Яготинський районний суд Київської області
Справа № 382/1157/21
Провадження № 2/382/137/22
РІШЕННЯ

Іменем України

05 серпня 2022 року Яготинський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Кисіль О.А.

при секретарі Твердохліб Г.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Яготин Київської області справу в порядку спрощеного позовного провадження за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРОСТІ ЗАЙМИ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРОСТІ ЗАЙМИ» (далі Товариство) звернувся до Яготинського районного суду Київської області з позовом доОСОБА_1 про стягнення заборгованості, відповідно до вимог якого просило: стягнути з відповідачки на свою користь заборгованість за кредитним договором надання фінансових послуг № 28 від 27.09.2018 року у розмірі 47 736,21 грн., яка складається з 2000,00 грн. сума кредиту, проценти за користування кредитом 42658, 42 грн., пеня 401,58 грн., індекс інфляції за весь період прострочення 634,36 грн., 3% річних від простроченої суми 2041,85 грн. та судові витрати у розмірі 2270,00 грн.

Позивач свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 27.09.2018 року між Товариством та відповідачкою було укладено договір про надання фінансових послуг №28 на суму 2000,00 грн. зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 40,00 грн. за кожен день такого користування строком на 16 календарних днів шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок відповідача. Кредитний договір було укладено в Інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства в електронній формі, шляхом підписання заяви-анкети для отримання кредиту.

Відповідачка заповнила свої дані на сайті позивача. Перш ніж отримати позику, відповідачка ознайомилася з правилами та умовами позики (оферта) переглянувши їх за посиланням www/bistrozain.ua (правила про порядок надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту Товариства) і підтвердила свою згоду, поставивши відповідну галочку в пункті «З правилами й умовами надання позики ознайомлений, і підтверджую направлення оферти у відповідності до запропонованої редакції, а також згоду на обробку персональних даних, в тому числі на передачу даних в бюро кредитних історій». Після подачі заявки, відповідачка отримала унікальний код підтвердження оформлення позики через СМС на свій мобільний номер, зазначений нею при реєстрації на сайті Товариства. СМС відправлена їй через зовнішній сервіс СМС розсилок. Після отримання СМС, відповідачка ввела отриманий код на сайті, і таким чином підтвердив подачу заявки та підписала договір електронним підписом одноразовим ідентифікатором у вигляді алфавітно-цифрової послідовності.

Товариство, в свою чергу, виконало свої зобов`язання з приводу надання грошових коштів. Кошти були перераховані за кредитним договором на банківську картку відповідачки платіжною системою Товариства з обмеженою відповідальністю фінансовою компанією «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» (WayForPay), яка є учасником внутрішньодержавної платіжної системи «FLASHPAY», в сумі 2000,00 грн. Таким чином відповідачка, згідно з кредитним договором, відповідачка взяла на себе зобов`язання повернути кредит у розмірі 2000, 00 грн. та сплатити проценти у розмірі 640,00 грн. у строк 16 днів до 12.10.2018 року. Окрім Зазначеного, відповідачка також взяла на себе зобов`язання, у разі виникнення заборгованості, сплатити неустойку у вигляді пені.

Враховуючи вищевикладене, на момент 12.10.2018 року термін платежу за договором настав, однак відповідачка не виконала свої зобов`язання, а саме не повернула отримані кошти та не сплатила проценти. В зв`язку з чим виникла заборгованість на суму у розмірі 47736, 21 грн.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, звернувся до суду з заявою про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав.

Відповідачка в судове засідання не з`явилася, про день та час розгляду справи, повідомлена належним чином, відповідно до ч.8 ст.128 ЦПК України, заяв та клопотань не направляла.

Перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, враховуючи, що в справі є достатньо доказів для її заочного розгляду, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Так, в судовому засіданні встановлено, що з копії виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с.6) вбачається, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Прості займи» знаходиться в м. Запоріжжя має ідентифікаційний код 40858239 та керівником якого є ОСОБА_2 згідно наказу №11-к від 29.04.2020 року (а.с.7), та дане Товариство має свій статут затверджений протоколом загальних зборів учасників ТОВ «Прості займи» № 6 від 29.06.2017 року (а.с. 8-10).

Відповідно до кредитного договору, додатка 1 заяви-анкети для отримання кредиту (а.с.11) вбачається, що 27.09.2018 року у даній заяві не міститься даних про те, що маєх елктронний підпис ОСОБА_1 .

