ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2022 року

м. Черкаси

справа № 706/199/22 провадження № 22-ц/821/957/22 категорія 304090000

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Бородійчука В.Г.,

суддів: Карпенко О.В., Василенко Л.І.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1

представник позивача адвокат Маринушкін Арсен Григорович

відповідач: ОСОБА_2

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Маринушкіна Арсена Григоровича на рішення Христинівського районного суду Черкаської області від 19 травня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики.

в с т а н о в и в :

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

21 лютого 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що 27 серпня 2021 року він уклав із відповідачем договір позики у вигляді боргової розписки.

Отримання ОСОБА_3 грошей підтверджується наявністю оригіналу розписки у позивача. За умовами договору відповідач взяв в борг грошові кошти в розмірі 27 000 грн. та повинен був повернути їх рівними частинами по 5400 грн. протягом 5-ти місяців, тобто до 27 січня 2022 року.

У вказаний строк відповідач взяті зобов`язання не виконав. 28 жовтня 2021 року між ним та відповідачем було укладено письмовий договір про надання безвідсоткової позики, згідно з яким позичальник отримав, а позикодавець передав у власність позичальникові гроші в розмірі 90 000 грн.

Згідно з п. 3 договору остаточний розрахунок щодо повернення суми позики мав бути здійснений в строк до 10 листопада 2021 року.

Відповідач борг у визначений сторонами у договорах строк не повернув, умов укладених із позивачем у договорах позики не виконав та ухиляється від їх виконання.

Протягом усього часу з моменту отримання ним коштів і до часу подачі позову до суду відповідач не повернув позивачу кошти в загальному розмірі 117 000 грн. Таким чином, позивач вважає свої права порушеними, що спонукало його звернутися до суду з вказаним позовом.

В позовній заяві позивач просив стягнути з ОСОБА_2 борг у розмірі 117 000 грн., а також сплачений судовий збір та витрати на надання професійної (правової) допомоги.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Христинівського районного суду Черкаської області від 19 травня 2022 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 борг за договорами позики в розмірі 117 000 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1 170 грн.

В задоволенні вимоги про стягнення витрат на професійну правничу допомогу відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що в судовому засіданні було повністю доведено факт того, що відповідач належним чином не виконав своїх зобов`язань за розпискою та договором позики, а саме не повернув позивачу грошові кошти в загальному розмірі 117 000 грн. боргу за розпискою та договором позики.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог про стягнення витрат на правову допомогу, суд першої інстанції керувався тим, що сторона не надала суду документально підтверджені витрати, а також розрахунок таких витрат, що є підставою для відмови в задоволення позову про відшкодування таких витрат.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 в особі свого представника адвоката Маринушкіна А.Г. оскаржив його до суду апеляційної інстанції.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 адвокат Маринушкін А.Г. просив скасувати рішення Христинівського районного суду Черкаської області від 19 травня 2022 року лише в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

В решті рішення суду залишити без змін.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скрага мотивована тим, що під час вирішення питання про стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат на правничу допомогу, суд першої інстанції помилково вважав, що в рамках даної справи допомога адвоката стороні не надавалася.

Зазначено, що достатньою підставою для визначення суми гонорару є його фіксований розмір та умоваи виплати у договорі про правничу допомогу. Достатніми доказами надання правничої допомоги є наданий договір, в якому міститься фіксована сума гонорару та зазначення характеру послуг, які надаються адвокатом. Крім того, ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» не передбачає такої обов`язкової умови сплати гонорару як складення сторонами акту виконаних робіт.

Заявлений до відшкодування розмір гонорару не є надмірним та завищеним, крім того, сторона відповідача не заявляла клопотання про зменшення суми судових витрат, а отже з такою сумою відповідач повністю погоджується.

З огляду на вищевикладене, представник позивача адвокат Маринушкін А.Г. вважає, що рішення суду в частині відмови в стягненні витрат на правничу допомогу підлягає скасуванню, з прийняттям нової постанови в цій чатсині про задоволення таких вимог, а в іншій чатсині рішення суду підлягає залишенню без змін.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив

Мотивувальна частина

Позиція Апеляційного суду

Згідно зі ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Розглянувши справу в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Мотиви, з яких виходить Апеляційний суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині не відповідає.

Судом встановлено, що відповідно до п. 3.1. Договору про надання правової допомоги від 10 лютого 2022 року (а.с. 17), який укладений між Адвокатським бюро «Арсена Маринушкіна» в особі в.о. голови бюро Маринушкіним А.Г. та фізичною особою ОСОБА_1 вартість послуг складає 50 000 грн. Розмір гонорару є фіксованим та не залежить від обсягу наданої правової допомоги, тому детальний опис робіт, виконаних під час надання правової допомоги не складається.

