Номер провадження: 22-ц/813/1083/22
Головуючий у першій інстанції Заверюха В. О.
Доповідач Вадовська Л. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.02.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого (судді-доповідача) - Вадовської Л.М.,

суддів - Колеснікова Г.Я., Сєвєрової Є.С.

за участю секретаря - Поворозко І.Ю.,

за участю сторін, інших учасників справи, представників учасників справи:

представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 ,

представника позивача ОСОБА_3 ОСОБА_2 ,

від відповідача ОСОБА_4 - не з`явились,

від відповідача Сергіївської селищної ради - не з`явились,

переглянувши справу №495/11048/18 за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , Сергіївської селищної ради Білгород-Дністровського району Одеської області про скасування свідоцтва про право власності на житло, встановлення частки житлових приміщень та прибудов у нерухомому майні за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 6 травня 2019 року у складі судді Заверюхи В.О., -

в с т а н о в и в :

Позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , звернувшись 6 грудня 2018 року до суду з вищеназваним позовом, вказали, що у справі №495/5293/15-ц ОСОБА_4 , заявляючи вимоги про виділ в натурі належної їй частки майна, посилалась на те, що їй згідно свідоцтва про право власності на житло, виданого 30 березня 2001 року органом приватизації, належить 70/100 часток у будинку, а ОСОБА_1 та ОСОБА_3 згідно свідоцтва про право на приватизацію на житло, виданого 12 травня 2014 року органом приватизації належить 30/100 часток будинку. У справі №495/5293/15-ц було проведено судову будівельно-технічну експертизу, відповідно до висновку якої можливо визначити фактичні (реальні) частки житлових приміщень та прибудов, якими користуються ОСОБА_4 , ОСОБА_1 та ОСОБА_3 в будинку АДРЕСА_1 , так частки ОСОБА_1 , ОСОБА_3 складають 46/100, частка ОСОБА_4 - 54/100. Посилаючись на вказані обставини, позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_3 просили:

скасувати свідоцтво про право власності на житло в будинку АДРЕСА_1 , видане ОСОБА_4 на підставі розпорядження органу приватизації №28 від 30 березня 2001 року;

скасувати свідоцтво про право власності на житло в будинку АДРЕСА_1 , видане ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на підставі розпорядження органу приватизації №2298 від 12 травня 2014 року;

встановити фактичні (реальні) частки житлових приміщень і прибудов, якими користуються ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 в будинку АДРЕСА_1 , станом на день проведення судової будівельно-технічної експертизи, які складають у ОСОБА_1 , ОСОБА_3 46/100 (або 23/50) фактичних (реальних) часток, а у ОСОБА_4 - 54/100 (або 27/50) фактичних (реальних) часток (а.с.2-4).

Ухвалою судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 27 грудня 2018 року відкрито провадження у справі (а.с.53-54).

Відповідач ОСОБА_4 позов не визнала, зазначивши, що у її володінні знаходиться 70/100 частин житлового будинку АДРЕСА_1 на підставі розпорядження органу приватизації №628 від 30 березня 2001 року, за яким було проведено державну реєстрацію права власності, що підтверджується Свідоцтвом про право власності на житло від 30 березня 2001 року, та на підставі Договору дарування від 17 березня 2005 року, посвідченого державним нотаріусом Шостої Одеської державної нотаріальної контори Нікітюк О.М. та зареєстрованого за №5-753, що підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №7609583 від 24 червня 2005 року. Співвласниками інших 30/100 частин даного житлового будинку є ОСОБА_1 та ОСОБА_3 у рівних частках, що належить їм на підставі Свідоцтва про право власності, виданого згідно з розпорядженням органу приватизації державного житлового фонду виконавчого комітету Сергіївської селищної ради №2298, виданого 12 травня 2014 року. Згідно з Витягом з реєстру речових прав на нерухоме майно від 16 грудня 2004 року, співвласником 30/100 часток житлового будинку по АДРЕСА_1 була Сергіївська селищна рада, отже до позивачів на момент приватизації перейшли сформовані ще в 2004 році частки в праві спільної сумісної власності. Тому ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було відомо про розмір їх часток у будинку згідно приватизації ще станом на 12 травня 2014 року, коли ними і було здійснено приватизацію частини житлового будинку. На момент приватизації позивачі не заявляли своєї незгоди щодо такого визначення розміру часток об`єкта нерухомості, чи будь-яких інших претензій щодо розрахунку часток. Перебіг позовної давності у позивачів почався з моменту приватизації житлового будинку, а саме з 12 травня 2014 року коли вони отримали розпорядження органу приватизації і свідоцтво про право власності на житло, а закінчився 12 травня 2017 року. Позов до суду подано 6 грудня 2018 року, що перевищує термін позовної давності, що є підставою для відмови в позові (а.с.66-69).

Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 6 травня 2019 року в задоволенні позову відмовлено (а.с.97-102).

Висновок суду мотивовано не доведеністю вимог.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 23 липня 2019 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на рішення суду.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 , ОСОБА_3 просить рішення суду першої інстанції скасувати повністю і ухвалити нове рішення про задоволення вимог (а.с.107-110).

За змістом вимог апеляційної скарги незаконність і необґрунтованість рішення з підстав неправильного застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права полягає в тому, що частка ОСОБА_4 збільшилась до 70/100 за рахунок добудови (прибудови), що була проведена без згоди інших співвласників. Відповідно до положень частини 4 статті 357 ЦК України 2004 року (ст.119 ЦК України 1963 року) добудова (прибудова) є власністю співвласника, який її зробив, і не змінює розміру часток співвласників у праві спільної часткової власності. Суд не дав оцінку тому, що сторони користувалися і користуються відособленими квартирами в будинку, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 не надавали згоди ОСОБА_4 на будівельні роботи. Зміна розміру часток співвласників ОСОБА_4 була необхідна для того, щоб при виділенні в натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності, отримати більший розмір земельної ділянки.

