Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 серпня 2022 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі: головуючого судді Фазикош О.В., за участю секретаря Легеза Я.П., відповідача ОСОБА_1 ,. представника відповідача ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду, у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_3 , його представника адвоката Кухта Ольги Василівни, до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання та додаткових витрат,-

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до ч. 6 ст. 268 ЦПК України 04.08.2022 року було проголошено вступну та резолютивну частини рішення. Повний текст рішення виготовлено та підписано 09.08.2022 року.

ОСОБА_3 , його представник адвокат Кухта О.В., звернулися до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із позовною заявою до відповідача ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання та додаткових витрат.

Позов мотивує тим, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народився в сім`ї ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . У 2018 році, поступив до Середнього професійного училища торгівлі та послуг у м. Міхаловце Словацької Республіки на денну форму навчання.

Позивач зазначає, що за його стаціонарне навчання у школі-вузі потрібно проводити щомісячні проплати, а також проплати за житло-гуртожиток, що стверджується довідкою (підтвердженням про розмір оплати харчування та проживання в шкільному гуртожитку «Дуга») від 05 жовтня 2021 року. Дана школа з денним 5-ти річним навчанням, що прирівнюється до вищої освіти.

У позовній заяві вказано на те, що 08 лютого 2021 року його батьки розлучилися, що стверджується рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 08 лютого 2021 року. ІНФОРМАЦІЯ_4 йому виповнилося 18 років.

Позивач вказує на те, що його мати - відповідачка ОСОБА_1 обіймає посаду заступника начальника відділу обслуговування громадян № 8 (сервісний цент) (копія довідки від 15.09.2021 року - додається), проте проводити оплату за його навчання, проживання, харчування, придбання шкільних предметів, переїздів та одягу категорично відмовляється. Натомість як вказує позивач, починаючи із 2018 року, всі витрати у зв`язку із його стаціонарним навчанням односторонньо несе тільки батько - ОСОБА_4 .

Згідно позовної заяви витрати на харчування позивача за 2019-2021 рр. складали 637,40 Євро; на проживання за 2019-2021 роки складають 540 Євро;

При цьому позивач вказує на те, що за навчальний 2021 по 2022 рр. у зв`язку із відсутністю коштів проплат ним не здійснено. Витрати за переїзди із м. Ужгорода до м. Міхаловце Словацької Республіки щотижня складають 40 Євро.

Позивач зазначає, що в період 2020-2021 р.р. навчального року у зв`язку із карантином Covid- 19 навчання проводилося щоденно по програмі онлайн для чого необхідно було придбати ноутбук.

У позовній заві вказано на те, що за період 2020-2021 року карантину відповідачка, мало того, що не готувала їжу для нього, ще й постійно принизливими словами його ображала, виганяла із будинку, закрила двері на ключ до кухні, а в послідуючому 17.06.2021 р. на вхідних дверях замінила замок до будинку, де він постійно жив та значиться за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованим. На прохання відкрити і впустити додому тривалий час ображала його негідними словами. Тільки на вимогу поліції відкрила і впустила позивача до будинку, про що на неї складено адміністративний протокол за ч.1 ст. 173-2 КУпАП.

За твердженням позивача 17 червня 2021 року, відповідач переселилася в його кімнату, з метою витіснення ОСОБА_3 , із будинку.

Позивач стверджує, що його мати не піклувалася про нього і до його повноліття. Не надавала матеріальну допомогу на його утримання, придбання необхідних йому речей в т.ч. і для його навчання.

При цьому за твердженням ОСОБА_3 , починаючи із 2018 року, всі витрати у зв`язку із його стаціонарним навчанням ніс тільки батько ОСОБА_4 .

Позивач зазначає, що для підтримання нормальної життєдіяльності йому бракує коштів, він потребує матеріальної допомоги. Як вказано у позовній заяві, відповідач інших дітей та на утриманні та перестарілих батьків не має.

При мотивуванні позовної заяви позивач посилається на главу 16 СК України, ст. ст. 185,191, ч.1 ст. 199, ст. 200 СК України.

Позивач зазначає, що розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

ОСОБА_3 , вказує на те, що з червня по серпень 2021 року, він навчався в ПП «Ужгородська автошкола», для оплати навчання, позивач позичив гроші у своєї тітки - ОСОБА_5 .

Позивач вказує на те, що враховуючи вищевикладене та те, що мати до цього часу не утримувала його, не сплачувала аліменти, керуючись положенням ст. 184 СК України, розмір аліментів на утримання необхідно визначити в твердій грошовій сумі у розмірі 5 000 грн. з моменту звернення з цим позовом до суду та до досягнення ним двадцяти трьох років.

