справа № 208/8518/19
№ провадження 2/208/415/22
РІШЕННЯ

Іменем України

28 червня 2022 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, у складі:

Головуючого, судді Івченко Т.П.,

при секретарі Задьори В.І.,

за участі:

позивача - ОСОБА_1 ,

представник позивача адвокат Чубенко Л.І., Шамети І.В.,

відповідача ОСОБА_2 ,

представник відповідача адвокат Швець М.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в загальному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 «про визнання права власності на 1/3 частину домоволодіння»,

встановив:

1.Позиція позивача.

24 грудня 2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся із позовом до ОСОБА_2 «про визнання права власності на 1/3 частину домоволодіння», заявив позовні вимоги:

- визнати спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_3 домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 ;

- визнати за ОСОБА_1 , право власності на частину домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 .

В обґрунтування своїх вимог зазначив, що він із відповідачем перебував у зареєстрованому Баглійським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області шлюбі з 26 червня 1998 року, актовий запис № 140, який був розірваний на підставі рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 22 лютого 2016 року. Від даного шлюбу сторони мають доньку ОСОБА_4 , яка є повнолітньою та одруженою.

Позивач за даним позовом ОСОБА_1 , відповідач за даним позовом ОСОБА_3 та їх спільна донька ОСОБА_5 зареєстровані в будинку за адресою АДРЕСА_1 .

Цей будинок був подарований матір`ю позивача відповідачу за даним позовом ОСОБА_6 ..

Так, 19.06.2002 року відповідачу ОСОБА_7 , було подаровано 1/3 частину житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 , згідно договору дарування частини домоволодіння зареєстрованого в реєстрі за № 602 та посвідченого приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу Дербіною Р.Є..

За час перебування у шлюбі та проживання в даному домоволодінні позивачем та відповідачем, за їх спільні сумісні кошти як подружжя було зроблено значний ремонт домоволодіння, добудування та переобладнання деяких нових приміщень, а саме: встановлено новий перестінок для санвузла, перенесена ванна і встановлений умивальник і унітаз, замість дерев`яного був побудований з шлакоблоку тамбур і ганок, переобладнані опалення, водопровід і каналізація, труби замінені на пластикові, плита газова замінена на двоконтурний котел, чавунні батареї замінені на алюмінієві, встановлені металопластикові вікна та металопластикові вхідні двері.

Крім того, у виконанні всіх цих робіт позивач брав безпосередню участь, здійснюючи роботи та шляхом фінансових внесків, залучаючи спеціалістів, друзів, колишнього тестя.

Позивач стверджує, що ним було побудовано з шлакоблоку вхід в підвал В2-1, встановлені там металеві двері. Замість сараю Ж1 ним була побудована з

шлакоблоку сауна Ж1 з дахом з єврошиферу, встановлені металопластикове вікно і металеві двері, було проведено водопровід, каналізація, встановлений душ; викопані і викладені цеглою дві зливні ями Уі-Зм3 (для сауни) і Уг-бм3 (для будинку); літній душ 31 і дощата вбиральня К1 були демонтовані; навколо будинку була залита бетонна відмостка, перед сауною і уздовж південного боку будинку покладена тротуарна плитка; був побудований гараж 0-1 з шлакоблоку з шиферним дахом і металевими воротами, а також був побудований навіс Ц-1 - металоконструкція зварена позивачем з металевих куточків і квадратної труби і покриття з єврошиферу; дерев`яні ворота №3 і паркан №2 були демонтовані, замість них були встановлені еврозабор №9, металева хвіртка і металеві відкатні ворота №8, покриті єврошифером.

Для цього нами за спільні сумісні кошти подружжя було придбано велику кількість будматеріалів, а саме - цемент, шлакоблок, шифер, лист, труба, уголок, кліюча суміш для керамічної плитки, шпаклівка, дюбеля, муфти, армуюча суміш, сітка штукатурна фасадна, пінопласт, 08В, утеплювач, гідробарьер, рейка, брус, металочерепиця, профнастил, шпильки, гайки, крани та інші розхідні матеріали, копії накладних та інших документів на придбання вище вказаного позивачем додаються до позову, але всі документи на придбання матеріалів, не збереглися.

Також згідно договору № 123, укладеного між ним та ДП «Круг-Дніпродзержинськ» від 23.05.2012 року було придбано та встановлено в будинку металопластикові вікна, і у цього ж постачальника було придбано металопластикові вироби згідно договору № 413 від 22.09.2011 року.

Тому, позивачем зазначено на значне поліпшення стану домоволодіння, яке було побудовано ще за радянських часів та потребувало ремонту та його вартість на даний час значно збільшилося, що підтверджено висновками оціночне-будівельного та будівельно-технічного дослідження, згідно до чого:

- ринкова вартість житлового будинку АДРЕСА_1 , на день проведення експертизи, складає: 335 872,00 гривні (триста тридцять п`ять тисяч вісімсот сімдесят дві гривні 00 копійок);

- ринкова вартість житлового будинку АДРЕСА_1 , на день проведення експертизи до проведених будівельних робіт, які проводилися починаючи з 2002 року по листопад 2016 року, згідно переліку робіт, які були надані ОСОБА_1 , складає 109 747,00 гривень (сто дев`ять тисяча сімсот сорок сім гривень 00 копійок);

- будівельні роботи, які проведені в житловому будинку АДРЕСА_1 , за період з 2002 року по листопад 2016 року, згідно переліку робіт, які були надані ОСОБА_1 , є невід`ємними поліпшеними;

- частка невід`ємних поліпшень проведених за період з 2002 року по листопад 2016 року в житловому будинку АДРЕСА_1 , складає: 67/100.

З посиланнями на ст.ст. 57, 62, 70, 71 СК України позивач вважає що з врахуванням здійснених поліпшень житла кожному з подружжя повинно належати 1/2 частина з цих поліпшень, а тому 67/100 : 2 = 33,5/100, що становить 1/3 частину, на яку він як співвласник має право.

Щодо позиції відповідача по справі, то позивач не оспорює що ОСОБА_8 на законних підставах набула за договором дарування у власність зазначене нерухоме майно, також що відповідачка з 2004 року є приватним підприємцем, але це не спростовує той факт що як відповідачка так і він мали доходи, прикладали зусилля для поліпшення житлових умов, про що свідчать чеки, квитанції при закупівлі матеріалів і робіт які збільшили вартість будинку. Крім цього під час подружнього життя, ними також були придбані і інші об`єкту нерухомого і рухомого майна, яке є предметом спору по справі яка розглядається в Заводському районному суді м. Дніпродзержинська щодо поділу спільного майна подружжя.

2.Позиція відповідача.

Відповідач ОСОБА_9 позовні вимоги ОСОБА_1 не визнала вцілому, скориставшись своїм правом виклав свою позицію у відзиві, обґрунтував її наступним:

Відповідач не набував жодним чином право власності на квартиру АДРЕСА_2 , ні до шлюбу, ні під час, ні після шлюбу із відповідачем.

ОСОБА_8 набула право власності на квартиру АДРЕСА_2 , згідно договору дарування частини домоволодіння серії АЕК № 819956 від 20.06.2002 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу Дербіною Р.С., який був нотаріально посвідчений та зареєстрований за реєстровим № 298.

Позиція позивача що проведені поліпшення у домоволодінні, проведені за спільні кошти подружжя, не визнаються відповідачем, як такі що не відповідають дійсності.

Так, з 26 квітня 2004 року ОСОБА_8 є приватним підприємцем, і здійснюючи підприємниць діяльність отримувала доходи, що підтверджується звітами суб`єкта малого підприємства- фізичної особи платника єдиного податку в період з 2004 року по 2016 рік додані до відзиву на позовну заяву. Вказані доходи вона витрачала, в тому числі і для створення комфортних умов проживання, і для ремонту домоволодіння, які позивач називає поліпшеннями. Натомість, слід зазначити, що Позивач в період з 2006 року по 2011 рік взагалі не працював, тобто не отримував жодного доходу та жив за кошти Відповідачки, які вона отримувала від здійснення своєї підприємницької діяльності, а коли почав працювати, то отримував лише мінімальний дохід, тобто твердження Позивача про те, що вони використовували спільні кошти, є неправдивими і такими, що не відповідають дійсності, та не підтверджуються належними та допустимими доказами.

Додані позивачем чеки до позову на підтвердження заявленої позиції, не відповідають обставинам викладеним в позові, оскільки в них не вбачається чиї чеки, кому видані чеки, не відомо хто саме та кому надавав ці чеки, чи відносяться саме ці чеки, до даних поліпшень.

Також відповідачка не погоджується з тим, що проведені ремонтні роботи в домоволодінні є поліпшеннями.

При цьому на момент припинення спільного проживання однією сім`єю та ведення спільного господарства, що підтверджується рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 22.02.2016 року у справі № 208/9066/15 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, сторони вирішили всі майнові питання, щодо побутового майна, що було в наявності.

Подарований будинок потребував поточного ремонту, та встановлення нового перестінку для санвузла, перенесення ванни та встановлення умивальника і унітаз, побудований шлакоблочний тамбур та ганок, заміть існуючого раніше дерев`яного, переобладнання опалення, водопроводу і каналізації, заміна труб на пластикові, заміна плити на котел, більш оновлений, старі батареї замінені на алюмінієві, встановлені металопластикові вікна та металеві двері, все це є необхідністю для більш комфортного проживання у даному будинку та підтримання його в належному, та більш сучасному вигляді.

