Номер провадження: 22-ц/813/4634/22
Головуючий у першій інстанції Огренич І. В.
Доповідач Погорєлова С. О.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.08.2022 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Одеського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: Погорєлової С.О.

суддів: Заїкіна А.П., Таварткіладзе О.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» у справі за позовом Комунального підприємства «Теплопостачання міста Одеси» до ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» про стягнення заборгованості за опалення та гаряче водопостачання, на заочне рішення Київського районного суду м. Одеси, постановлене під головуванням судді Огренич І.В. 01 квітня 2021 року у м. Одеса, -

встановила:

У листопаді 2020 року КП «Теплопостачання міста Одеси» звернувся до суду з позовом та просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за теплову енергію в сумі 1329 гривень 57 копійок за період з листопада 2006 року по листопад 2017 рік, та стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» заборгованість за теплову енергію в сумі 29366 гривень 31 копійку, за період з грудня 2017 року по квітень 2020 року.

При цьому позивач посилався на те, що Комунальне підприємство «Теплопостачання міста Одеси» забезпечує тепловою енергією квартиру АДРЕСА_1 . Власником квартири АДРЕСА_1 до листопада 2017 року була відповідачка ОСОБА_1 (особовий рахунок № НОМЕР_1 ), а в період з 29 листопада 2017 року по 28 серпня 2020 року власником квартири був відповідач Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект», що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 01 листопада 2018 року, постановою Одеського апеляційного суду від 11 квітня 2019 року та Витягом про Державну реєстрацію прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. Оскільки відповідачі, отримуючи послуги, їх не оплачували, утворилася заборгованість, а тому позивач вимушений був звернутися до суду з даним позовом.

Заочним рішенням Київського районного суду м. Одеси від 01 квітня 2021 року позовні вимоги Комунального підприємства «Теплопостачання міста Одеси» було задоволено частково.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» на користь Комунального підприємства «Теплопостачання міста Одеси» заборгованість за теплову енергію в сумі 29 366 (двадцять дев`ять тисяч триста шістдесят шість) гривень 31 копійку.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» на користь держави витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 102 (дві тисячі сто дві) гривні.

В іншій частині позовних вимог - відмовлено.

В апеляційній скарзі Товариство з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект», посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції, та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішенням Київського районного суду м. Одеси від 07 грудня 2018 року у справі №520/5643/18, яке набрало законної сили, було визнано протиправним та скасовано рішення державного реєстратора Комунального підприємства «Реєстраційна служба Одеської області» Махортова Ігоря Олександровича про державну реєстрацію прав та обтяжень за індексним номером 38480739 від 01.12.2017 року про проведення державної реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_2 , за Товариством з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект».

Таким чином, вказаним судовим рішенням було скасовано рішення, на підставі якого апелянт набув право власності, у зв`язку із чим апелянт не може відповідати за борги власника.

Заслухавши суддю-доповідача, здійснивши розгляд апеляційної скарги в письмовому провадженні, дослідивши наведені в ній доводи, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ч. 1, 2 ст.367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч.1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно ч.1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

З матеріалів справи вбачається, що Комунальне підприємство «Теплопостачання м. Одеси» створено на підставі рішення ОМР від 27.06.2006 року № 101-V шляхом злиття Комунального підприємства «Одесатеплоенерго» та Комунального підприємства «Одестеплокомуненерго».

Згідно з п.2.1.1. Статуту підприємства, метою його створення є здійснення виробничо-технічної діяльності, спрямованої на надійне та безперебійне забезпечення споживачів тепловою енергією.

Рішенням Одеської міської ради № 1173-V від 05.04.2007 року «Про визнання виконавців житлово-комунальних послуг у м. Одеса», Комунальне підприємство «Теплопостачання м. Одеси» було визначено виконавцем послуг з постачання теплової енергії на опалення та гарячої води у житловому фонді комунальної власності територіальної громади м. Одеси.

Комунальне підприємство «Теплопостачання міста Одеси» забезпечує тепловою енергією квартиру АДРЕСА_1 .