Позивач на підставі ст. ст. 2, 3, 4, 6, 9, 18, 76, 77, 78, 79, 80, 89, 110, 118, 119, 120, 258, 263, 264 ЦПК України та керуючись ст. ст. 182, 199, 181, 184, 185, 199, 200, 201 СК України, просить суд: стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі - 5 000 гривень щомісяця, починаючи з дня звернення із заявою до суду до виповнення йому 23-х років, а також, стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , додаткову допомогу в сумі 2 000 гривень. Окрім того, позивач також просить суд: стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , судові витрати оплати судового збору та послуг адвоката, розрахунок якого буде пред`явлено перед початком судових дебатів.

20.12.2021 від представника позивача надійшло клопотання про доручення доказів, а саме: Договір на проживання та оренду ліжко-місця №929/2021/SRO/PA.

04.01.2022 від відповідача по справі, на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву. Відповідач вказує на те, що позивач подав до суду позовну заяву з додатками, що не відповідають вимогам відповідно до Порядку засвідчення копій документів, визначеного пунктами 5.26, 5.27, а саме щодо завірення копії документів. Відповідач вважає, що прийняття до справи таких документів в тому вигляді, в якому їх надано позивачем, не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки такі документи не є допустимими доказами.

Відповідач зазначає, що не маючи, за твердженням позивача грошей, він наймає собі приватного адвоката. Також вказує на те, що позивач навчається на безкоштовній денній формі навчання. За кімнату в гуртожитку та харчування платиться саме за фактом перебування його на навчанні. Тому додані документи Договір проживання та оренру ліжко-місця про вартість послуг, враховується тільки тоді, коли ОСОБА_3 фактично проживає.

При цьому вказує відповідач і на те, що позивачем, не надано відомостей про його графік навчання, оскільки в Словацькій республіці введені карантинні обмеження та всі заняття проводяться в он-лайн режимі, це свідчить про те, що позивач навчався не залишаючи свого місця проживання в АДРЕСА_1 , та щомісячно витрати на час навчання вимірюються витратами лише на оплату інтернету.

Також, як вказує відповідач, позивачем не конкретизовано скільки проживає з ним в кімнаті осіб чи сам, що також є суттєво при розгляді справи, оскільки від кількості осіб залежить і вартість проживання.

Згідно підтвердження про розміри оплати харчування та проживання в шкільному гуртожитку «Дуга» за 2020-2021 рік харчування становить 35,28 євро, проживання за 2 місяці 60 євро, що в сукупності складає разом 95,28 євро, що еквівалентна гривні 2906,04 грн. (95,28x30,50).

Відповідач заперечує доводи щодо ненадання нею коштів як на утримання позивача, так і на його навчання. Вказує на те, що саме вона влаштувала його на навчання в СПТ торгівлі та послуг в Міхаловцях, за спеціальністю «Готельна академія». При цьому, здійснювала покупки квитків до Словаччини, і т.д. Як вказано у відзиві на позовну заяву з 2016 року батько живе та працює в Італії. Фінансування здійснювалося обома батьками.

Як вказано у відзиві на позовну заяву, у період 2019-2020 позивач був на утриманні матері, проживав разом із нею, за адресою реєстрації по АДРЕСА_1 . Натомість його батько, як на той час, так і тепер проживає в Італіє та працює, в той період кошти не надавав. При цьому, у відзиві вказано, що позивачем не доведено того, що мати не утримувала його.

Як вказує відповідач, долучене підтвердження про розмір оплати харчування та проживання в шкільному гуртожитку «Дуга», стосується періодів, 2018-2019 рік - 377,73 євро, періоди 2019-2020 рік - 244,39 євро, які оплачувалися за період фактичного навчання, а не он-лайн навчання.

Відповідач зазначає, що позивач має намір стягувати аліменти з неї, проте син є повнолітнім, і утримувати дитину є обов`язком двох батьків. Окрім того, до липня 2021 року позивач проживав з матір`ю, де і був на утриманні.

У відзиві вказано і на те, що у зв`язку із поширенням коронавірусної хвороби (COVID 19), ОСОБА_3 , будучи студентом денної форми навчання, починаючи: з березня 2020 року до вересня 2020 року навчався он-лайн вдома. З 01.09.2020 року навчання було 3 тижні і з них тиждень перебував на карантині на орендній квартирі, кошти які надані відповідачем 300 євро, і як наслідок всі витрати на його утримання несла відповідач. Також зазначає, що таке навчання проводилося до вересня 2021 року.

Відповідач стверджує, що вона згідна допомагати матеріально позивачу, але він не має бажання спілкуватися з відповідачем особисто. Вирішувати питання матеріальної допомоги від відповідача у зв`язку із навчанням в позасудовому порядку не хоче.

За твердженням відповідача, позивач з липня місяця 2021 року сам покинув місце проживання за адресою АДРЕСА_1 . З дому його ніхто не виганяв, перешкоди йому в он- лайн навчанні не вчиняв. Як вказує відповідач, позивач вводить суд в оману, щодо того, що вдома не має комп`ютера, вдома є стаціонарний комп`ютер та знаходиться в його кімнаті, однак за ним він не хоче займатися та вимагає ноутбук, бо це сучасно, копія місця його робочого навчання з комп`ютером додається. А тому доводи позивача є необґрунтованими.