Відносно інших поліпшень, які відносяться до прибудов будинку, які були нібито виконані за участю позивача, з огляду на їх характер та кількість, розмір у відсотковому відношенні, не є істотними та не надає йому право навіть на відшкодування витрат на будівництво, а визнання за ним права власності на частину будинку взагалі відсутнє.

Крім того, в провадженні Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області знаходиться цивільна справа № 208/184/19 за первісним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя, яким вирішується спір про поділ майна подружжя.

Відповідач зазначає на недоведеність та безпідставність заявлених вимог позивачем, так як його дохід за період з 2002р. по 2016р. який за розрахунком відповідача склав 107672,74 гривні при доході відповідача за цей же період 2152337,83 гривні.

Крім того ОСОБА_1 , маючи зазначений дохід, фактично не міг вкладати грошові кошти на проведення будівельних робіт, оскільки усіх грошових коштів, які він заробив за весь час не вистачило б навіть на половину здійснених робіт, і витрачалися його доходи саме на його життєві потреби, які повністю також не покривалися з його доходу.

Враховуючи, що період проведення ремонтних робіт, у спірному будинку проводилися у період з 2005р. по 2011р., коли дохід позивача був мінімальним в період 2005 по 2007 рік, і в період з 2008 року по 2011 рік, позивач взагалі не мав доходу і не працював. При цьому, ОСОБА_3 , за період з 2005р. по 2011р. заробила: - 1 500 844,00 грн., ОСОБА_1 заробив: - 48 645,32 грн.

Згідно постанови Дніпровського апеляційного суду від 25 травня 2021р., яка набрала законної сили, було встановлено обсяг майна яке було придбане сторонами під час шлюбу та яке підлягає поділу, а саме: нежитлове приміщення (вбудоване приміщення 04) А-5, загальною площею 6,1 кв.м., що складається з приміщення №1 кухня, площею 5,4 кв.м., приміщення №2 вбиральня, площею 0,7 кв.м., яке розташоване за адресою: АДРЕСА_3 - вартість якого становить 375018,00 грн.; незакінчений будівництвом житловий будинок за адресою: АДРЕСА_4 , вартість якого становить - 183839,00 грн. ; автомобіль NISSAN PATROL, сірого кольору, 1998 року випуску, вартість якого становить - 365610,00 грн.; автомобіль ВАЗ 21214 110-30 5 МТ, зеленого кольору, 2006 року випуску, вартість 9900,00 грн., автомобіль ВАЗ 1111 ОКА, синього кольору, 1991 року випуску, вартість - 11140,00 грн.; автомобіль Мегсеdes-Benz VITO, білого кольору, 1997 року випуску, вартість - 23600,00 грн. Таким чином, вартість усього набутого майна (враховуючи ремонтні роботи) сторонами за період шлюбу становить: 226125,00+ 23600,00+365610,24+9900,00+11140,00+375018,00+183839,00=1195232,24 грн.

Вартість придбаного майна - 1 195 232,24 грн.

Вартість ремонтних робіт - 226 125,00 грн

Дохід ОСОБА_1 за період шлюбу - 107 672,74 грн.

Дохід ОСОБА_3 за період шлюбу - 2 152 337,83 грн.

Таким чином, враховуючи матеріали справи та встановлені під час розгляду справи обставини, позовні вимоги позивача позивачем не визнані вцілому.

3.Заяви, клопотання, процесуальні питання.

24 грудня 2019 року позивачем подано позов до провадження суду.

26 грудня 2019 року позовна заява прийнята до провадження суду, із призначенням судового розгляду в порядку загального провадження.

24 грудня 2019 року позивачем подано заяву про забезпечення позову.

26 грудня 2019 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовлено.

23 січня 2020 року відповідачем подано відзив на позов.

03 лютого 2020 року позивачем подано відповідь на відзив.

23 січня 2020 року відповідачем подано заяву про забезпечення позову.

17 лютого 2020 року клопотання сторони відповідача задоволено, витребувано з Державної податкової служби України Головного управління ДПС у Дніпропетровській області за адресою: 51931, Дніпропетровська область, місто Кам`янське, вулиця Медична, будинок № 9, щодо отриманих доходів ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , який зареєстрований АДРЕСА_5 , в період з 2002 року по 2016 рік включно.

17 лютого 2020 року позивачем подано клопотання про виклик свідків.

28 лютого 2020 року позивачем подано заяву про забезпечення позову.

02 березня 2020 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 «про забезпечення позову» відмовлено повністю.

10 березня 2020 року надійшли витребувані за ухвалою суду з ДПС України докази.

03 червня 2020 року від представника відповідача подано заяву про виправлення описки в ухвалі від 17 лютого 2020 року.

03 червня 2020 року заява представника відповідача про виправлення описки задоволена.

12 червня 2020 року представником відповідача подане клопотання про виклик свідків.

01 грудня 2020 року закрито підготовче провадження і призначено справу до судового розгляду.

26 листопада 2021 року представником позивача адвокатом Шамета І.В. подане клопотання про поновлення строк для долучення та приєднання доказів., в прохальній частині якого заявлено про зміну (уточнення) позовних вимог.

Ухвалою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 26 листопада 2021 року заяву про уточнення позовних вимог заявлених за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 «про визнання права власності на 1/3 частину домоволодіння», викладену у формі клопотання сторони позивача про поновлення строку для долучення приєднання доказів, - повернута позивачу.

06 січня 2022 року стороною позивача подано апеляційну скаргу на ухвалу суду від 26 листопада 2021 року.

30 березня 2022 року Постановою Дніпровського апеляційного суду у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу суду від 26 листопада 2021 року відмовлено, і ухвалу залишено без змін.

4.Фактичні обставини встановлені судом.

4.1.Шлюб, зміна імені.

26 червня 1998 року між ОСОБА_1 і ОСОБА_3 , був зареєстрований шлюб Баглійським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського МУЮ Дніпропетровської області, актовий запис № 140.

Шлюб між ОСОБА_1 і ОСОБА_3 був розірваний Рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області (справа № 208/9066/15-ц) від 22 лютого 2016 року, яке набрало законної сили 03 березня 2016 року, що підтверджено копією рішення (т. 1 а.с. 11).

19 червня 2020 року ОСОБА_3 змінила прізвище з ОСОБА_10 на ОСОБА_11 , що підтверджено свідоцтвом про зміну імені виданого Заводським районним у м. Кам`янське відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), актовий запис № 19 від 19 червня 2020 року (т. 2 а.с. 75).

4.2.Право проживання і користування, право власності на житловий будинок.

Позивач ОСОБА_1 , зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 від 22 травня 2000 року, що підтверджено копією його паспорту громадянина України (т. 1 а.с. 7-8), копією довідки про склад сім`ї (т. 1 а.с. 12). Також як встановлено згідно до пояснень сторін, що також підтверджено довідкою голови квартального комітету № 1 від 26 листопада 2018 року № 458 (т. 1 а.с 12), і акту складеного комісією від 26 листопада 2018 року (т. 1 а.с. 13), - ОСОБА_1 також проживає за вказаною адресою.

Також за вказаною адресою зареєстровані ОСОБА_3 (дружина) ІНФОРМАЦІЯ_1 , дата реєстрації 02 листопада 2001 року, і ОСОБА_12 (донька) ІНФОРМАЦІЯ_2 , дата реєстрації 04 січня 2007 року, що підтверджено довідкою про склад сім`ї виданої головою квартального комітету № 1 від 26 листопада 2018 року № 457 (т. 1 а.с. 12), відповіддю на запит суду (т. 1 а.с. 120).

19 червня 2002 року ОСОБА_13 , як даруватель, і ОСОБА_3 , як обдарована, уклали договір дарування, згідно до якого даруватель подарував а обдарований прийняв у дар одну третю частину домоволодіння за номером АДРЕСА_6 (до перейменуванням місто Дніпродзержинськ), А-1 жилий будинок дерев.глиномазан. житловою площею 35,0 кв.м, А1-1 жилий будинок шл.блок житловою площею 25,8 кв.м, В-1 жилий будинок шл.блок житловою площею 41,4 кв.м, Ж-1 сарай цегла, З-1 душ. Цегла, К-1 вбиральня дощаті, М-1 вбиральня дощаті, О-1 сарай цегла, П-1 навіс, Т-1 погріб земляний, № 1-6,8,11 огорожа, № 7,9 водопроводи, № 10, 12 зливні ями, І, ІІ тротуари. Зазначений договір був посвідчений приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу Дербіною Р.Є., і зареєстрований у реєстрі за № 602 (т. 1 а,с. 30).

