголошувалося з дати складання повного його тексту, через Макарівський районний суд.

Рішення набирає законної сили по закінченню строку на його оскарження, якщо воно не було оскаржено. В інакшому випадку після його перегляду Апеляційним судом.

Повний текст рішення складено та підписано 22.08.2022 року.

Реквізити учасників справи:

ОСОБА_1 : АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 ;

Центральне міжрегіональне управління Державної міграційної служби України в місті Києві та Київській області: 02152, м. Київ, вул. Березняківська, 4-а, ; електронна адреса: .

Суддя Л.В. Білоцька