Як вказано у відзиві, підтвердженням доводів ОСОБА_1 є саме факти вчинені позивачем виклики до полії, які саме розпочалися після приїзду колишнього чоловіка із - закордону. Зафіксовані звернення 09.06.2021 року до поліції (та надано відповіді на них вих. 6623/106/25/1-2021 від 12.06.21р.), звернення від 17.06.2021р. (відповідь вих. №7058/106/25/1-2021 від 22.06.21 р. та 7040/106/25/1-2021 від 22.06.21р.) та закрито провадження за відсутності ознак будь якого кримінального правопорушення.

За твердженням ОСОБА_1 , після жовтня 2020 року, позивач (на той час ще неповнолітній) ставав безконтрольний. До офіційного розлучення, батько мав на нього вплив через його дзвінки із-за кордону. Однак, після офіційного розлучення в лютому 2021 році позивач взагалі вийшов з під контролю, а батько повністю його в цьому підтримує.

Відповідач зазначає, що доводи того, що позивачу не має де жити, навчатися он-лайн, а також не допомагає матір матеріально є необґрунтовані, всі спричинені ним дії, здійснені ним свідомо на заздалегідь неправдивих даних. Відповідач зазначає, що син вчиняє всі ці дії на вимогу батька, який так само пише різні позовні заяви до суду після розірвання шлюбу.

Щодо додаткових витрат, то відповідач зазначає, що згідно норм Сімейного Кодексу України додаткові витрати стягуються на неповнолітніх дітей. Можливість стягнення додаткових витрат на повнолітніх доньку/сина законодавством не передбачена. Відповідач вказує на те, що всі інші додаткові витрати які несе позивач, а саме навчання в ПП «УЖГОРОДСЬКА АВТОШКОЛА» не підлягають та не відносяться до аліментів у зв`язку з навчанням в СПТ торгівлі та послуг в Міхаловцях.

Окрім того відповідач просить суд: врахувати також те, що у відповідача є кредит, отриманий в червні 2018 році у Обласному Фонді інвестування за програмою «Власний дім» в сумі 100 000 гривень, та який нею погашається станом на сьогодні, копія довідки від 14.07.2021р. №142-07 долучається. А також те, що позивачем подано позов до відповідача щодо вселення до житлового будинку, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , права №308/15164/21 перебуває на розгляді. З чого слідує, що позивач при заселенні до будинку за адресою АДРЕСА_1 , де буде проживати з матір`ю, яка є власницею спірного майна, буде на її утриманні й надалі - вимагає в суду стягнути з неї аліменти на утримання, що сам собі суперечить.

Щодо витрат на послуги адвоката, то відповідач зазначає, що адвокатом позивача, в підтвердження такої вимоги, не надано по суті жодного документу про оплату таких послух зв`язку із розглядом справи. А також не надано договору про надання правової допомоги. Також вказує на те, що не надання адвокатом та позивачем попереднього розрахунку порушує моє право заперечити суму наданого стороною розрахунку судових витрат шляхом подання відповідного клопотання. Більше того, на сторону, що заявила клопотання, покладається обов`язок доведення неспівмірності заявлених витрат.

Відповідач просить суд: відмовити в задоволенні позовних вимог повністю.

Від представника позивача по справі ОСОБА_6 , надійшла відповідь на відзив, в якій вказано на те, що долучені в підтвердження доводів позовної заяви документи є належними, допустимими (ст. 76-80 ЦПК України) доказами. З приводу того, що позивач звернувся за правовою допомогою до адвокато, вказано на те, що вказане не має відношення до предмета спору.

Також, представником вказано на те, що твердження у відзиві з приводу того, що позивач навчається на безкоштовній денній формі навчання, за кімнату в гуртожитку та харчування платить саме за факт перебування його на навчанні, спростовується довідкою про зарахування на навчання від 05 жовтня 2021 року та довідкою про оплату за навчання та житло від 05 жовтня 2021 року. Адвокат при цьому вказує, що договір проживання та оренду ліжко-місця про вартість послуг, враховується тільки тоді коли позивач фактично проживає - є безпідставним. На переконання представника позивача, вимога відповідачки про те, що позивач не надав графік навчання - є безпідставною та незаконною.

Окрім того, адвокат зазначає, що під час он-лайн навчання за адресою: АДРЕСА_1 , позивач не проживав і фактично не проживає, проживав за договором оренди ліжко- місцем в гуртожитку та харчувався за місцем навчання в Словацькій Республіці, звідки проводив всі заняття в онлайн режимі.