20 серпня 2019 року Рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області справа № 208/858/19 № провадження 2/208/2080/19 (т. 1 а.с. 208-210), - виділено із спільної часткової власності в натурі в окремий об`єкт нерухомого майна 1/3 часток домоволодіння за адресою: АДРЕСА_5 , що належить ОСОБА_3 , (РНОКПП НОМЕР_2 ) на підставі приватної власності, та складається з частини житлового будинку В-1 загальною площею 63,5 кв.м.; житловою площею 41,1 кв.м., а саме з приміщення №1 коридор, 6,0 кв.м.; приміщення №2- кухня, 8,2 кв.м.; приміщення №3- кімната, 23,5 кв.м.; приміщення № 4 кімната, 8,7 кв.м.; приміщення № 5 кімната 9,2 кв.м.; приміщення № 6 санвузол, 3,8 кв.м.; І коридор, 4,1 кв.м., та надвірних споруд, а саме в-1 прибудова; в1-1 - тамбур; в2-1 вхід у підвал; п/д підвал; ганок; козирок; О-1 гараж; Ж-1 сауна; Ц-1 навіс; № 7 водопровід; № 8 ворота з хвіртою; № 9 огорожа; ІІ тротуар; визнати за нею право власності на самостійний об`єкт нерухомого майна житловий будинок В-1 загальною площею 63,5 кв.м.; житловою площею 41,1 кв.м., а саме з приміщення №1 коридор, 6,0 кв.м.; приміщення №2- кухня, 8,2 кв.м.; приміщення №3- кімната, 23,5 кв.м.; приміщення № 4 кімната, 8,7 кв.м.; приміщення № 5 кімната 9,2 кв.м.; приміщення № 6 санвузол, 3,8 кв.м.; І коридор, 4,1 кв.м., та надвірних споруд, а саме в-1 прибудова; в1-1 - тамбур; в2-1 вхід у підвал; п/д підвал; ганок; козирок; О-1 гараж; Ж-1 сауна; Ц-1 навіс; № 7 водопровід; № 8 ворота з хвіртою; № 9 огорожа; ІІ тротуар.

Рішення набрало законної сили 20 вересня 2019 року.

Право власності ОСОБА_14 на об`єкт нерухомого майна № 104, як житловий будинок АДРЕСА_5 , загальною площею 63,5 кв.м, на підставі Рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у справі № 208/858/19, зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 16 січня 2020 року, номер запису про власність 35130027 (а.с. 204).

4.3.Зайнятість і фінансові доходи сторін в спірний період, проведені витрати.

4.3.1.26 квітня 2004 року ОСОБА_8 була зареєстрована як фізична особа підприємець, що підтверджено витягом з Єдиного державного реєстру (т. 1 а.с. 141), інформаційною довідкою до державної податкової інспекції за 04.01.2010 року щодо інформації про місце і вид діяльності (т. 1 а.с. 166).

4.3.2.Щодо отримання доходів:

?Позивачем ОСОБА_1 надані наступні докази:

-Відповідь на запит доказів за ухвалою суду від 17.02.2020 року (т. 2 а.с. 47-49), згідно до якої відображено що за період 2002 року по 2016 рік, відповідно до отриманих доходів в період з І кварталу 2002 року по 4 квартал 2007 року, і в період з І кварталу 2011 року по І квартал 2013 року, з ІІІ кварталу 2015 року по IV квартал 2016 року;

-за розрахунком отриманого доходу (т. 2 а.с. 132-134), за період з 2002 року по 2016 рік, доходи позивача ОСОБА_1 , який проведений стороною відповідача, склав 107672,74 гривні;

-за розрахунком наведеним самим позивачем ОСОБА_1 його доходи за період з 2002 року по 2016 рік, склали 58648,98 гривень (т. 2 а.с. 146-147);

-за відомостями з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків № 63772 від 23.06.2021 року (т. 2 а.с. 160-161), доходи ОСОБА_1 за період з 2002 року по 2016 рік, включно, як суми виплаченого доходу становить: 107695,15 гривень.

?відповідачем ОСОБА_15 надані наступні докази:

-відомості з Державного реєстру фізичних осіб -платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків № 59241 від 14.01.2020 року (т. 1 а.с. 140);

-звіт суб`єкта малого підприємства фізичної особи платника єдиного податку за ІІ квартал 2004 року (т. 1 а.с. 142), за ІІІ квартал 2004 року (т. 1 а.с. 143), за IV квартал 2004 року (т. 1 а.с. 144), за І квартал 2005 року (т. 1 а.с. 145), за ІІ квартал 2005 року (т. 1 а.с. 146), за ІІІ квартал 2005 року (т. 1 а.с. 147), за IV квартал 2005 року (т. 1 а.с. 148), ІІ квартира 2006 року (т. 1 а.с. 151), за ІІІ квартал 2006 року (т. 1 а. с. 152), за IV квартал 2006 року (т. 1 а.с. 153), за І квартал 2007 року (т. 1 а.с. 154), за IVквартал 2006 року (т. 1 а.с. 155), за ІІ квартал 2007 року (т. 1 а.с. 156), за ІІ квартал 2007 року (т. 1 а.с. 157), за IV квартал 2007 року (т. 1 а.с. 158), за І квартал 2008 року (т. 1 а.с. 159), за ІІ квартал 2008 року (т. 1 а.с. 160), за ІІІ квартал 2008 року (т. 1 а.с. 161), за IV квартал 208 року (т. 1 а.с. 162), за І квартал 2009 року (т. 1 а.с. 163), за ІІІ квартал 2009 року (т. 1 а.с. 164), за IV квартал 2009 року (т. 1 а.с. 165), за І квартал 2010 року (т. 1 а. с. 167, 183), за ІІ квартал 2010 року (т. 1 а.с. 168, 184), за ІІІ квартал 2010 року (т. 1 а.с. 169, 185), за IV квартал 2010 року (т. 1 а.с. 170, 186), за І квартал 2011 року (т. 1 а.с. 171, 187), за ІІ квартал 2011 року (т. 1 а.с. 172, 188), за ІІІ квартал 2011 року (т. 1 а.с. 173, 189), за IV квартал 2011 року (т. 1 а.с. 182, 190),

-декларацію про доходи одержані за січень-березень 2006 року (т. 1 а.с. 149-150);

-податкової декларації платника єдиного податку фізичної особи підприємця за І квартал 2012 року (т. 1 а.с. 174-175), податкової декларації платника єдиного податку фізичної особи підприємця за півріччя 2012 року (т. 1 а.с. 176-177), податкової декларації платника єдиного податку фізичної особи підприємця за три квартали 2012 року (т. 1 а.с. 178-179), податкової декларації платника єдиного податку фізичної особи підприємця за 2012 рік (т. 1 а.с. 180-181, 191-192), податкової декларації платника єдиного податку фізичної особи підприємця за 2013 року (т. 1 а.с. 194-195), податкової декларації платника єдиного податку фізичної особи підприємця за 2014 року (т. 1 а.с. 197-198), податкової декларації платника єдиного податку фізичної особи підприємця за 2015 року (т. 1 а.с. 200), податкової декларації платника єдиного податку фізичної особи підприємця за 2016 року (т. 1 а.с. 202),

-за розрахунком отриманого доходу сторони відповідача (т. 2 а.с. 132-134), за період з 2002 року по 2016 рік, доходи ОСОБА_2 склали 2152337,83 гривень.

4.3.3.Згідно до наданих документів на підтвердження витрат з придбання робіт, ремонтно -будівельних матеріалів, судом встановлений період проведених витрат з 2009 року по 2012 рік (т. 1 а.с. 76-99), з врахуванням підтвердження визначеного періоду показами сторін та свідків.

4.4.Судові спори між ОСОБА_1 і ОСОБА_16 :

4.4.1.20 серпня 2019 року Рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області справа № 208/858/19 № провадження 2/208/2080/19 (т. 1 а.с. 208-210), - виділено із спільної часткової власності в натурі в окремий об`єкт нерухомого майна 1/3 часток домоволодіння за адресою: АДРЕСА_5 , що належить ОСОБА_3 , (РНОКПП НОМЕР_2 ) на підставі приватної власності, та складається з частини житлового будинку В-1 загальною площею 63,5 кв.м.; житловою площею 41,1 кв.м., а саме з приміщення №1 коридор, 6,0 кв.м.; приміщення №2- кухня, 8,2 кв.м.; приміщення №3- кімната, 23,5 кв.м.; приміщення № 4 кімната, 8,7 кв.м.; приміщення № 5 кімната 9,2 кв.м.; приміщення № 6 санвузол, 3,8 кв.м.; І коридор, 4,1 кв.м., та надвірних споруд, а саме в-1 прибудова; в1-1 - тамбур; в2-1 вхід у підвал; п/д підвал; ганок; козирок; О-1 гараж; Ж-1 сауна; Ц-1 навіс; № 7 водопровід; № 8 ворота з хвіртою; № 9 огорожа; ІІ тротуар; визнати за нею право власності на самостійний об`єкт нерухомого майна житловий будинок В-1 загальною площею 63,5 кв.м.; житловою площею 41,1 кв.м., а саме з приміщення №1 коридор, 6,0 кв.м.; приміщення №2- кухня, 8,2 кв.м.; приміщення №3- кімната, 23,5 кв.м.; приміщення № 4 кімната, 8,7 кв.м.; приміщення № 5 кімната 9,2 кв.м.; приміщення № 6 санвузол, 3,8 кв.м.; І коридор, 4,1 кв.м., та надвірних споруд, а саме в-1 прибудова; в1-1 - тамбур; в2-1 вхід у підвал; п/д підвал; ганок; козирок; О-1 гараж; Ж-1 сауна; Ц-1 навіс; № 7 водопровід; № 8 ворота з хвіртою; № 9 огорожа; ІІ тротуар.

