Справа № 214/3874/22
2/214/4147/22
У Х В А Л А

Іменем України

про залишення позовної заяви без руху

12 серпня 2022 року м. Кривий Ріг

Суддя Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області Сіденко С.І., дослідивши матеріали позовної заяви №214/3874/22

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ),

поданої представником позивача: ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ),

до Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» (вул. Андріївська, буд. 4, м. Київ),

про стягнення коштів, -

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Павленко В.В. звернувся до суду 10.08.2022 з позовною заявою, в якій, посилаючись на Закон України «Про захист прав споживачів», просить стягнути з ПАТ «ПУМБ» на користь ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 19 378,27 грн, стягнуті при виконання виконавчого напису №4287 від 23.05.2018, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Київської області Харою ГН.С., який на даний час визнано таким, що не підлягає виконанню, та стягнути судові витрати.

Відповідно до ч. 1 ст. 187 ЦПК України, суд відкриває провадження у справі за позовною заявою за відсутності підстав для залишення її без руху, повернення чи відмови у відкритті провадження.

Однак, ознайомившись з позовною заявою та долученими до неї матеріалами, суддя приходить до висновку про необхідність залишення її без руху, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст.ст. 175, 177 ЦПК України.

Статтею 177 ЦПК України передбачено, що до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

В тексті позовної заяви представник позивача зазначає, що позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів».

Суд звертає увагу позивача, що споживачем, права якого захищаються на підставі Закону України «Про захист прав споживачів», є громадянин (фізична особа), який придбає, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити товари (роботи, послуги) для власних побутових потреб. Закон України «Про захист прав споживачів» регулює відносини споживача з підприємством, установою, організацією чи громадянином-підприємцем, які виготовляють та продають товари, виконують роботи і надають послуги, незалежно від форм власності та організаційних форм підприємництва.

Предметом даного позову є повернення грошових сум, які стягнуто приватним виконавцем на підставі виконавчого напису нотаріуса, який є нотаріальною дією, що полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Тому вчинення виконавчого напису - це не вирішення спору між кредитором та боржником, а підтвердження безспірності зобов`язань боржника. Повернення безпідставно набутих коштів на підставі вчинення нотаріусом виконавчого напису взагалі не пов`язане з споживанням позивачем певних послуг, в даних правовідносинах він не є споживачем в розумінні Закону України «Про захист прав споживачів».

Таким чином, на правовідносини, що виникають з приводу повернення безпідставно отриманих коштів за виконавчим написом нотаріуса, норми Закону України «Про захист прав споживачів »не поширюються.

Посилання представника позивача на те, що правовідносини між сторонами виникли на підставі Закону України «Про захист прав споживачів» потребують обґрунтованості, оскільки, вирішити спір позивач просить на підставі ст. 1212 ЦК України (збереження майна без достатньої правової підстави), а не на підставі Закону України «Про захист прав споживачів», а тому посилання на ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», як на підставу звільнення від сплати судового збору, є безпідставними.

Відповідно до частини першої статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Як слідує зі змісту позову, позивачем пред`явлено вимогу майнового характеру, поданою фізичною особою, яка є об`єктом справляння судового збору за ставками один відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму на одну працездатну особу та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму на одну працездатну особу.

Таким чином, з урахуванням ціни позову 19 378,27 грн, позивачеві необхідно сплатити судовий збір в розмірі 992,40 грн із наданням суду оригіналу платіжного доручення чи іншого касового документа (квитанції, чека тощо), який містить усі обов`язкові реквізити касового документа, або надати суду документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Суд звертає також увагу позивача на те, що правова природа позову визначається не тим, як названа позовна заява самим позивачем (в даному випадку - про захист прав споживачів), а суттю його вимоги. Оскільки на правовідносини, які виникають з приводу повернення грошових сум, які стягнуто приватним виконавцем на підставі виконавчого напису нотаріуса, норми Закону України «Про захист прав споживачів» не поширюються, позивачеві слід визначитися з нормою ЦПК України, на яку він посилається, визначаючи підсудність даної позовної заяви.

Оскільки позовна заява не відповідає вимогам ст.ст. 175, 177 ЦПК України, то відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України її необхідно залишити без руху та надати позивачеві строк для усунення виявлених недоліків 10 днів, з дня вручення копії даної ухвали.

Згідно з ч. 3 ст. 185 ЦПК України, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені ст.ст. 175, 177 ЦПК України, позовна заява вважатиметься поданою в день її первісного подання до суду.

Керуючись ст. 175, 177, 185, 258, 260 ЦПК України, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 , подану представником позивача ОСОБА_2 , до Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» про стягнення коштів, залишити без руху.

Надати позивачеві 10-денний строк для усунення недоліків та приведення позовної заяви у відповідність до вимог ст.ст. 175, 177 ЦПК України, який обчислювати з дня вручення йому копії даної ухвали.

Копію ухвали направити позивачеві та його представникові за адресами, вказаними в позовній заяві, для виконання у встановлений судом строк.

Роз`яснити позивачеві, що у випадку невиконання ним вимог, викладених в ухвалі, позовна заява вважається неподаною і повертається позивачу. Повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню в апеляційному порядку окремо від рішення суду не підлягає

Суддя Сіденко С.І.