Справа № 130/2415/21
Провадження № 22-ц/801/487/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції Вернік В. М.
Доповідач:Денишенко Т. О.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2022 рокуСправа № 130/2415/21м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

судді-доповідача Денишенко Т. О.,

суддів Голоти Л. О., Рибчинського В. П.,

розглянувши за правилами, встановленими для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи, у приміщенні апеляційного суду цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_2

про зміну способу стягнення аліментів на утримання дитини,

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Жме-ринського міськрайонного суду Вінницької області від 24 грудня 2021 року, ухвалене у приміщенні суду у м. Жмеринка Вінницької області за головування судді Верніка В. М.,

В С Т А Н О В И В:

27 серпня 2021 року ОСОБА_1 звернулася у Жмеринський міськра-йонний суду Вінницької області з позовом до ОСОБА_2 про зміну розмі-ру аліментів. Позовні вимоги умотивовані наступними обставинами. На підста-ві рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 13 черв-ня 2017 року з відповідача стягуються аліменти на користь позивачки на утри-мання їхньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 900,00 гривень щомісячно, починаючи з 22 лютого 2017 року і до досягнення дочкою повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 . Позивачка вказує, що на да-ний час їй стало відомо про поліпшення матеріального становища ОСОБА_2 , він отримує значні доходи, у зв`язку з чим придбав автомобіль, що потре-бує значних коштів на обслуговування транспортного засобу, заправку його паливом. ЇЇ ж матеріальне становище з дня присудження аліментів погірши-лося, вона утримує доньку на свою незначну заробітну плату, додаткового до-ходу у неї немає. Дочка відвідує ряд гуртків, репетиторів з англійської мови, математики, на що постійно потрібні кошти. Навчання у школі також потребує значних коштів, позаяк зросли ціни на шкільне приладдя, проїзд до школи тощо. З часу присудження аліментів підвищилися ціни на продукти, комунальні послуги, а тому її заробітної плати та отримуваних від батька дівчинки алі-ментів не вистачає для забезпечення нормального рівня її життя, потреб їхньої дитини. Відтак ОСОБА_1 просила суд змінити розмір аліментів, що за рі-шенням суду стягуються з відповідача у твердій грошовій сумі у розмірі 900,00 гривень щомісячно на 1/4 частку усіх видів заробітку ( доходу ) доходу плат-ника щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 24 грудня 2021 року позов задоволений, змінений спосіб стягнення аліментів, сплачуваних ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 900,00 гривень що-місячно згідно рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 13 червня 2017 року. З ОСОБА_2 стягнуто на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дочки в розмірі 1/4 частини заробітку ( доходу ) платника, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини ві-ком від 6 до 18 років щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили, до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 . Вико-нання рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 13 червня 2017 року в частині стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання дочки в розмірі 900,00 гривень щомісячно припинено з дня набрання законної сили даним рішенням суду. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави 908,00 гривень судового збору.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції від від 24 грудня 2021 року, відповідач ОСОБА_2 оскаржує його в апеляційному порядку, про-сить дане рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про часткове задо-волення позову та змінити спосіб стягнення аліментів з 900,00 гривень щомі-сячно на 1/8 частину його заробітку ( доходу ) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Скаржник вважає оскаржуване рішення суду незаконним, ухваленим за невідповідності висновків суду обставинам справи, неправильного застосування норм матеріального та процесуального права. Звертає увагу на надіслання йому поштової кореспон-денції за адресою, де він узагалі не значиться і не проживає, іншу адресу вказу-вала і позивачка, таким чином він був позбавлений можливості належним чи-ном відреагувати на позовну заяву ОСОБА_1 та подати на неї відзив з від-повідними доказами. Відповідач зазначає, що ОСОБА_1 своїх позовних ви-мог не довела, жодних доказів про поліпшення його майнового стану не надала, як і доказів погіршення свого власного майнового стану. Натомість судом пер-шої інстанції унаслідок порушення норм процесуального права не встановлено, що 18 лютого 2017 року відповідач зареєстрував шлюб, у котрому ІНФОРМАЦІЯ_3 народився син ОСОБА_4 . Крім того, у теперішньої дружини від попереднього шлюбу є ще донька ОСОБА_5 . Також на його утриманні перебу-ває непрацездатна матір ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка потребує постійного лікування і стороннього догляду. Транспортні засоби він не придбавав, такі за ним не зареєстровані.

Користуючись своїм правом, визначеним цивільним процесуальним зако-нодавством та забезпеченим ухвалою апеляційного суду від 27 січня 2022 року, ОСОБА_1 16 лютого 2022 року подала відзив на апеляційну скаргу відпові-дача, де вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, апеляційну скаргу - безпідставною.