Рішення набрало законної сили 20 вересня 2019 року.

4.4.2.17 вересня 2019 року Рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у справі № 208/1089/19 провадження № 2/208/2103/19 (т. 1 а.с. 211-214), за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору, Адміністрація Заводського району Кам`янської міської ради, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщення та виселення з житлового будинку, в задоволенні позовних вимог визнання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням а саме будинком АДРЕСА_5 із зняттям з реєстраційного обліку; виселення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з житлового будинку АДРЕСА_5 , відмовлено.

Рішення набрало законної сили 29 січня 2020 року.

4.4.3.23 липня 2020 року Рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у справі № 208/184/19 провадження 2/208/328/20 (т. 2 а.с. 551-55), позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про поділ майна, придбаного в період шлюбу, задоволено частково, і позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ майна, придбаного в період шлюбу, також задоволено частково.

Визнано спільним сумісним майном подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_1 :

- нежитлове приміщення (вбудоване приміщення 04) А-5 загальною площею 6,1 кв.м., що складається з приміщення № 1 кухня, площею 5,4 кв.м., приміщення № 2 вбиральня, площею 0,7 кв.м., яке розташоване за адресою: АДРЕСА_7 , вартість складає 375 018,00 грн.;

- автомобіль NISSAN PATROL, сірого кольору, 1998 року випуску, державний номер НОМЕР_3 , VIN код НОМЕР_4 , вартістю 365 610,24 грн.; автомобіль ВАЗ 21214 110-30 5 МТ, зеленого кольору, 2006 року випуску, державний номер НОМЕР_5 , VIN код НОМЕР_6 , вартістю 9 900 грн.; автомобіль ВАЗ 1111 ОКА, синього кольору, 1991 року випуску, державний номер НОМЕР_7 , VIN код НОМЕР_8 ; вартістю 11 140,00 грн.; автомобіль МВ VІТО, білого кольору, 1997 року випуску, державний номер НОМЕР_9 , VIN код НОМЕР_10 , вартістю 23 600,00 грн.

Виділити ОСОБА_3 в особисту приватну власність нежитлове приміщення (вбудоване приміщення 04) А-5 загальною площею 6,1 кв.м., що складається з приміщення № 1 кухня, площею 5,4 кв.м., приміщення № 2 вбиральня, площею 0,7 кв.м., яке розташоване за адресою: АДРЕСА_7 .

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 грошову суму компенсації за поділ майна подружжя в сумі 1/2 частини вартості усього майна в розмірі 35 232,24 грн., судовий збір в розмірі 4 102,50 грн.

Також 10 листопада 2020 року в межах даної справи, судом ухвалено Додаткове судове рішення, яким по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про поділ майна, придбаного в період шлюбу, та за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ майна, придбаного в період шлюбу, в резолютивній частині рішення додатково:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про поділ майна, придбаного в період шлюбу, в частині виділення ОСОБА_1 в особисту власність автомобіль NISSAN PATROL, сірого кольору, 1998 року випуску, державний номер НОМЕР_3 , VIN код НОМЕР_4 ; автомобіль ВАЗ 21214 110-30 5 МТ, зеленого кольору, 2006 року випуску, державний номер НОМЕР_5 , VIN код НОМЕР_6 ; автомобіль ВАЗ 1111 ОКА, синього кольору, 1991 року випуску, державний номер НОМЕР_7 , VIN код НОМЕР_8 ; автомобіль МВ VІТО, білого кольору, 1997 року випуску, державний номер НОМЕР_9 , VIN код НОМЕР_10 , ринкова вартість 448 142,00 грн., відмовлено.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ майна, придбаного в період шлюбу, в частині визнання спільною сумісною власністю подружжя, виділення ОСОБА_3 та визнати за нею право власності на пилосос «Керхер», диван «Валенсія», диван « ОСОБА_17 », диван « ІНФОРМАЦІЯ_4 , ноутбук «ASUS»; витяжка «Рейнфорд», бензогенератор «Бригадир»; загальною вартістю 75 142,9 грн., грошові кошти в розмірі 183 839 грн. від продажу нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_4 , відмовлено.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 25 травня 2021 року Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задоволено частково (т. 2 а.с. 155-159), якою Рішення Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 23 липня 2020 року та додаткове рішення цього ж суду від 10 листопада 2020 року - скасоване та ухвалене нове судове рішення.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ майна, придбаного в період шлюбу, та позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про поділ майна, придбаного в період шлюбу задоволено частково.

Визнано об`єктами права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_1 :

- нежитлове приміщення (вбудоване приміщення 04) А-5, загальною площею 6,1 кв.м., що складається з приміщення №1 кухня, площею 5,4 кв.м., приміщення №2 вбиральня, площею 0,7 кв.м., яке розташоване за адресою АДРЕСА_7 ;

- незакінчений будівництвом житловий будинок за адресою по АДРЕСА_4 ;

- автомобіль NISSAN PATROL, сірого кольору, 1998 року випуску, державний номер НОМЕР_3 , VIN код НОМЕР_4 ;

- автомобіль ВАЗ 21214 110-30 5 МТ, зеленого кольору, 2006 року випуску, державний номер НОМЕР_5 , VIN код НОМЕР_6 ;

- автомобіль ВАЗ 1111 ОКА, синього кольору, 1991 року випуску, державний номер НОМЕР_7 , VIN код НОМЕР_8 ;

- автомобіль Mercedes-Benz VІТО, білого кольору, 1997 року випуску, державний номер НОМЕР_9 , VIN код НОМЕР_10 .

Виділено ОСОБА_3 в особисту приватну власність нежитлове приміщення (вбудоване приміщення 04) А-5, загальною площею 6,1 кв.м., що складається з приміщення №1 кухня, площею 5,4 кв.м., приміщення №2 вбиральня, площею 0,7 кв.м., яке розташоване за адресою АДРЕСА_7 .

4.5.Характеристика об`єкту нерухомості, результати експертного дослідження.

4.5.1.Характеристика об`єкту нерухомості станом на 30 жовтня 2002 року, у відповідності до технічного паспорту(т. 1 а.с. 19-29), на житловий будинок АДРЕСА_5 , який є об`єктом права спільної часткової власності ОСОБА_18 (шлюбне прізвище ОСОБА_10 ) у розмірі частки 1/3, ОСОБА_19 у розмірі частки 1/6, ОСОБА_20 у розмірі частки 1/2, виготовленого Обласним КП «Дніпродзержинське бюро технічної інвентаризації», складається в тому числі з Житлового будинку А-1, Житлового будинку А1-1, Житлового будинку В-1, К-1 і М-1 вбиральні, З-1 душ, Ж-1 сарай, Г-1 Гаражу, Огорож 1-6,8, 11; водопроводу № 7,9,13.

По будинку В-1 загальна площа 62,1 кв.м, з яких житлова 41,1 кв.м., допоміжна 20,7 кв.м; побудованого 1961 році: приміщенні № 1 коридор, площею 6,0 кв.м; приміщення № 2 кухня, площею 8,2 кв.м; приміщення № 3 кімната 23,5 кв.м; приміщення № 4 кімната, площею 8,7 кв.м; приміщення № 5 кімната, площею 9, 2 кв.м; приміщення № 6 санвузол, площею 3,8 кв.м; І-коридор 2,7 кв.м;

в-1 прибудова, площею 23,1 кв.м; в1-1 тамбур, площею 3,00 кв.м; п/д погріб площею 23,9 кв.м; в/х вхід у п/д площею 4,7 кв.м; ганок.

4.5.2.Характеристика об`єкту нерухомості станом на 14 січня 2019 року, у відповідності до технічного паспорту(т. 1 а.с. 14-18), на житловий будинок АДРЕСА_5 , який є об`єктом права приватної власності ОСОБА_18 (шлюбне прізвище ОСОБА_10 ), виготовленого Обласним КП «Дніпродзержинське бюро технічної інвентаризації», складається:

з житлового будинку В-1, Гаражу О-1, Сауни, Навісу Д-1, водопроводу № 7, огорожі № 9, тротуару ІІ, який розміщено на земельній ділянці загальної площею 152,00 кв.м, під будинком 91,0 кв.м, під господарськими будівлями 61,0 кв.м.

Житловий будинок В-1, 1961 року забудови, загальною площею 54,5 кв.м, прибудова в-1, площею 23,1 кв.м; тамбур в1-1, площею 5,3 кв.м; вхід у підвал в2-1 4,7 кв.м; п/д підвал 23,9 кв.м; ганок 3,2 кв.м;

Гараж О-1, 2002 року забудови, площею 16,5 кв.м;

Сауна Ж-1, 16,0 кв.м;

Навіс Ц-1, площею 28,2 кв.м;

Водопровід № 7, Ворота з хвірткою № 8, Огорожа № 9, Тротуар ІІ.