З наявних у матеріалах справи доказів вбачається, що власником квартири АДРЕСА_1 до листопада 2017 року була відповідачка ОСОБА_1 (особовий рахунок № НОМЕР_1 ), а в період з 29 листопада 2017 року по 28 серпня 2020 року власником квартири був відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект», що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 01 листопада 2018 року, постановою Одеського апеляційного суду від 11 квітня 2019 року та Витягом про Державну реєстрацію прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності.

Згідно розрахунку, наданого Комунальним підприємством «Теплопостачання міста Одеси», станом на 01 липня 2020 року відповідачі мали заборгованість за теплову енергію в розмірі 30695 (тридцять тисяч шістсот дев`яносто п`ять) гривень 88 копійок: ОСОБА_1 мала заборгованість за теплову енергію в сумі 1329,57 гривень за період з листопада 2006 року по листопад 2017 рік; Товариство з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» мало заборгованість за теплову енергію в сумі 29366,31 гривень за період з грудня 2017р. по квітень 2020 року.

Стаття 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначає поняття комунальної послуги, а саме: комунальна послуга - послуга з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

Згідно п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Згідно ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Статтею 19 Закону України «Про теплопостачання» встановлено обов`язок споживача оплатити надані послуги. Аналіз вищенаведених положень свідчить про те, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними.

У відповідності до п.18, 20 «Правил надання послуг по централізованому опаленню, постачання холодної та гарячої води та водовідведення», затверджених КМ України від 21.07.2005 року № 630, плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку. Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк.

Згідно ст.525 ЦК України не допускається одностороння відмова від виконання зобов`язання, крім випадків, передбачених законом або договором.

Стаття 526 ЦК України встановлює, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Згідно ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі невиконання зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Як встановлено судом, відповідачка ОСОБА_1 у своєму відзиві на позов просила застосувати до спірних правовідносин строк позовної давності.

Статтею 257 ЦК України встановлено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

З розрахунку заборгованості, наданого позивачем вбачається, що сума заборгованості ОСОБА_1 була нарахована за період з листопада 2006 року по 01 липня 2020 року.

Згідно ч.3, 4 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Представником Комунального підприємства «Теплопостачання міста Одеси» суду першої інстанції не було надано доказів того, що строк позовної давності пропущений позивачем з поважних причин.

Однак, колегія суддів зазначає, що позовна заява Комунального підприємства «Теплопостачання міста Одеси» до суду була подана 19 листопада 2020 року, тобто, право вимоги щодо стягнення заборгованості за спожиті комунальні послуги виникло у позивача 19 листопада 2017 року.

Станом на листопад 2017 року власником квартири було Товариство з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект», оскільки 29 листопада 2017 року реєстратором Комунального підприємства «Реєстраційна служба Одеської області» Махортовим І.О. було проведено державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 , за Товариством з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект», на підставі рішення державного реєстратора Комунального підприємства «Реєстраційна служба Одеської області» Махортова І.О. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 38480739 від 01.12.2017 року.

Однак, згідно рішення Київського районного суду м. Одеси від 07 грудня 2018 року у справі №520/5643/18, яке набрало законної сили, було визнано протиправним та скасовано рішення державного реєстратора Комунального підприємства «Реєстраційна служба Одеської області» Махортова Ігоря Олександровича про державну реєстрацію прав та обтяжень за індексним номером 38480739 від 01.12.2017 року про проведення державної реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_2 , за Товариством з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект».

У статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» законодавець зазначив, що ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).

Застосовуючи в практичному аспекті зазначений припис, суди зазначають, що з метою ефективного захисту порушених прав законодавець уточнив, що ухвалення судових рішень обов`язково має супроводжуватися одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (постанова першої судової палати Касаційного цивільного суду від 18.11.2020 року у справі №154/883/19).

Таким чином, оскільки з листопада 2017 року по 07 грудня 2018 року власником квартири було Товариство з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект», то з останнього на користь Комунального підприємства «Теплопостачання міста Одеси» підлягає стягненню заборгованість за спожиту теплову енергію за період з листопада 2017 року по листопад 2018 року в сумі 9173,45 грн.