Позивачка вказує про власну неможливість подати зі своєї сторони докази щодо майнового стану відповідача, оскільки він офіційно не працевлаштова-ний. При цьому у його користуванні з`явився автомобіль, а у власності - неру-хоме майно. ОСОБА_1 зазначає, що у дочки теперішньої дружини відпо-відача є батько, у ОСОБА_2 відсутній обов`язок щодо її утримання. До-води ж апеляційної скарги платника аліментів стосовно перебування на його утриманні матері ОСОБА_6 є неправдивими. У той же час у зв`язку з під-вищенням цін забезпечення дитини за рахунок присуджених аліментів є неможливим.

16 лютого 2022 року до апеляційного суду надійшла відповідь ОСОБА_2 на відзив позивачки. Відповідач вважає, що аргументи позивачки стосов-но відсутності у нього обов`язку з утримання дитини нової дружини є припу-щенням, як і стосовно наявності у нього у власності транспортного засобу. Йо-го матір за станом здоров`я позбавлена можливості працювати, а він як єдиний син зобов`язаний її утримувати. ОСОБА_2 наголошує, що не заперечує можливості зміни способу стягнення аліментів, ним заперечується визначений позивачкою їх розмір внаслідок дійсних обставин щодо його матеріального та сімейного стану.

Згідно норми частини першої статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового міні-муму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстан-ції без повідомлення учасників справи.

Колегія суддів апеляційного суду, розглянувши у відповідності до частини першої статті 369 ЦПК України дану цивільну справу за наявними у ній доказа-ми, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши в сукупності наявні в ній доводи сторін, перевіривши законність, обґрунтованість оскаржуваного судово-го рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дійшла висновку, що апеляційна скарга відповідача підлягає частковому задоволенню.

Згідно норм статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рі-шення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права, з дотриман-ням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підста-ві повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були до-сліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції не повністю відповідає зазначеним вимо-гам.

Судом першої інстанції встановлено та не оспорюється учасниками спра-ви, що сторони у справі є батьками дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про її народження від 15 липня 2009 року серії НОМЕР_1 . Згідно з рішенням Жмеринського міськрайон-ного суду Вінницької області від 13 червня 2017 року з ОСОБА_2 на ко-ристь ОСОБА_1 стягуються аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 900,00 гривень щомісячно, починаю-чи з 22 лютого 2017 року до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 . Довідкою квартального комітету «Добробут» м. Жмеринка Вінниць-кої області від 28 липня 2021 року № 248 підтверджується, що позивачка ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , до складу її сім`ї входить дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, керуючись нормами статей 181-184, 192 СК України, вважав доведеним, що після ухвалення рі-шення про стягнення аліментів на утримання доньки істотно змінився рівень життя у державі, підвищилися ціни та соціальні гарантії для неповнолітньої дочки сторін у справі, відповідно суд визнав достатніми підстави для зміни присуджених аліментів за відповідним правом їх отримувачки. З урахуванням очевидного перевищення в теперішній час гарантованого законом мінімального розміру аліментів, який, виходячи зі встановленого на час подачі позову про-житкового мінімуму на дітей віком від 6 до 18 років, не може бути меншим 1372,00 гривень, над розміром присуджених раніше аліментів на утримання неповнолітньої дочки, ураховуючи обов`язок батьків з утримання своїх дітей, матеріальне становище сторін, яке погіршилося стосовно позивачки, суд дій-шов висновку про наявність підстав для зміни способу стягнення визначених раніше судом аліментів за позовом ОСОБА_1 , змінив спосіб стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів у твердій грошовій сумі 900,00 гривень, визначивши їх у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника алі-ментів.

Повно та всебічно дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апе-ляційної скарги, колегія суддів не може повною мірою погодитися з указаними висновками суду першої інстанції, викладеними в рішені, з огляду на наступне.

У відповідності до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин ( фактів ), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі статтею 83 ЦПК України позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ з об`єктивних причин не може бути пода-ний у встановлений законом строк, учасник справи повинен про це повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути поданий у зазначений строк; підтверджуючі докази, що особа здійс-нила всі належні від неї дії на отримання вказаного доказу.

Як передбачено у статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктив-ному та безпосередньому дослідженні наявних доказів у справі.

Частиною третьою статті 367 ЦПК України встановлено, що докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом ( апеляційним ) лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Відповідно до норм статті 141 СК України розірвання шлюбу між бать-ками, проживання їх окремо від дитини, не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Згідно зі статтею 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини ( аліменти ) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представ-ників дитини, разом з яким проживає дитина.

У відповідності до статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшений або збільшений за рішенням суду за позовом платника або одержувача алімен-тів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Разом з тим, відповідно до роз`яснень, які містяться у пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування суда-ми окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо бать-ківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений су-довим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позо-вом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Згідно з роз`ясненнями, викладеними у пункті 17 вказаної постанови Пленуму Верхов-ного Суду України, зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення.