ТОВ «Прості займи» витребовувало від АТ КБ «Приватбанк» витребовувало повні реквізити картки НОМЕР_1 , категорії Visa із зазначенням прізвища, ім`я та по батькові особи на ім`я якої відкрита зазначена картка та про надходження на зазначену картку 27.09.2018 року переказу у розмірі 2000,00 грн., про що було також направлено відповідний запит АТ КБ «Приватбанк» (а.с.13), що підтверджується фіскальним чеком від АТ «Укрпошта» (а.с.14).

Відповідно до інформації щодо порядку (процедури), хронологія дій щодо укладення електронного договору, вчинених Товариством та заявником в інформаційно-телекомунікаційній системі та поза нею з зазначенням часу та дати таких дій, вбачаються персональні дані для обробки ТОВ «Прості займи» та взяла в кредит 2000, 00 грн. (а.с.15).

Відповідно до довідки ТОВ Фінансова компанія «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» (а.с.16), вбачається, що кошти в сумі 2000, 00 грн. було перераховано на номер картки НОМЕР_1 , власником якої є банк Commercial Bank Privatbank .

Згідно з правилами про порядок надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «Прості займи» затверджені протоколом № 8 від 05.01.2018 року (а.с.17-25), що підписавши електронний договір на сайті bistrozain.ua (а.с.26-31) клієнт погоджується на умови договору.

Згідно листа (а.с.32) вбачається, що власник карти "Приватбанк" здійснив транзакцію в сумі 700 UAH.

Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором №28 від 27.09.2018 року (а. с. 33-39) вбачається, що станом 30.08.2021 року міститься борг у сумі 45060,00 грн.

Як вбачається з розрахунку №% річних за кредитним договором №28 від 27.09.2018 року (а.с.40-49) ОСОБА_1 нараховані відсотки у сумі 2041, 85 грн.

Згідно розрахунку збитків від інфляції за кредитним договором №28 від 27.09.2018 року (а.с.50-59) вбачається, що збитки складають 634, 36 грн.

За змістом положень ч. 1, 2 ст.207, п. 2 ч. 1 ст.208 ЦК України передбачено, що правочини між фізичною та юридичною особою належить вчиняти у письмовій формі. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо, крім іншого, воля сторін виражена за допомогою електронного засобу зв`язку, та якщо він підписаний його стороною (сторонами).

В статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Частина 5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Стаття 652 ЦК України дає визначення, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Однак важливо, щоб електронний договір включав всі істотні умови для відповідного виду договору, інакше він може бути визнаний неукладеним або недійсним, в зв`язку з недодержанням письмової форми в силу прямої вказівки закону.

В силу частини першої статті 638 ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Однак важливо розуміти в якому конкретному випадку потрібно створювати електронний договір у вигляді окремого електронного документа, а коли досить висловити свою волю за допомогою засобів електронної комунікації.

Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі.

Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом.

Відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання:

1) електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди;

2) електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом;

3) аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа.

Договір в спрощеній формі шляхом обміну, наприклад, електронними листами та іншими засобами електронної комунікації, або договір, який укладається шляхом приєднання до нього можна підписати з використанням:

Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору.

Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно із ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку Банк).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються Банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим Банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст ст. ст. 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом ст. 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі ст. 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (Банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи.

В своїй постанові від 03.07.2019 року по справі № 342/180/17 Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що в даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила ч. 1 ст. 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому.

Отже, враховуючи викладене та приймаючи до уваги те, що позивачем не надано належні та допустимі докази укладення між сторонами укладено даний кредитний договір та отриманням позивачем кредитних коштів в сумі 2000 грн., в тому числі що укладався кредитний договір у вказаний день, та був підписаний електронним підписом відповідачкою, а також позивачем не надано належних і допустимих доказів на підтвердження того, що долучені до матеріалів справи заява-анкета для отримання кредиту та правила і Умови надання та обслуговування кредитів є складовою частиною кредитного договору, тому з врахуванням викладеного позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.

В силу ст. 141 ЦПК України витрати пов`язані з розглядом справи покладаються на позивача в разі відмови в позові.

Керуючись ст. ст. 141, 258-259, 263, 265, 268, 279, 280-283, 354, ЦПК України, ст. ст. 207, 208, 526, 536, 549, 550, 552, 625, 638, 1050, 1048, 1049, 1054 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

В позові Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРОСТІ ЗАЙМИ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, котра може бути подана протягом 30 днів з дня отримання його копії. Учасник справи якому повне заочне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений у разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня проголошення повного рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, після проголошення повного рішення 29 серпня 2022 року, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Кисіль О.А.