Як вже вказувалось вище, 07 грудня 2018 року було припинено право власності Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» на квартиру АДРЕСА_1 , та поновлено право власності на вказану квартиру за ОСОБА_1 , оскільки саме скасування рішення про державну реєстрацію права власності на спірну квартиру за відповідачем є ефективним способом захисту, який поновлює відповідне право позивача (постанова Верховного Суду від 10.11.2021 року у справі № 361/3659/18).

Відповідно, з грудня 2018 року до квітня 2020 року власником квартири знов була ОСОБА_1 , з якої на користь позивача необхідно стягнути заборгованість за опалення та гаряче водопостачання у період з грудня 2018 року до квітня 2020 року у розмірі 22284,91 гривень, а щодо позовних вимог до ОСОБА_1 за період з листопада 2006 року до жовтня 2017 року необхідно застосувати строк позовної давності.

Відповідно до ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають також із дій осіб, які породжують ці права та обов`язки, і такою дією є надання послуг та їх отримання відповідачем. Відсутність укладеного між сторонами договору, за наявності надання послуг позивачем, не звільняє відповідача від сплати заборгованості за надані послуги, оскільки цивільні права та обов`язки виникають також із дій осіб, які породжують ці права та обов`язки (ч. 1 ст. 11 ЦК України). Тобто між сторонами склалися фактичні договірні відносини.

Статтею 24 Закону України «Про теплопостачання» передбачено обов`язок відповідача, як споживача послуг позивача, своєчасно укласти з ним договір на постачання теплової енергії.

Згідно ст. 25 вказаного Закону України - у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії заборгованість стягується у судовому порядку.

Відсутність договору про надання послуг з теплопостачання саме по собі не може бути підставою для звільнення відповідача від оплати послуг.

При викладених обставинах, колегія суддів приходить до висновку, що позовні вимоги Комунального підприємства «Теплопостачання міста Одеси» підлягають частковому задоволенню шляхом стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» заборгованості за спожиту теплову енергію за період з листопада 2017 року по листопад 2018 року в сумі 9173,45 гривень, з ОСОБА_1 на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за теплову енергію за період з грудня 2018 року до квітня 2020 року у розмірі 22284,91 гривень.

При вищевказаних обставинах, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не визначився з характером спірних правовідносин, що, відповідно, призвело до неправильного вирішення справи, у зв`язку із чим заочне рішення Київського районного суду м. Одеси від 01 квітня 2021 року підлягає скасуванню із постановленням нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог Комунального підприємства «Теплопостачання міста Одеси».

Крім того, згідно положень статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що ухвалою суду першої інстанції від 16 грудня 2020 року було відстрочено позивачу сплату судового збору до ухвалення рішення по справі, сума належного до сплати судового збору підлягає стягненню, в рівних частках, з відповідачів ОСОБА_1 та Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» на користь держави.

Керуючись ст. 367, 376, ст. ст. 375, 381-384, 390 ЦПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» задовольнити частково.

Заочне рішення Київського районного суду м. Одеси від 01 квітня 2021 року - скасувати.

Постановити нове судове рішення, яким позовні вимоги Комунального підприємства «Теплопостачання міста Одеси» до ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» про стягнення заборгованості за опалення та гаряче водопостачання - задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» () на користь Комунального підприємства «Теплопостачання міста Одеси» (65110, м. Одеса, вул. Балківська, 1-Б, МФО 328845, ) заборгованість за теплову енергію за період з листопада 2017 року по листопад 2018 року в сумі 9173,45 гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Комунального підприємства «Теплопостачання міста Одеси» (65110, м. Одеса, вул. Балківська, 1-Б, МФО 328845, ) заборгованість за теплову енергію за період з грудня 2018 року до квітня 2020 року в сумі 22284,91 гривень.

Стягнути, у рівних частках, з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) та Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» () на користь держави витрати по сплаті судового збору у розмірі 2102 гривні.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає за винятками, передбаченими п.2«а» - 2 «г» ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 29 серпня 2022 року.

Судді Одеського

апеляційного суду С.О. Погорєлова

А.П. Заїкін

О.М. Таварткіладзе