Як вказує представник позивача, ОСОБА_3 в 2018 році поступив та зарахований на навчання в середню професійну школу Торгівлі та Послуг в м. Міхаловце за спеціальністю «Академія Готельного Бізнесу». Із указаного періоду за договором найму проживає в шкільному гуртожитку «Дуга», за який проводить проплати за рік, а -не щомісячно і не за фактом проживання, як стверджує відповідачка.

Окрім того, у відповіді на відзив вказано і на те, що твердження відповідачки у відзиві про те, що проплати з дня навчання 2018-2021 роки позивача здійснювались саме нею, є голослівними, належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами не підтверджені (ст. 76-81 ЦПК України).

При цьому представник позивача вказує на те, що за весь період навчання (із 2018 року) всі проплати за проживання, навчання, харчування, придбання предметів пов`язаних з навчанням, одягом, взуттям, квитків для переїздів, здійснювалося одноособово за рахунок батька - ОСОБА_4 , грошові кошти останнім скеровувалися на банківську картонку позивачу «Татра-Банк».

За твердженням представника ОСОБА_3 , посилання на довідку про склад сім`ї, в якій зазначено позивача членом сім`ї відповідачки, не може слугувати належним, допустимим доказом того, що саме в період 2018-2021 рр. сина утримувала одноособово відповідачка. Довідка містить факт реєстрації за даною адресою, а не його утримання.

При цьому ОСОБА_6 , вказує на те, що права на утримання припиняється у разі припинення навчання дитини. Відповідачка доказ про припинення навчання позивача (виключення його зі школи) суду не надала, навпаки достовірно стверджує, що позивач після досягнення 18-ти років продовжує навчання у середній професійній школі Торгівлі та Послуг в м. Міхаловце Словацької Республіки, тобто позовні вимоги позивача визнає повністю. Визнає відповідачка і те, що із-за її неправомірних дій щодо свого сина (заміна замків), позивач спільно із нею не проживає. Не спростовані доводи позивача і про те, що будучи ще неповнолітнім відповідачка ніколи ним не турбувалася, не готувала йому їжу, не дбала, про фізичний та психологічний його розвиток не цікавилася, в чому був одягнутий, чи мав одяг, взуття, за які кошти одягався, купляв шкільне приладдя і т.д.

Як вказано у відповіді на відзив, твердження відповідачки, що з липня 2021 року позивач покинув місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , спростовується матеріалами цивільної справи № 308/15164/21 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про вселення.

Окрім того, представник позивача зазначає, що твердження про наявність комп`ютера в кімнаті за адресою: АДРЕСА_1 , є не доречним. Комп`ютера в кімнаті гуртожитку не має, тому потребувався для навчання ноутбук, з яким можна проводити навчання в будь-якому місці знаходження. В частковій фінансовій допомозі у придбанні ноутбука йому остання - відмовила.

Як вказано у відповіді на відзив, всі інші твердження відповідачки у відзиві будь-яких відношень до позовних вимог позивача не мають, з боку відповідачки міститься намагання в очах суду опаплюжити позивача - свого сина ОСОБА_3 .

Представник позивача просить суд: поновити позивачу ОСОБА_3 та його представнику ОСОБА_6 строк для подання до суду відповіді на відзив. Поданий ОСОБА_1 та її адвокатом Калинич О.І. відзив на позовну заяву ОСОБА_3 відхилити.

До відповіді на відзив представником позивача додано:довідку навчального закладу Середньох професійної школи Торгівлі та Послуг, про те, що позивач ОСОБА_3 , 18.02.2003 був прийнятий на навчання на денне відділення за професійною спеціалізацією Академія Готельного Бізнесу. У навчальному році 2020/2021 він не закінчив курс та залишився на другий рік. В навчальному 2021/2022 році він студент ІІІ А курсу, навчання п`ятиріч, передбачено, що навчання він закінчить в 2024 р.

Також до відзиву додано довідку, про те, що оскільки позивач навчається стаціонарно, та в рамках програми необхідно пройти практику, в встановленому обсязі, його присутність (участь) в школі обов`язкова.

Від представника відповідача по справі надійшло клопотання про долучення доказів, а саме: копії адвокатського запиту, копії відповіді Середньо професійної школи торгівлі та послуг з нотаріальним перекладом. При цьому у клопотанні вказано на те, що з отриманого листа вбачається, що ОСОБА_3 провалив рік навчання та лишився на 3-му курсі навчання, замість четвертого, оскільки без поважних причин пропускав навчання та не склав предмети у 2020/2021: словацька мова та література, російська мова, інформатика, адміністрування та кореспонденція, туризм, технології обслуговування, фінансова грамотність, тренінг з технології обслуговування. У вказаному навчальному році учня було пропущено загалом 332 години за що була знижена оцінка на ступень 3.