4.5.3. 20 листопада 2019 року складено судовим експертом Харченко Вадимом Володимировичем (свідоцтво № 1179 від 05 грудня 2007 року) висновок за результатами проведення експертного оціночне-будівельного та будівельно-технічного дослідження № 932/09-19 (т. 1 а.с. 31-99), згідно до якого:

П.1 ринкова вартість житлового будинку АДРЕСА_1 (до перейменування місто Дніпродзержинськ) на день проведення експертизи складає 335872,00 гривень;

П. 2 ринкова вартість житлового будинку АДРЕСА_1 (до перейменування місто Дніпродзержинськ) на день проведення експертизи до проведених будівельних робіт, які проводилися починаючи з 2002 року по листопад 2016 року, згідно переліку робіт, які були надані ОСОБА_1 , складає 109747,00 гривень;

П. 3 будівельні роботи, які проведені в житловому будинку АДРЕСА_1 , за період з 2002 року по листопад 2016 року, згідно переліку робіт, які були надані ОСОБА_1 , є невід`ємними поліпшеннями;

П. 4 частка невід`ємних поліпшень проведених за період з 2002 року по листопад 2016 року, в житловому будинку АДРЕСА_1 , складає 67/100.

4.6.Свідки позивача.

Свідок ОСОБА_21 зазначив, що знає позивача і відповідача як подружжя, яке жило з ним по сусідству. У 1974 році був лише будинок, а вже пізніше побудовано гараж, паркан, криша, ворота, хто з подружжя витрачав гроші він не знає.

Свідок ОСОБА_22 зазначив, що він є двоюрідним братом позивача, і він за платню допомагав у будівництві подружжю ОСОБА_10 щодо будинку по АДРЕСА_5 , а саме навіс під машину, зливна яма, сауна, за чиї кошти проводилося будування зазначити не може, знає що всі питання вирішували ОСОБА_23 та ОСОБА_24 разом. Під час будівельних робіт, ОСОБА_23 допомагав йому.

4.7.Свідки відповідача.

Свідок ОСОБА_25 зазначив, що він є батьком відповідача. З часу одруження ОСОБА_24 та ОСОБА_23 , вони жили в нього у селі, скуповували молоко і продавали. Потім подружжя переїхало до міста, і мати ОСОБА_10 не довірила своєму сину будинок, подарував його ОСОБА_24 . Десь у 2010 році почали робити ремонт, він здійснив ремонт опалення, заміну труби на пластикові, які купував за власні кошти, ОСОБА_23 нічого не допомагав. ОСОБА_26 робила ремонт сама, сама закуповувала матеріали, домовлялася за роботи, сама заробляла на ремонт, разом із ним ставала до роботи, наймали людей, бо ОСОБА_23 не бажав робити ремонту, і нічого не хотів. У ремонті допомагав ОСОБА_27 , який робив за гроші, які платила ОСОБА_24 . Всі роботи були проведені у строк до 2012 року, після ніякого ремонту не проводилося. Замінили паркан, який був дерев`яним, зробили баню, де був сарай. Все життя заробляла на сім`ю ОСОБА_24 , яка завжди працювала. За її гроші були придбані будинки, машини.

Свідок ОСОБА_28 зазначила, що вона є донькою позивача і відповідача. Проживала спільно з батьками по 2016 рік. Завжди ініціатором будь яких робіт в будинку і проведення ремонту була її мати. Батько працював до 2005 року, жили вони дуже погано, мама займалася молоком, робила сир і продавала його. Потім мати стала приватним підприємцем, стала займатися своєю справою. Спочатку бізнеса яким зайнялася мати, батько лише відвозив мати до роботи, але на роботі все вела мати сама, потім батько припинив навіть відвозити мати до роботи. Дохід їх сім`ї складався лише з заробітку мати. У 2012 році батько влаштувався на роботу єгерем, але без заробітної плати, тільки що б йшов стаж. Батько не хотів робити ремонт, і все робила мати одна, він тільки заважав, вживав спиртне, відбувалися сварки. І будинки і машини були придбані за гроші що заробила мати. Мати провела ремонт у будинку, побудувала гараж сама, при цьому залучала двох жінок які допомагали їй. Ремонт проводили у 2010 -2011 роках. Частину робіт проводив ОСОБА_17 двоюрідний брат батька, але цим він відпрацьовував борг. Батько не працював.

5.Норми права застосовані судом.

Ч.ч. 1, 2, 4 Ст. 41 Конституції України - Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

П. 1 ч. 1 ст. 57 СК України, - Особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним до шлюбу.

П. 2 ч. 1 ст. 57 СК України, - Особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування.

Ч. 1 ст. 59 СК України, - Той із подружжя, хто є власником майна, визначає режим володіння та користування ним з урахуванням інтересів сім`ї, насамперед дітей.

Ч. 1 ст. 60 СК України, - Майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Ч. 1 ст. 61 СК України, - Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Ч. 1 ст. 62 СК України, - Якщо майно дружини, чоловіка за час шлюбу істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя, воно у разі спору може бути визнане за рішенням суду об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Ч. 1 ст. 316 ЦК України, - Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Ч. ст. 328 ЦК України, - Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Ч. 1 і ч. 2 ст. 355 ЦК України, - Майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.

Ст. 368 ЦК України:

1.Спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

2. Суб`єктами права спільної сумісної власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, а також держава, територіальні громади, якщо інше не встановлено законом.

3. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

4. Майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі.

Ч. 1 ст. 370 ЦК України, - Співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом.

6.Висновки та мотиви прийнятого рішення.

Так, як встановлено в ході судового розгляду і визнано сторонами, 19 червня 2002 року, тобто під час перебування сторін у зареєстрованому шлюбі, в якому вони перебували починаючи з 26 червня 1998 року, відповідачем ОСОБА_29 , набула право власності на об`єкт нерухомості - одну третю частину домоволодіння за номером АДРЕСА_6 (до перейменуванням місто Дніпродзержинськ), А-1 жилий будинок дерев.глиномазан. житловою площею 35,0 кв.м, А1-1 жилий будинок шл.блок житловою площею 25,8 кв.м, В-1 жилий будинок шл.блок житловою площею 41,4 кв.м, Ж-1 сарай цегла, З-1 душ. Цегла, К-1 вбиральня дощаті, М-1 вбиральня дощаті, О-1 сарай цегла, П-1 навіс, Т-1 погріб земляний, № 1-6,8,11 огорожа, № 7,9 водопроводи, № 10, 12 зливні ями, І, ІІ тротуари.

Набуття права власності на зазначений вище об`єкт нерухомості відповідачкою ОСОБА_29 , відбулося на підставі договору дарування укладеного 19 червня 2002 року, та посвідченого приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу Дербіною Р.Є., і зареєстрований у реєстрі за № 602 (т. 1 а,с. 30).

А тому судом застосовується п. 2 ч. 1 ст. 57 СК України, в редакції на час набуття відповідачем права власності на даний об`єкт нерухомості, при визначеності його правового статусу, як особистої приватної власності відповідача ОСОБА_30 .

Як встановлено в ході судового розгляду, зазначений об`єкт нерухомості став постійним і єдиним місцем фактичного проживання подружжя ОСОБА_10 та їх дитини, де вони спільно проживали по 2016 рік.

Шлюб між ОСОБА_1 і ОСОБА_3 був розірваний Рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області (справа № 208/9066/15-ц) від 22 лютого 2016 року, яке набрало законної сили 03 березня 2016 року, що підтверджено копією рішення (т. 1 а.с. 11).

А тому, заявляючи про збільшення зазначеного майна під час шлюбу, а саме його істотного збільшення ти визначення цього поліпшення за результатами спільного вкладення сторін і шляхом взяття участі у його створені роботами та фінансовими вкладеннями сторін, судом враховується період визначений з 19 червня 2002 року, тобто дати набуття об`єкту нерухомості відповідачем за договором дарування, як об`єкту особистої приватної власності відповідача ОСОБА_31 , і по 03 березня 2016 року, включно, як дату розірвання шлюбу між сторонами; так і період проведення ремонтно-будівельних робіт, внаслідок яких об`єкт нерухомості зазнав змін, а саме період з 2009-2012 рік, як встановлений на підставі показів сторін, свідків, наданих документів по закупівлі послуг і товарів для проведення будівельно-ремонтних робіт.

Так у відповідності до ст. 41 Конституції України, закріплено гарантії непорушності права приватної власності та її захисту.

Заявлені вимоги позивачем мають вимоги щодо зміни правового статусу, прав особистої приватної власності відповідача на заявлений об`єкт нерухомості.

Питання пов`язані із визнання майном спільної сумісної власності врегульовані СК України і ЦК України.

Так, у статті 62 СК України передбачено втручання у право особистої приватної власності. У цій статті вказано, якщо майно дружини, чоловіка за час шлюбу істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя, воно у разі спору може бути визнане за рішенням суду об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Однак при цьому обмежуються саме права особистої власності одного з подружжя, а відтак зменшується обсяг правомочностей колишнього одноособового власника.

Тому у самому законі, статті 62 СК України передбачені умови, за яких таке втручання у право власності буде не лише законним, але і необхідним з точки зору забезпечення інтересів іншого, не власника, з подружжя та гарантуватиме дотримання балансу інтересів кожного з подружжя.

Зі змісту статті 62 СК України вбачається, що втручання у право власності може бути обґрунтованим, та дотримано балансу інтересів подружжя, у разі наявності у сукупності двох факторів: 1) істотність збільшення вартості майна; 2) таке збільшення вартості пов`язане зі спільними трудовими чи грошовими затратами або затратами другого з подружжя, який не є власником.

Як трудові затрати необхідно розуміти особисту чи спільну трудову діяльність подружжя. Така діяльність може бути направлена на ремонт майна, його добудову чи перебудову, тобто дії, що потягли істотне збільшення вартості такого майна.