В апеляційній скарзі не зазначено нові обставини, що підлягають встановленню, докази, які підлягають дослідженню чи оцінці.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з огляду на наступне.

ОСОБА_4 є власником 70/200 частин житлового будинку АДРЕСА_1 на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого 30 березня 2001 року органом приватизації державного житлового фонду виконавчого комітету Сергіївської селищної ради на підставі розпорядження органу приватизації №628 від 30 березня 2001 року, та власником 70/200 частин вказаного житлового будинку на підставі Договору дарування від 17 березня 2005 року, посвідченого державним нотаріусом Шостої одеської державної нотаріальної контори Нікітюк О.М., зареєстрованого за №5-753.

ОСОБА_1 , ОСОБА_3 є власниками в рівних частках 30/100 частин житлового будинку АДРЕСА_1 на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого 12 травня 2014 року органом приватизації на підставі розпорядження №2298 від 12 травня 2014 року.

Відповідно до технічного паспорту від 24 червня 2004 року будинок АДРЕСА_1 складається в цілому із житлового будинку літ. «А», житловою площею 71,7 кв.м загальною площею 131,2 кв.м, господарських будівель та споруд: літньої кухні літ. «Є», сараїв літ. «Б», «В», «Д», «Л», вбиральні літ. «Г», підвалу літ. «Ж», гаражу літ. «З», споруд №1-4.

В подальшому до житлового будинку літ. «А» ОСОБА_4 здійснено житлову прибудову літ. «А1», збудовано ряд господарських будівель і споруд.

Постановою Одеського апеляційного суду від 30 червня 2020 року в справі №495/5293/15-ц, залишеною без змін постановою Верховного Суду від 17 листопада 2021 року, рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 25 жовтня 2019 року в частині вимог про виділення в натурі у власність ОСОБА_4 27/50 часток у вигляді житлового будинку та споруд, розташованих по АДРЕСА_1 загальною площею 58,5 кв.м, житловою площею 43,9 кв.м скасовано, ухвалено в цій частині нове рішення про залишення без задоволення цих вимог; в іншій частині рішення залишено без змін (а.с.154-158).

Позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_3 в справі №495/11048/18 обґрунтовані посиланням на обставини в справі №495/5293/15-ц щодо експертизи, яка містить висновки про частку ОСОБА_4 54/100 (27/50), частку ОСОБА_1 , ОСОБА_3 46/100 (23/50), однак зміни складових нерухомого майна, розташованого по АДРЕСА_1 , що були предметом розгляду в справі №495/5293/15-ц за вимогами ОСОБА_4 про виділ в натурі частки із майна, що перебувало у їх спільній часткові власності, не є підставою для скасування свідоцтв про право власності на житло, що видані у 2001 ОСОБА_4 та 2014 році ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , та встановлення часток ОСОБА_4 54/100 (27/50), ОСОБА_1 , ОСОБА_3 46/100 (23/50).

Судовим рішенням у справі №495/5293/15-ц виділено в натурі частку ОСОБА_4 та визнано за нею право власності на житловий будинок та споруди, розташовані по АДРЕСА_1 , загальною площею 58,5 кв.м житловою площею 43,9 кв.м у складі: житлового будинку літ. «А» у складі приміщень: Ѕ частки коридор - І площею 2,4 кв.м, житлова 2-1 площею 11,8 кв.м, житлова 2-2 площею 15,3 кв.м; житлова прибудова літ. «А1» у складі приміщень: 2-3, 2-4, 2-5, 2-6 площею 29,0 кв.м, сарай літ. «Б», Ѕ частку сараю літ. «В», вбиральня літ. «Г», сарай літ. «Д», літня кухня літ. «Є», веранда літ. «є», підвал літ. «Ж», гараж літ. «З», частка огорожі №1, хвіртка №2, ворота №4.

ОСОБА_1 , ОСОБА_3 не зазначають, що вказані житлові приміщення, господарські будівлі та споруди належать їм.

Судовим рішенням у справі №495/5293/15-ц встановлено порядок користування земельною ділянкою, розташованою по АДРЕСА_1 .

Отже, рішенням суду в справі №495/5293/15-ц фактично вирішені питання спільної власності на будинок та землекористування, що порушені ОСОБА_1 та ОСОБА_3 у справі №495/11048/18, з огляду на що правові підстави для задоволення позову відсутні, з чим суд визначився правильно.

Судом також правильно звернуто увагу на те, що до набуття ОСОБА_1 , ОСОБА_3 у власність в порядку приватизації 30/100 часток житлового будинку по АДРЕСА_1 , дане нерухоме майно саме в розмірі 30/100 його часток було сформовано у цій частці та належало Сергіївській селищній раді. На момент приватизації, що мала місце у 2014 року дані особи достовірно знали, що набувають у власність саме 30/100 часток будинку.

Правові підстави для ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог відсутні.

Керуючись ст.ст.367, 368, п.1 ч.1 ст.374, ст.ст.375, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, суд -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 , ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 6 травня 2019 року в справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , Сергіївської селищної ради Білгород-Дністровського району Одеської області про скасування свідоцтва про право власності на житло, встановлення частки житлових приміщень та прибудов у нерухомому майні - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 15 березня 2022 року.

Головуючий Л.М.Вадовська

Судді Г.Я.Колесніков

Є.С.Сєвєрова