За навчальний рік 2020/2021 у першому півріччі пропущені години по причині 72 години, причини 43 години. У другому півріччі пропущені години по причині 97 годи, без причини 120 годин. Загальна оцінка - не склав. Поведінка менш задовільна. У першому півріччі начального року 2021/ 2022 ОСОБА_3 не склав дисциплінарну «техніка обслуговування». Пропустив відвідування 76 навчальних годин, з них 12 годин безпричинно. В другому півріччі навчального року 2021/2022 пропустив 23 години та бере участь у станційному навчанні з 28.02.2022року через військовий конфлікт України.

Також у клопотанні вказано і на те, що освітнім закладом повідомлено, що розраховано за харчування за 2021 рік: вересень - 35,29 Євро, жовтень - 15,19 Євро, грудень - 18,83 Євро та за лютий 2022 рік 21,42 Євро та разом становить - 90,72 Євро. Вартість одного обіду вдень складає - 1,26 Євро.

В гуртожитку ОСОБА_7 поживає з однокласником ОСОБА_8 , у зв`язку з чим, вартість дня становить згідно розділу IV Договору 65 Євро. Також за даним договором навчання підлягає платі згідно довідки про відвідування навчального закладу, що є невід`ємною частиною даного договору. З чого слідує оренда житла проводиться по факту навчання в стаціонарі.

Від представника відповідача до матеріалів провадження долучено копію постанови Ужгородського міськрайоного суду від 03.09.2021 року якою провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 173-2 КУпАП закрито за відсутності в її діях події і складу адміністративного правопорушення. За фактом події яка мала місце 17.06.2021 року о 23 год. 30 хв. за місцем проживання останньої стосовно її сина ОСОБА_3 ..

Від представника позивача по справі до суду надійшло клопотання про приєднання доказів, а саме: сальдо рахунку станом на 06 травня 2022 року в підтвердження сплати ОСОБА_3 гуртожитку в місті Міхаловце; копія довідки для виїзду ОСОБА_3 за кордон від 09.05.2022 року; копія військового квитка ОСОБА_3 з відміткою «Не підлягає призову на військову службу по мобілізації відповідно до абз. 2 ч. 2 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію»; копія закордонного паспорту ОСОБА_3 з відміткою про перетин 09 травня 2022 року кордону «Вишнє Немецке».

Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 07.12.2021, у справі відкрито провадження, постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження із викликом сторін.

Від представника відповідача по справі адвоката О. Калинич надійшло клопотання, в якому просить зупинити дану справу 308/15162/21 за позовом ОСОБА_3 до відповідача ОСОБА_1 про стягнення аліментів до вирішення по суті справи 308/15164/21 за позовом ОСОБА_3 до відповідача ОСОБА_1 про вселення.

Протокольною ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 03.08.2022 року в задоволенні клопотання про зупинення провадження було відмовлено.

Позивач, його представник, в судове засідання не з`явилися, про дату та час судового засідання повідомлялася належним чином. Від представника позивача по справі надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності, просять розглянути справу, задоволити позов, а саме стягнути із відповідача на користь позивача 5000 грн. аліментів, щомісячно починаючи із дня звернення із даним позовом до суду; 2000 грн. додаткову допомогу; судові витрати пов`язані із розглядом справи.

Відповідач в судовому засіданні просила суд відмовити у задоволені позову з підстав наведених у відзиві та додаткових запереченнях.

У судовому засіданні представник відповідача підтримала поданий відзив, просила суд відмовити у задоволені позову з підстав наведених у відзиві та додаткових запереченнях.

Заслухавши учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку.

Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст. 15 ЦК України). Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом

Водночас, відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України судовому захисту підлягають лише порушені, невизнані або оспорювані права, свободи чи інтереси осіб, які виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст.199 Сімейного Кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

У відповідності зі ст.200 Сімейного Кодексу України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 СК України.

Згідно ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

У п. 20 постанови Пленуму від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» Верховний Суд України роз`яснив, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

За змістом ст. 199 СК України обов`язок утримувати повнолітнього доньку (сина), яка (який) продовжує навчання, покладено на обох батьків.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народився в сім`ї ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . У 2018 році, поступив до Середнього професійного училища торгівлі та послуг у м. Міхаловце Словацької Республіки на денну форму навчання.

На даний час позивач продовжує навчання, вказане підтверджується наявними у матеріалах справи доказами:

довідкою навчального закладу Середнє професійне училище торгівлі та послуг від 05.10.2021, про зарахування позивача на денну форму навчання на 3-й курс у навч.році 2021/2022 СПУ торгівлі та послуг в Міхайловцях, за спеціальністю «Готельна академія». Навчання починається 01.09.2018 та триватиме 5 років до 2024 року.