Грошові затрати передбачають внесення особистих чи спільних коштів на покращення чи збільшення майна. Наявність істотного збільшення вартості є оціночним поняттям, тому у конкретній справі рішення про задоволення чи відмову у задоволенні позову приймається судом з урахуванням усіх його обставин.

Істотність збільшення вартості майна підлягає з`ясуванню шляхом порівняння вартості майна до та після поліпшень внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя.

Тобто істотність збільшення вартості має відбутися така, що первинний об`єкт нерухомості, який належав одному з подружжя на праві приватної вартості, розчиняється, нівелюється, втрачається чи стає настільки несуттєвим, малозначним у порівнянні із тим об`єктом нерухомого майна, який з`явився під час шлюбу у результаті спільних трудових чи грошових затрат подружжя чи іншого з подружжя, який не є власником.

Так, судом враховано, що 20 листопада 2019 року складено судовим експертом Харченко Вадимом Володимировичем (свідоцтво № 1179 від 05 грудня 2007 року) висновок за результатами проведення експертного оціночне-будівельного та будівельно-технічного дослідження № 932/09-19 (т. 1 а.с. 31-99), згідно до якого:

П.1 ринкова вартість житлового будинку АДРЕСА_1 (до перейменування місто Дніпродзержинськ) на день проведення експертизи складає 335872,00 гривень;

П. 2 ринкова вартість житлового будинку АДРЕСА_1 (до перейменування місто Дніпродзержинськ) на день проведення експертизи до проведених будівельних робіт, які проводилися починаючи з 2002 року по листопад 2016 року, згідно переліку робіт, які були надані ОСОБА_1 , складає 109747,00 гривень;

П. 3 будівельні роботи, які проведені в житловому будинку АДРЕСА_1 , за період з 2002 року по листопад 2016 року, згідно переліку робіт, які були надані ОСОБА_1 , є невід`ємними поліпшеннями;

П. 4 частка невід`ємних поліпшень проведених за період з 2002 року по листопад 2016 року, в житловому будинку АДРЕСА_1 , складає 67/100.

Тобто на час звернення із позовом, з врахуванням наданого висновку вартість об`єкту нерухомості в порівнянні з його вартістю на час набуття його у приватну особисту власність відповідачем ОСОБА_29 , склало 335872,00-109747,00= 226125 гривень в оцінці його вартості на час проведення експертного дослідження.

Щодо грошових доходів сторін за період:

1-й період) з 19 червня 2002 року, дати набуття об`єкту нерухомості відповідачем за договором дарування, по 03 березня 2016 року, включно дати розірвання шлюбу між сторонами, суд враховує, що доходи:

позивача ОСОБА_1 , у сукупності становили 91860,95 гривень;

відповідачки ОСОБА_2 , у сукупності становили 2128421,41гривень.

2-ий період) з 2009 по 2012 рік, як період проведення ремонтно-будівельних робіт, суд враховує, що доходи:

позивача ОСОБА_1 , у сукупності становили 47508,92 гривень;

відповідачки ОСОБА_2 , у сукупності становили 1046020,00 гривень.

Також судом враховується, що в зазначені періоди подружжям ОСОБА_10 було придбано як інше нерухоме майно так і нерухоме майно, яке визнано їх спільним сумісним майном та поділено між сторонами.

Так, щодо обсягу придбаного майна подружжям ОСОБА_10 за вказані вище періоди, в тому числі період шлюбу, суд враховує фактичні обставини встановлені Дніпровським апеляційним судом викладені у Постанові від 25 травня 2021 року справа № 208/184/19, за яким визнано об`єктами права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_1 :

- нежитлове приміщення (вбудоване приміщення 04) А-5, загальною площею 6,1 кв.м., що складається з приміщення №1 кухня, площею 5,4 кв.м., приміщення №2 вбиральня, площею 0,7 кв.м., яке розташоване за адресою АДРЕСА_7 ;

- незакінчений будівництвом житловий будинок за адресою по АДРЕСА_4 ;

- автомобіль NISSAN PATROL, сірого кольору, 1998 року випуску, державний номер НОМЕР_3 , VIN код НОМЕР_4 ;

- автомобіль ВАЗ 21214 110-30 5 МТ, зеленого кольору, 2006 року випуску, державний номер НОМЕР_5 , VIN код НОМЕР_6 ;

- автомобіль ВАЗ 1111 ОКА, синього кольору, 1991 року випуску, державний номер НОМЕР_7 , VIN код НОМЕР_8 ;

- автомобіль Mercedes-Benz VІТО, білого кольору, 1997 року випуску, державний номер НОМЕР_9 , VIN код НОМЕР_10 .

Загальна вартість нерухомого і рухомого майна визначена в судовому рішенні, у розмірі 866078,24 гривні.

Зазначене також підтверджується особистими поясненнями ОСОБА_1 т. 2 а.с. 142-147), де саме позивач зазначає час придбання зазначеного майна, в тому числі в період проведення ремонтно-будівельних робіт 2009-2012 років, а саме: автомобіль ВАЗ 21214 110-30 5 МТ, зеленого кольору, 2006 року випуску, державний номер НОМЕР_5 , VIN код НОМЕР_6 придбано 13.08.2010 року; автомобіль NISSAN PATROL, сірого кольору, 1998 року випуску, державний номер НОМЕР_3 , VIN код НОМЕР_4 придбано 16.11.2010 року; ОСОБА_32 придбано 28.03.2011 року, ОСОБА_33 шафа придбана 28.03.2011 року, Поверхня придбана 28.03.2011 року, диван ОСОБА_34 придбана 20.07.2011 року, диван ОСОБА_17 придбаний 16.09.2011 року, кутовий диван ОСОБА_34 придбаний 24.04.2012 року, кухня придбана 29.11.2012 року.

При порівнянні з рівнем доходу позивача ОСОБА_1 , який становив 91860,95 гривень; за період з 19 червня 2002 року, тобто дати набуття об`єкту нерухомості відповідачем за договором дарування, як об`єкту особистої приватної власності відповідача ОСОБА_31 , і по 03 березня 2016 року, не співвідноситься з витратами на проведені ремонтно-будівельні роботи, внаслідок яких заявлено позивачем про збільшення вартості спірного домоволодіння на суму 226125 гривень, з витратами які визначені у розмірі 866078,24 на придбання майна за час подружнього життя, та доходами відповідачки за той же період ОСОБА_2 , в розмірі 2128421,41 гривень, в тому числі за період з 2009 по 2012 рік, як період проведення ремонтно-будівельних робіт, суд враховує, що доходи позивача ОСОБА_1 , у сукупності становили 47508,92 гривень; відповідачки ОСОБА_2 , у сукупності становили 1046020,00 гривень.

Крім того, судом враховується, що з боку позивача в тому числі не доведено що саме він вклав трудові зусилля та вклад у зміну вартості об`єкту нерухомості, в той час як відповідачем доведено під час судового розгляду, що внаслідок саме її фінансових та трудових вкладень були проведені зміни у спірному домоволодінні, що підтверджено її показами, показами свідків ОСОБА_25 , ОСОБА_28 , ОСОБА_22 , доказами щодо рівня її доходу як за період подружнього життя, так і за період проведення ремонтно-будівельних робіт по домоволодінні.

Також, судом враховується, що на час пред`явлення позову, спірний об`єкт нерухомості як об`єкт особистої приватної власності ОСОБА_35 , виділено із спільної часткової власності в натурі в окремий об`єкт нерухомого майна 1/3 часток домоволодіння за адресою: АДРЕСА_5 , на підставі Рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 20 серпня 2019 року справа № 208/858/19 № провадження 2/208/2080/19 (т. 1 а.с. 208-210).

Так на час виділення із спільної часткової власності в натурі в окремий об`єкт нерухомого майна 1/3 часток домоволодіння за адресою: АДРЕСА_5 , що належить ОСОБА_3 , (РНОКПП НОМЕР_2 ) на підставі приватної власності, об`єкт нерухомості складається: з частини житлового будинку В-1 загальною площею 63,5 кв.м.; житловою площею 41,1 кв.м., а саме з приміщення №1 коридор, 6,0 кв.м.; приміщення №2- кухня, 8,2 кв.м.; приміщення №3- кімната, 23,5 кв.м.; приміщення № 4 кімната, 8,7 кв.м.; приміщення № 5 кімната 9,2 кв.м.; приміщення № 6 санвузол, 3,8 кв.м.; І коридор, 4,1 кв.м., та надвірних споруд, а саме в-1 прибудова; в1-1 - тамбур; в2-1 вхід у підвал; п/д підвал; ганок; козирок; О-1 гараж; Ж-1 сауна; Ц-1 навіс; № 7 водопровід; № 8 ворота з хвіртою; № 9 огорожа; ІІ тротуар; визнати за нею право власності на самостійний об`єкт нерухомого майна житловий будинок В-1 загальною площею 63,5 кв.м.; житловою площею 41,1 кв.м., а саме з приміщення №1 коридор, 6,0 кв.м.; приміщення №2- кухня, 8,2 кв.м.; приміщення №3- кімната, 23,5 кв.м.; приміщення № 4 кімната, 8,7 кв.м.; приміщення № 5 кімната 9,2 кв.м.; приміщення № 6 санвузол, 3,8 кв.м.; І коридор, 4,1 кв.м., та надвірних споруд, а саме в-1 прибудова; в1-1 - тамбур; в2-1 вхід у підвал; п/д підвал; ганок; козирок; О-1 гараж; Ж-1 сауна; Ц-1 навіс; № 7 водопровід; № 8 ворота з хвіртою; № 9 огорожа; ІІ тротуар. Рішення набрало законної сили 20 вересня 2019 року.