Відповідно до квитанції № 2/2022 до прибуткового касового ордеру від 11 лютого 2022 року (а.с. 18) прийнято від ОСОБА_1 оплату в розмірі 50 000 грн. Підстава: договір про надання професійної правничої (правової) допомоги від 10 лютого 2022 року № 2/2022.

Рішення суду в частині стягнення заборгованості за договорами позики не оскаржується. Тому, його законність апеляційним судом не перевіряється.

Згідно із частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Згідно зі статтею 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Відповідно до статті 1 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність).

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

Разом із тим законом визначено критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

Так, частиною першою статті 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до частин першої та другої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Суд апеляційної інстанції враховує, що адвокат Маринушкін А.Г. дійсно надавав допомогу позивачу та представляв його інтереси під час розгляду справи № 706/199/22, що підтверджується ордером про надання правничої допомоги (а.с. 6), виданого на підставі договору про надання правничої (правової) допомоги № 2/2022 та копією Договору про надання правової допомоги від 10 лютого 2022 року (а.с.17). У позовній заяві від 21 лютого 2022 року представник ОСОБА_4 адвокат Маринушкін А.Г. зазначив, що попередній розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, становить 50 000 грн., а тому останній не змінюється в залежності від обсягу послуг та витраченого адвокатом часу. Крім того, звертає увагу на правову позицію Верховного Суду у постанові від 28 грудня 2020 року у справі № 640/18402/19 (а.с. 4 зворотня сторона). Колегія суддів апеляційного суду розцінює застереження у позовній заяві як заяву про подання стороною доказів щодо понесених ним витрат на професійну правничу допомогу у суді першої інстанції.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку.

Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, розрахунок витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні цих витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.

Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Водночас зі змісту частини четвертої статті 137 ЦПК України вбачається, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України).

Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 ЦПК України).

Аналогічна позиція висловлена Об`єднаною палатою Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду у постановах: від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі № 925/1137/19, Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постановах: від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19 (провадження № 61-21442св19), від 03 лютого 2021 року у справі № 554/2586/16-ц (провадження № 61-21197св19), від 17 лютого 2021 року у справі № 753/1203/18 (провадження № 61-44217св18).

Склад витрат, пов`язаних з оплатою за надання професійної правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі, що свідчить про те, що такі витрати повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами.

Велика Палата Верховного Суду також вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).

Суд вважає висновки суду першої інстанції помилковими, оскільки вони не ґрунтуються на всебічно досліджених доказах, наявних в матеріалах справи, які підтверджують понесені позивачем витрати на правову допомогу.

З огляду на зазначене, наявний у матеріалах справи договір про надання правничої(правової) допомоги № 2/2022 від 10 лютого 2022 року (а.с. 17) свідчить, що представником позивача у цій справі був адвокат Маринушкін А.Г.

В обґрунтування витрат на правничу допомогу в розмірі 50 000 грн. представником ОСОБА_1 ОСОБА_5 надано договір про надання правничої допомоги № 2/2022 від 10 лютого 2022 (а.с.17) та квитанцію до прибуткового касового ордера від 11 лютого 2022 року про прийняття від позивача оплати в розмірі 50 000 грн. (а.с.18).

З урахуванням наведеного, матеріалами справи підтверджується факт отримання позивачем послуг адвоката та понесення ним витрат в суді першої інстанції.

Виходячи зі змісту письмових доказів, наданих представником ОСОБА_1 адвокатом Маринушкіним А.Г., враховуючи складання і підписання адвокатом всіх процесуальних документів від імені та в інтересах позивача, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення вимог щодо стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу.

Під час вирішення питання щодо відшкодування витрат на правничу допомогу в даній справі, колегія суддів враховує, що відповідачем не подавалося клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу, а договором про надання такої допомоги не передбачено надання стороною детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Тому, при визначенні суми відшкодування суд апеляційної інстанції виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Враховуючи складність справи, те що заявлений в позовній заяві розмір витрат на правничу допомогу буде надто надмірним та не відповідатиме принципу розімності співмірності, визначеного як одним з основних критеріїв стягнення таких витрат та буде надмірним тягарем для фізичної особи (відповідача), тому вважає за необхідне, враховуючи, що розгляд справи в сді першої інстанції тривав три місяці зменшити таке стягнення до 30 000 грн. Такий розмір, не буде надто надмірним в даному випадку та забезпечуватиме баланс рівноваги між інтересами сторін у справі.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Маринушкіна Арсена Григоровича задовольнити частково.

Рішення Христинівського районного суду Черкаської області від 19 травня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу скасувати.

Прийняти в цій частині нову постанову, якою стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 30 000 (тридцять тисяч) гривень.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту судового рішення, в порядку та за умов визначених ЦПК України.

Повний текст постанови виготовлено 31 серпня 2022 року.

Головуючий В.Г. Бородійчук

Судді О.В. Карпенко

Л.І. Василенко