Договором на проживання та оренду ліжко-місця №929/2021/SRO/PA, строк проживання за яким встановлено з 21.09.2021 по 30.06.2022;

довідкою навчального закладу Середнє професійне училище торгівлі та послуг від 05.04.2022, про зарахування позивача на навчання за професійною спеціалізацією Академія Готельного Бізнесу. Згідно вказаної довідки, в навчальному році він не закінчив курс та залишився на другий рік. В навчальному році 2021/2022 він студент ІІІА курсу. Навчання за зазначеною спеціалізацією п`ятирічне та передбачається, що навчання він закінчить в 2024 р.

дозволом на в`їзд на територію Словацької республіки у зв`язку із денною формою навчання в середній школі, від 25.03.2022. Де крім іншого вказано, що оскільки форма навчання є стаціонарною та в рамках навчання необхідно пройти практику в встановленому обсязі годин, його присутність (участь) у школі обов`язкова.

довідкою навчального закладу Середнє професійне училище торгівлі та послуг від 31.03.2022 про те, що відповідач є учнем ІІІ А класу у навчальному році 2021/2022.

Слід вказати на те, що відповідач не заперечує факт навчання позивача. Разом із тим, заперечує що навчання у вказаному закладі є платним. При дослідженні наявних у матеріалах справи доказів, суд констатує, що в жодному із них не йдеться про вартість власне навчання. Так, у вказаних вище довідках наданих навчальним закладом, вказано лише форма навчання стаціонарна, курс та спеціальність, а зазначено тривалість навчання.

Твердження позивача, що за його навчання у школі-вузі потрібно проводити щомісячні проплати, окрім проплат за житло-гуртожиток, документального підтвердження не містять. Жодних квитанцій про оплату за навчання у вузі-школи, чи договору про оплатне навчання позивачем (його представником) до матеріалів справи не додано.

Також матеріали справи не містять підтвердження того, що витрати пов`язані із навчанням позивача повністю покриває його батько. Підтвердження щодо проведення ним будь-яких оплат пов`язаних із навчанням позивача, переказів на його (позивача) картки коштів, до матеріалів справи не додано.

Разом із тим, за твердженням позивача, за весь час поки син проживав із нею, вона несла витрати по утриманні сина. При цьому в період часу 2019-2020, батько позивача грошей не надавав.

Разом із тим, у відзиві на позов відповідач вказує, що з 2016 батько позивача працює в Італії. Фінансування здійснювалося обома батьками.

Згідно документів що подані представником позивача, а саме : сальдо рахунку станом на 06 травня 2022 року в підтвердження сплати ОСОБА_3 гуртожитку в місті Міхаловце, щомісячна оплата за проживання позивача в гуртожитку, становить 65 Євро (що відповідає і умовам Договору на проживання та оренду ліжко-місця №929/2021/SRO/PA), за період з 07.01.2022 по 05.05.2022 загальна сума витрат за проживання становить 325,00 Євро.

Факт перебування позивача за кордоном, на навчанні, у вказаний період часу підтверджується також: копією довідки для виїзду ОСОБА_3 за кордон від 09.05.2022 року; копією військового квитка ОСОБА_3 з відміткою «Не підлягає призову на військову службу по мобілізації відповідно до абз. 2 ч. 2 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію»; копією закордонного паспорту ОСОБА_3 з відміткою про перетин 09 травня 2022 року кордону «Вишнє Немецке».

Вказане підтверджує факт навчання позивача як на момент, звернення із даним позовом до суду, так і на час розгляду даної справи.

З приводу успішності навчання, суд вважає за необхідне вказати на те, що такі відомості для суду мають інформативний характер, при вирішенні справи не мають суттєвого значення. Адже на даний час позивач не відрахований з навчального закладу, продовжує навчання. При цьому законодавством передбачено, що аліменти на повнолітнього доньку чи сина стягуються або до закінчення ними навчання, або до досягнення ними 23 років, тобто залишення ОСОБА_3 на повторний курс для вирішення справи фактично значення не має. Навпаки, наданий лист навчального закладу підтверджує факт продовження позивачем навчання.

Окрім витрат на проживання, позивач несе витрати пов`язані із харчуванням. Зокрема в позовній заяві вказано на те, що в період часу за 2019-2021 роки, його витрати на харчування складали 637,40 Євро.

Також позивач вказує і на витрати пов`язані із переїздами щотижня із м. Ужгород до м. Міхаловце Словацької Республіки, що складають 40 Євро. Документальних підтверджень, чеків про оплату саме вказаних сум, із зазначенням платника та одержувача, позивачем до матеріалів справи не надано.

З приводу витрат на харчування, то суд констатує, що згідно листа від 31.03.2022 закладу освіти де на стаціонарному формі навчається позивач, з приводу харчування вказано на те, що обіди учень має забезпечені в шкільній їдальні Середньої професійної школи торгівлі та послуг, вул. Школска,4 , м. Міхаловце, вартість одного обіду в день складає 1.26 Євро.