Право власності ОСОБА_14 на об`єкт нерухомого майна № 104, як житловий будинок АДРЕСА_5 , загальною площею 63,5 кв.м, на підставі Рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у справі № 208/858/19, зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 16 січня 2020 року, номер запису про власність 35130027 (т. 2 а.с. 204).

А тому правовий статус об`єкту нерухомості, як об`єкту спору заявлений за позовом, на час його пред`явлення, а саме станом на 24 грудня 2019 року, як квартира АДРЕСА_2 , є припиненим.

Так як станом на 20 вересня 2019 року право спільної часткової власності ОСОБА_35 , на 1/3 часток домоволодіння за адресою: АДРЕСА_5 , що належить ОСОБА_3 , (РНОКПП НОМЕР_2 ) на підставі приватної власності, - припинено, шляхом виділення об`єкту нерухомості в самостійний об`єкт, у відповідності до Рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 20 серпня 2019 року справа № 208/858/19 № провадження 2/208/2080/19 (т. 1 а.с. 208-210), яке набрало законної сили 20 вересня 2019 року.

Згідно до технічних характеристик домоволодіння за період з 2002 року по 2016 рік,

За договором дарування від 19 червня 2002 року посвідченого приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу Дербіною Р.Є., і зареєстрований у реєстрі за № 602 (т. 1 а,с. 30), згідно до якого даруватель подарував а обдарований прийняв у дар одну третю частину домоволодіння за номером АДРЕСА_6 (до перейменуванням місто Дніпродзержинськ), А-1 жилий будинок дерев.глиномазан. житловою площею 35,0 кв.м, А1-1 жилий будинок шл.блок житловою площею 25,8 кв.м, В-1 жилий будинок шл.блок житловою площею 41,4 кв.м, Ж-1 сарай цегла, З-1 душ. Цегла, К-1 вбиральня дощаті, М-1 вбиральня дощаті, О-1 сарай цегла, П-1 навіс, Т-1 погріб земляний, № 1-6,8,11 огорожа, № 7,9 водопроводи, № 10, 12 зливні ями, І, ІІ тротуари.

За Рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області справа № 208/858/19 № провадження 2/208/2080/19 від 20 сервня 2019 року(т. 1 а.с. 208-210), - виділено із спільної часткової власності в натурі в окремий об`єкт нерухомого майна 1/3 часток домоволодіння за адресою: АДРЕСА_5 , що належить ОСОБА_3 , (РНОКПП НОМЕР_2 ) на підставі приватної власності, та складається з частини житлового будинку В-1 загальною площею 63,5 кв.м.; житловою площею 41,1 кв.м., а саме з приміщення №1 коридор, 6,0 кв.м.; приміщення №2- кухня, 8,2 кв.м.; приміщення №3- кімната, 23,5 кв.м.; приміщення № 4 кімната, 8,7 кв.м.; приміщення № 5 кімната 9,2 кв.м.; приміщення № 6 санвузол, 3,8 кв.м.; І коридор, 4,1 кв.м., та надвірних споруд, а саме в-1 прибудова; в1-1 - тамбур; в2-1 вхід у підвал; п/д підвал; ганок; козирок; О-1 гараж; Ж-1 сауна; Ц-1 навіс; № 7 водопровід; № 8 ворота з хвіртою; № 9 огорожа; ІІ тротуар; визнати за нею право власності на самостійний об`єкт нерухомого майна житловий будинок В-1 загальною площею 63,5 кв.м.; житловою площею 41,1 кв.м., а саме з приміщення №1 коридор, 6,0 кв.м.; приміщення №2- кухня, 8,2 кв.м.; приміщення №3- кімната, 23,5 кв.м.; приміщення № 4 кімната, 8,7 кв.м.; приміщення № 5 кімната 9,2 кв.м.; приміщення № 6 санвузол, 3,8 кв.м.; І коридор, 4,1 кв.м., та надвірних споруд, а саме в-1 прибудова; в1-1 - тамбур; в2-1 вхід у підвал; п/д підвал; ганок; козирок; О-1 гараж; Ж-1 сауна; Ц-1 навіс; № 7 водопровід; № 8 ворота з хвіртою; № 9 огорожа; ІІ тротуар. Рішення набрало законної сили 20 вересня 2019 року.

Таким чином, за договором дарування від 19 червня 2002 року сам будинок В-1 жилий будинок шл.блок, мав житлову площу 41,4 кв.м; за Рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області справа № 208/858/19 від 20 серпня 2019 року, житловий будинок В-1 має житлову площу 41,1 кв.м., тобто житлова площа стала меншою на 0,3 кв.м.

Щодо внутрішніх робіт проведених у будинку, сторонами підтверджено що за зазначений період проведено заміну існуючих систем опалення, каналізаційної системи, вікон, встановлення перестінку, заміну сантехніки, добудови тамбуру та ганку із шлакоблоку, замість існувавшого дерев`яного, сауни і навісу.

При прийняття рішення, судом враховується правова позиція Велика Палата Верховного Суду розглянула справу № 214/6174/15-ц, про поділ майна подружжя, згідно до якої:

Істотність збільшення вартості майна підлягає з`ясуванню шляхом порівняння вартості майна до та після поліпшень внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя.

Тобто істотність збільшення вартості має відбутися така, що первинний об`єкт нерухомості, який належав одному з подружжя на праві приватної вартості, розчиняється, нівелюється, втрачається чи стає настільки несуттєвим, малозначним у порівнянні із тим об`єктом нерухомого майна, який з`явився під час шлюбу у результаті спільних трудових чи грошових затрат подружжя чи іншого з подружжя, який не є власником.

За загальною практикою мають враховуватися капітальний ремонт чи переобладнання житла, тобто значне перетворення об`єкта нерухомості.

Поточний ремонт житла, зміна його призначення з житлового на нежитлове без капітального переобладнання не буде надавати підстав для визнання такого об`єкта спільною сумісною власністю подружжя, оскільки значних перетворень сам об`єкт не зазнав і не можна вважати ці перетворення такими, що істотно збільшили вартість майна.

Другий чинник істотності такого збільшення має бути пов`язаний із спільними затратами грошових коштів або трудовими затратами. Сам факт перебування осіб у шлюбі у період, коли особисте майно чи його вартість істотно збільшилося, не є підставою для визнання його спільним майном.

Істотне збільшення вартості майна обов`язково і безумовно має бути наслідком спільних трудових чи грошових затрат або затрат іншого, не власника майна, з подружжя.

Тобто вирішальне значення має не факт збільшення вартості сам по собі у період шлюбу, а правова природа збільшення такої вартості, шляхи та способи збільшення такої вартості, зміст процесу збільшення вартості майна.

Збільшення вартості майна внаслідок коливання курсу валют, зміни ринкових цін та інших чинників, які не співвідносяться з обсягом грошових чи трудових затрат подружжя чи іншого, не власника, з подружжя, у майно, не повинні враховуватися у зв`язку з тим, що законодавець у статті 62 СК України не називає їх як підстави для визнання особистого майна одного з подружжя спільним майном.

В іншому випадку, у разі збільшення вартості майна внаслідок тенденції загального удорожчання об`єктів нерухомості, інфляційних та інших об`єктивних процесів, не пов`язаних з внесками подружжя чи одного з них, визнання особистого майна одного з подружжя спільною сумісною власністю подружжя буде нести, як наслідок, непропорційне втручання у власність майна одного з подружжя, який набув таку власність до шлюбу.

Також, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 462/1305/16-ц, у своїй постанові зазначив, що першою умовою виправданості втручання у права, гарантовані статтею першою Протоколу № 1 до Конвенції є те, що воно має бути передбачене законом.

Оцінюючи встановлені фактичні обставини щодо природи права власності спірного об`єкту нерухомості, вкладних трудових та фінансово-матеріальних затрат сторін на збільшення вартості зазначеного об`єкту, суд приходить до наступного.

Отже, на підставі згаданих документів, достовірність яких сторонами не заперечувалась, суд дійшов висновку, що спірний будинок 20 серпня 2019 року Рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області справа № 208/858/19 виділений із спільної часткової власності в натурі в окремий об`єкт нерухомого майна 1/3 часток домоволодіння за адресою: АДРЕСА_5 , що належить ОСОБА_3 , (РНОКПП НОМЕР_2 ) на підставі приватної власності, був і залишився житловим будинком в результаті проведення його часткової зміни в конструкції перестінку ванної, ганку та тамбуру, за житловою площею зменшив її розмір на 0,3 кв.м..

Суд не бере до уваги пояснення позивача, що саме ним проводилися і за його власні кошти ремонтно-будівельні роботи, побудований вхід в існуючий підвал, заміну даху, викладення цеглою зливних ям, побудови замість існуючих дерев`яних і хитких господарських споруд капітальних споруд, встановлення паркану замість існуючого, так як зазначена позиція спростована отриманими доказами як показами свідків так і відомостями щодо розміру доходу сторін в зазначений період, та відомостями щодо переобладнання та реконструкції, існуючих господарських споруд.