Частиною першою статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року, ратифіковано постановою Верховної Ради Украї-ни від 27 лютого 1991 року № 789-XII, визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установа-ми, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністра-тивними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнай-кращому забезпеченню інтересів дитини.

Беручи до уваги зміст статей 181, 192 СК України, визначений рішенням суду розмір аліментів не вважається незмінним. У зв`язку зі значним поліпшен-ням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення роз-міру аліментів. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни роз-міру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження ( частина третя статті 181 СК України ). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в ін-ших випадках, передбачених цим Кодексом. Така ж позиція викладена Вер-ховним Судом у постанові від 12 вересня 2019 року у справі № 459/2181/17.

Таким чином, заявляючи вимогу про зміну способу стягнення аліментів, позивачкою у даному випадку фактично ставиться ще й питання про збільшен-ня розміру аліментів. Відповідно ОСОБА_1 повинна була надати суду докази на підтвердження зміни матеріального стану, погіршення або поліпшен-ня стану здоров`я платника аліментів або ж докази, які підтверджують ці ж обставини щодо неї.

Як дійсно убачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 не надала суду першої інстанції належні та допустимі докази на підтвердження погіршення свого матеріального становища або ж поліпшення матеріального становища відповідача у справі, з якого за рішенням суду стягуються аліменти на дитину.

Суд апеляційної інстанції переглядає оскаржуване рішення суду лише в частині вимог апеляційної скарги. Звертаючись з апеляційною скаргою, ОСОБА_8 звертає увагу суду на те, що при зміні розміру аліментів та способу їх стягнення суд першої інстанції повинен був урахувати перебування на утри-манні відповідача ще двох дітей: його сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , а також доньки його дружини від попереднього шлюбу ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 . Відповідно діти мають рівні права щодо їх матеріального утримання з боку батька, крім того, на його утриманні перебуває хвора матір ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , через що доцільним було б стягувати аліменти на дитину в розмірі 1/8 частки заробітку ( доходу ).

Апеляційний суд вважає доцільним підкреслити, що заперечуючи доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 , позивачка вірно та обгрунтовано зауважи-ла, що скаржник не є батьком дитини дружини від попереднього шлюбу, тому не має законодавчо визначеного обов`язку з матеріального утримання цієї дити-ни, ним не надано доказів не отримання аліментів на матеріальне забезпечення ОСОБА_10 , чи не отримання державної допоги з такою метою. Посилаючись на необ-хідність догляду за матір`ю, ОСОБА_2 як син зобов`язаний законом нада-вати їй необхідну допомогу, проте, однак, знову ж таки, ним не представлено суду належних і допустимих доказів матеріального становища матері. При цьо-му необхідно мати на увазі, що інші зобов`язання батька дітей не повинні впли-вати на належне їх утримання з негативним ухилом. Платник аліментів повинен відшуковувати можливості заробітку для уникнення його дітьми нереалізо-ваних потреб у нормальному харчуванні, навчанні, утриманні у матеріальному розумінні.

Ураховуючи наведені в апеляційній скарзі обставини, вивчивши матеріали справи та надані позивачкою докази на підтвердження заявлених позовних вимог, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про наявність правових під-став для часткового задоволення апеляційної скарги та зміни розміру і способу стягнення аліментів з твердої грошової суми на 1/6 частину усіх видів заробітку ( доходу ), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Так, відповідно до положень статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в ме-жах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляцій-ній скарзі та ( або ) відзиві на неї.

Статтею 374 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або зміни-ти рішення.

Згідно з нормами статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відпо-відній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

На підставі наведеного, доводів апеляційної скарги колегія суддів дійшла висновку про наявність обґрунтованих правових підстав для зміни оскаржува-ного рішення суду в частині визначення розміру аліментів. Апеляційну скаргу слід задовольнити частково, а рішення суду першої інстанції в частині визначення розміру аліментів змінити, визначивши його в 1/6 частину усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дити-ни відповідного віку щомісячно і до досягнення дитиною повноліття.

Керуючись нормами статей 367, 368, 374, 370, 375, 381 - 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовільнити частково.

Рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 24 грудня 2021 року змінити в частині визначення розміру аліментів, змінивши стягнення аліментів за рішенням Жмеринського міськрайонного суду Вінниць-кої області від 13 червня 2017 року з твердої грошової суми у 900,00 гривень на 1/6 частину усіх видів заробітку ( доходу ) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно і до досягнення дитиною повноліття.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передба-чених пунктом другим частини третьої статті 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач Т. О. Денишенко

Судді Л. О. Голота

В. П. Рибчинський