Згідно копії адвокатського запиту від 10.02.2022 року та копії відповіді на такий Середньо професійної школи торгівлі та послуг 31.03.2022 року з нотаріальним перекладом в такому зазначається, що розраховано за харчування за 2021 рік: вересень - 35,29 Євро, жовтень - 15,19 Євро, грудень - 18,83 Євро та за лютий 2022 рік 21,42 Євро та разом становить - 90,72 Євро. Вартість одного обіду вдень складає - 1,26 Євро.

Приписами ст. 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дітей і проживання батьків окремо від них не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дітей.

Відповідно до ст. 5 Протоколу №7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (зі змінами, внесеними Протоколом № 11) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебуванні в шлюбі та у випадку його розірвання.

Вивчивши письмові заяви сторін, дослідивши та оцінивши в судовому засіданні письмові докази в їх сукупності, встановивши таким чином фактичні обставини справи, суд вважає, що такі підлягають до задоволення частково, виходячи з таких підстав.

Згідно зі ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Право на утримання припиняється у разі припинення навчання, або до досягнення повнолітнім дочкою або сина 23 років.

Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Відповідно до роз`яснень, що містяться в п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Відповідно до ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Згідно з ч.1ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Аналіз статей 199, 200 СК України вказує на те, що законодавець пов`язує обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх сина чи дочку, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріального допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років, коли батьки можуть надавати таку матеріальну допомогу, а також з врахуванням можливостей самої повнолітньої дочки (сина) нести таке утримання.

При вирішенні даного спору суд бере до уваги докази, надані представником відповідача щодо матеріального становища ОСОБА_1 . Зокрема довідку про доходи за період часу із грудня 2020 по листопад 2021, загальний розмір нарахованих яких складає 136 512,76 грн. Працює заступником начальника віділу Головного управління ПФ України в Закарпатській області. Також суд бере до уваги і те, що відповідач ОСОБА_1 , отримала кредит згідно договору №6174 від 21.06.2018 за кредитною програмою «Власний дім» та згідно довідки станом на 14.07.2021 №142-07 (виданої Обласним Фондом інвестування об`єктів соціальної сфери та промисловості Закарпатської ОДА), залишок кредиту становить 70605 грн.

Довідка про доходи відповідача, наявна в матеріалах справи, підтверджує факт того, що відповідач працює, має стабільний заробіток. Окрім того, суд враховує також, що відповідач фізично здорова інших дітей, непрацездатних осіб у неї на утриманні не має. На підтвердження зворотного відповідачем жодних документів не надано.

Сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. Обов`язок утримувати свого повнолітнього сина, який продовжує навчатися після досягнення повноліття, незалежно від форми навчання, покладається на обох батьків.

При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Вказане узгоджується з висновками Верховного Суду, наведеними у постанові від 13.04.2021 (справа № 308/4214/18 провадження № 61-16005св20).

Суд враховує, що навчання на денній формі позбавляє повнолітнього сина відповідача можливості працевлаштуватися та одержувати певний дохід, у зв`язку з чим він потребує матеріальної допомоги.

Окрім того, судом враховано також, всі джерела, що утворюють дохід відповідача, відсутність джерел доходу позивача, наявність обов`язку обох батьків із надання відповідної матеріальної допомоги та їх спроможність на її надання.

Відповідно до ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01.12.2021 становить 2481 грн.

Враховуючи зазначені вище обставини, суд вважає, що відповідач має можливість забезпечувати своєму повнолітньому сину фінансову підтримку у вигляді сплати аліментів у твердій грошовій сумі, але заявлений позивачем розмір аліментів у сумі 5000,00 грн є надмірним і непосильним для відповідача, і вважає за можливе визначити аліменти у розмірі 1500,00 грн щомісячно. Такий розмір допомоги, на переконання суду, є у даному випадку розумним і справедливим, відповідатиме інтересам повнолітнього сина відповідача та не поставить останню у скрутне матеріальне становище.

Даючи оцінку викладеному, суд приймає до уваги, що відповідач є фізично здоровою особою працездатного віку, законом встановлено її обов`язок надавати матеріальну допомогу повнолітньому сину, оскільки ОСОБА_3 , продовжує навчання, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги матері, обставин, які б свідчили про відсутність взагалі можливостей надавати таку допомогу, відповідачем не надано, тому, виходячи з принципу розумності та справедливості, враховуючи матеріальне становище сторін та обставини, визначені в ст. 182 СК України, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково та з відповідача на користь позивача слід стягнути аліменти у розмірі 1500 грн. щомісячно на період навчання, але не більше, ніж до досягнення сином двадцяти трьох років.

Згідно вимог ч. 2 ст. 2 ЦПК України суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Конституція України у статті 129 визначає однією із основних засад судочинства змагальність сторін та свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Вказаний принцип закріплено також і в Цивільному процесуальному кодексі України. Так, згідно ч. 3 ст. 2 ЦПК України однією із основних засад (принципів) цивільного судочинства є змагальність сторін, що полягає в рівності прав учасників справи щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (ч. 1 ст. 12 ЦПК України).