Пленум Верховного суду України своїй постанові № 7 від 04.10.1991 року «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» в п.4 зазначає, що члени сім`ї власника жилого будинку, якщо вони приймали участь лише у будівництві підсобних будівель (літньої кухні, сараю, тощо) і підсобних приміщень або коли їх затрати на ремонт жилого будинку перевищували покладений на них ст.156 ЖК обов`язок, вправі вимагати не визнання права власності на будинок, а відшкодування своїх затрат на будівництво (купівлю будинку), якщо допомогу забудовнику (покупцю) вони надавали не безоплатно.

Тому, проводячи реконструкцію, і ремонтні роботи в будинку в 2009-2012 роках житлового будинку, допоміжних приміщень та об`єктів госпордарського призначення які не є самостійними об`єктами цивільних правовідносин, позивач не може претендувати на визнання за ним права власності на реконструйовані або відремонтовані об`єкти, оскільки зазначений спосіб набуття права власності на майно не відповідає встановленим фактичним обставинам.

Суд також вважає необґрунтованим покликання позивача на ст.62 СК України, на підставі якої на його думку він набув право спільної сумісної власності на майно подружжя, оскільки згідно положень даної статті, якщо майно дружини, чоловіка за час шлюбу істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя, воно у разі спору може бути визнане за рішенням суду об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відтак предметом доказування в даному випадку є саме істотність збільшення вартості внаслідок спільних затрат або затрат одного з подружжя. Збільшення вартості майна та істотність такого збільшення можливо з`ясувати лише шляхом порівняння вартості спірного майна станом на час вирішення спору з вартістю, що існувала до його покращення, проте, позивачем не надано і в матеріалах справи відсутні, будь які підтвердження вартості спірного об`єкту до реконструкції і після такої.

Зі змісту статті 62 СК України вбачається, що втручання у право власності може бути обґрунтованим, та дотримано балансу інтересів подружжя, у разі наявності у сукупності двох факторів: 1) істотність збільшення вартості майна; 2) таке збільшення вартості пов`язане зі спільними трудовими чи грошовими затратами або затратами другого з подружжя, який не є власником.

Як трудові затрати необхідно розуміти особисту чи спільну трудову діяльність подружжя. Така діяльність може бути направлена на ремонт майна, його добудову чи перебудову, тобто дії, що потягли істотне збільшення вартості такого майна.

Грошові затрати передбачають внесення особистих чи спільних коштів на покращення чи збільшення майна. Наявність істотного збільшення вартості є оціночним поняттям, тому у конкретній справі рішення про задоволення чи відмову у задоволенні позову приймається судом з урахуванням усіх його обставин.

Істотність збільшення вартості майна підлягає з`ясуванню шляхом порівняння вартості майна до та після поліпшень внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя.

Тобто істотність збільшення вартості має відбутися така, що первинний об`єкт нерухомості, який належав одному з подружжя на праві приватної вартості, розчиняється, нівелюється, втрачається чи стає настільки несуттєвим, малозначним у порівнянні із тим об`єктом нерухомого майна, який з`явився під час шлюбу у результаті спільних трудових чи грошових затрат подружжя чи іншого з подружжя, який не є власником.

Поточний ремонт житла, внесення змін до його конструкцій шляхом встановлення перестінку, демонтаж літнього душу і вбиральні, заміну існуючих об`єктів господарських споруд на аналогічні але з іншого матеріалу, не змінює сам об`єкт нерухомості до такого виду який би за первісним своїм видом внаслідок таких дій суттєво змінив своє і призначення і характеристики як житлового об`єкту.

Встановлюючи розмір понесених затрат з боку як позивача так і відповідача за період проведення ремонтно-будівельних робіт по будинку та надвірними спорудами, позивачем не доведено що вкладення ним як трудових так і фінансових затрат на його зміну, які мали б значних характер, який вплинув би на його вартість, так як факт допомоги іншим особам при виконанні ними видів робіт не визнає такі трудозатрати позивача істотними.

Другий чинник істотності такого збільшення має бути пов`язаний із спільними затратами грошових коштів або трудовими затратами. Сам факт перебування осіб у шлюбі у період, коли особисте майно чи його вартість істотно збільшилося, не є підставою для визнання його спільним майном.

Істотне збільшення вартості майна обов`язково і безумовно має бути наслідком спільних трудових чи грошових затрат або затрат іншого, не власника майна, з подружжя. Тобто вирішальне значення має не факт збільшення вартості саме по собі у період шлюбу, а правова природа збільшення такої вартості, шляхи та способи збільшення такої вартості, зміст процесу збільшення вартості майна.

Збільшення вартості майна внаслідок коливання курсу валют, зміни ринкових цін та інших чинників, які не співвідносяться з обсягом грошових чи трудових затрат подружжя чи іншого, не власника, з подружжя, у майно, не повинні враховуватися у зв`язку з тим, що законодавець у статті 62 СК України не називає їх як підстави для визнання особистого майна одного з подружжя спільним майном.

В іншому випадку, у разі збільшення вартості майна внаслідок тенденції загального удорожчання об`єктів нерухомості, інфляційних та інших об`єктивних процесів, не пов`язаних з внесками подружжя чи одного з них, визнання особистого майна одного з подружжя спільною сумісною власністю подружжя буде нести, як наслідок, непропорційне втручання у власність майна одного з подружжя, який набув таку власність у особисту власність за договором дарування.

При посиланні на вимоги статті 62 СК України як на підставу виникнення спільної сумісної власності подружжя, позивач мав довести, що збільшення вартості майна є істотним і у таке збільшення були вкладені його окремі (власні) кошти чи власна трудова діяльність.

Зазначений висновок щодо застосування норми права у подібних правовідносинах висловлений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 вересня 2020 року у справі № 214/6174/15-ц, провадження № 14-114цс20.

Встановивши, що позивач не надав суду належних доказів того, що за рахунок спільних трудових чи грошових затрат, або його затрат істотно збільшилась вартість спірного будинку та не надав суду належних доказів, що за рахунок його коштів проводився саме капітальний, а не поточний ремонт житлового приміщення, як стверджувала відповідач, суд приходить до висновку щодо відсутності правових підстав для задоволення заявленого позову щодо визнання збільшення вартості житлового будинку істотним збільшенням вартості майна з підстав передбачених ст. 62 СК України.

А тому заявлені позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають задоволенню вцілому.

У справі Bellet v. France Суд зазначив, що „стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права".

Як свідчить позиція Суду у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

У своїй практиці Європейський суд неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у 6 § 1 Конвенції, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання. Держави-учасниці користуються у цьому питанні певною свободою розсуду. Однак Суд повинен прийняти в останній інстанції рішення щодо дотримання вимог Конвенції; він повинен переконатись у тому, що право доступу до суду не обмежується таким чином чи такою мірою, що сама суть права буде зведена нанівець. Крім того, подібне обмеження не буде відповідати ст. 6 § 1, якщо воно не переслідує легітимної мети та не існує розумної пропорційності між використаними засобами та поставленою метою (див. Prince Hans-Adam II of Liechtenstein v. Germany).

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

7.Судові витрати.

Позивачем при зверненні із позовом сплачено судовий збір у розмірі 1119,60 гривень (т. 1 а.с. 1).

Позивачем при зверненні із заявою про забезпечення позову, сплачено судовий збір у розмірі 384,20 гривень (т. 1 а.с. 107).

Позивачем понесені витрати з оплати судового збору при зверненні із заявою про забезпечення позову у розмірі 420,40 гривень (т. 2 а.с. 1).

Позивачем понесені витрати з оплати висновку складеного судовим експертом Харченко В.В. у розмірі 5288,42 гривень, що підтверджено актом № 932 від 13.09.2019 року (т. 1 а.с. 110), квитанцією до прибуткового касового ордеру № 932 від 20.11.2019 року (т. 1 а.с. 111).

Позивачем понесені витрати з оплати судового збору за подання апеляційної скарги на ухвалу суду від 26 листопада 2021 року, - у розмірі 496,20 (т. 2 а.с. 240).

А тому, вирішуючи питання в порядку ст. 141 ЦПК України, суд враховуючи що позовні вимоги не підлягають задоволенню, понесені стороною позивача судові витрати, як суму сплаченого судового збору, покладає на позивача.

Відповідачем понесені витрати з оплати судового збору за звернення із клопотання про забезпечення доказів (т. 1 а.с. 216), на суму 420 (чотириста двадцять) гривень 40 копійок.

Станом на час вирішення спору по суті, стороною відповідача не заявлено розрахунку про понесені судові витрати та їх відшкодування.

Керуючись ст.ст. 10, 76, 141, 259, 260, 263-268 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позовні вимоги позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 «про визнання права власності на 1/3 частину домоволодіння», - залишити без задоволення.

Понесені ОСОБА_1 судові витрати, - покласти на сторону позивача.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення, безпосередньо до суду апеляційної інстанції Дніпровського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України - http://zv.dp.court.gov.ua.

Сторони:

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_11 , місце реєстрації АДРЕСА_5 .

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації АДРЕСА_5 .

Повний текст судового рішення складений 08 липня 2022 року.

Суддя Івченко Т. П.