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 2 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України).

З урахуванням всіх обставин справи, враховуючи вимоги ст. 81 ЦПК України, виходячи із принципу процесуальної рівності сторін, та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, виходячи із принципів розумності та справедливості, оцінюючи належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки про стягнення з відповідача аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання підлягають до часткового задоволення з підстав та мотивів, викладених вище.

Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 79 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Якщо позивач вживав заходів щодо одержання аліментів від відповідача, але не міг їх одержати внаслідок ухилення відповідача від їх сплати, суд, залежно від обставин справи, може постановити рішення про стягнення аліментів за минулий час, але не більше як за один рік.

Позивач звернувся до суду з позовною заявою 15.11.2021, а тому аліменти слід стягувати саме із вказаної дати та до закінчення позивачем ОСОБА_3 , навчання, але не більше ніж до досягнення ним вадцяти трьох років.

Відповідно до вимог ст. 430 ЦПК України, рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання.

Щодо вимог позовної заяви в частині стягнення із відповідача на користь позивача додаткових витрат, суд вважає, що такі задоволенню не підлягають з наступних підстав:

Згідно позовної заяви позивач вказує на те, що з червня по серпень 2021 він навчався в ПП «Ужгородська автошкола», за навчання здійснив проплата в сумі 7 600 грн. які позичив у своєї тітки ОСОБА_5 , та боргує перед нею, станом на момент подання позовної заяви 10 000 грн. На підтвердження оплат за навчання в автошколі, ним до позовної заяви додано копії квитанцій, а також, копію екзаменаційної картки водія.

При вирішенні питання про стягнення із відповідача на користь повнолітнього сина, який продовжує навчання додаткової допомоги у розмірі 2000 грн., суд вважає за необхідне вказати, що СК України, не передбачено стягнення на користь отримувача аліментів додаткової допомоги, а можливе стягнення із платника аліментів додаткових витрат.

Так, згідно ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Отже, виходячи з аналізу статті 185 СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). У визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.

Таким чином, у випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, правила статті 185 СК України (додаткові витрати на дитину) не застосовуються, зазначені правовідносини регулюються статтею 199 цього Кодексу (утримання дитини, яка продовжує навчання).

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 24 лютого 2016 року у справі № 6-1296цс15 та у постанові Верховного Суду від 29 січня 2018 року (справа № 622/373/16-ц; провадження № 61-1717 св 18).

Зокрема, ВС роз`яснив, що на відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). У визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.

Відтак, правила та порядок участі батьків у додаткових витратах на дитину, передбачені ст. 185 СК України, не можуть бути поширюватися на відносини між повнолітньою дитиною та її батьками.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зістатті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Щодо вимоги позивача зазначеної у п. 4 прохальної частин позовної заяви, а саме про стягнення із відповідача на користь позивача судових витрат оплати судового збору та послуг адвоката, розрахунок яких, мав бути пред`явлений перед початком судових дебатів, то слід вказати на те, що:

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

За змістом ч.1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави….

Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач просить стягнути із відповідача витратив на правову допомогу, розрахунок як вказано позивачем буде пред`явлено перед початком судових дебатів.

Однак таких розрахунків, доказів про оплату послуг адвоката, позивачем, станом на день ухвалення рішення, не подано. А тому у частині стягнення з відповідача на користь позивача витрат на послуги адвоката до задоволення не підлягає.

На підставі ст.141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати.

Згідно ч.1 ст. 141 ЦПК Укрїни, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Виходячи із того, що позовні вимоги ОСОБА_9 , судом задоволені частково, суд вважає за можливе стягнути із відповідача ОСОБА_1 , на користь позивача частину сплаченого ним, за звернення до суду із даним позовом, судового збору, що становить 908 грн. 00 коп.

На підставі зазначеного, керуючись ст.ст. 2,3,4,6,9,18,76,77,78,79,80,89,258,263,264 ЦПК України, ст.ст.182,199, 200,201 Сімейного кодексу України, суд:

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_3 , його представника ОСОБА_6 , до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання та додаткових витрат, - задовольнити частково .

Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який продовжує навчання, аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі - 1500 гривень щомісяця, починаючи з дати подання позову до закінчення навчання чи до досягнення ним 23- річного віку, в залежності від того, яка із цих обставин настане першою.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах платежу за один місяць.

Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 908 грн. 00 коп.

Позивач: ОСОБА_3 , АДРЕСА_2 ; пошта для листування: АДРЕСА_3 ( офіс адвокатів) для Качур Качур Віталія Євгеновича.

Відповідач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду, при цьому відповідно до п. п. 15.5 п. 15 Перехідних положень ЦПК України в редакції Закону України від 03.10.2017 року № 2147-VIII до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду О.В. Фазикош