Провадження № 2/369/1998/22
21.06.2022 року м. Київ
Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:
головуючого судді Волчко А.Я.
при секретарі Миголь А.А.
розглянувши в залі суду № 7 в приміщенні Києво-Святошинського районного суду Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «ПРЕСТИЖ ГРУПП», третя особа фізична особа-підприємець ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,
07.09.2021 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ТОВ «ПРЕСТИЖ ГРУПП», третя особа фізична особа-підприємець ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.
Через декілька днів, розрахували ще плити для стелі, а 19.04.2021 року і 22.04.2021 року було сплачено гроші за плити на карту бухгалтера ОСОБА_6 в сумі 13 300 (тринадцять тисяч триста) гривень 00 копійок, 23.04.2021 та 27.04.2021 - 8 400 (вісім тисяч чотириста) гривень 00 копійок за силіконовий геометри.
До 16.05.2021 бухгалтер ОСОБА_6 працювала в дистанційному режимі в зв`язку з локдауном, а 17.05.2021 і 18.05.2021 в офісі був переоблік. Співробітники офісу ОСОБА_5 і ОСОБА_6 потрапили під скорочення штату, всі свої повноваження, оплачені рахунки за договорами ОСОБА_6 передала головному бухгалтеру заводу (у Додатку 10 наведено листування з бухгалтером ОСОБА_6 ). монтажні роботи за інформацією ОСОБА_6 планувалося виконати монтажниками заводу з 24.05.2021 року по 26.05.2021 року, починаючи з укріплення плит.
При пошуку контактних телефонів заводу позивачка знайшла в Інтернеті компанію РОТТА, яка пов`язана з заводом, і, як з`ясувалось позивачем у переговорах з консультантами цієї компанії, 23.06.2021 року їй було запропоновано звернутися в суд, через те, що ОСОБА_5 з заводу звільнився. Позивач відзначила, що завод має офіційний сайт rotta.com.ua, та на цьому сайті представлено сертифікати. Тому, на думку позивача, ймовірно завод має офіційну назву ТОВ «ПРЕСТИЖ ГРУПП».
Позивачка просила стягнути з відповідача ТОВ «ПРЕСТИЖ ГРУПП» на її користь матеріальну шкоду у розмірі 112 242,00 грн., моральну шкоду 20 000,00 грн., судовий збір 3392,42 грн.
Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 13.09.2021 року провадження в справі було відкрито в порядку загального позовного провадження із призначенням підготовчого судового засідання.
Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 23.02.2022 року провадження в справі було прийнято до провадження, вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, із призначенням судового засідання.
З метою реалізації позивачем його прав, судом неодноразово відкладалося судове засідання, на виконання вимог ч. 5 ст.12, ст. 51, ст. 197 ЦПК, з метою роз`яснено останньому його права, в тому числі право на заміну належного відповідача, а також наслідки невчинення таких дій.
Однак, в кінцевому рахунку, позивач жодних клопотань, заяв, як-то про заміну неналежного відповідача, про вступ у справу інших осіб, залучення співвідповідачів, уточнення позовних вимог, а також щодо інших питань, передбачених ст. 197 ЦПК України, не заявив.
У судовезасідання позивачка не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, просила задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.
Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи він був повідомлений належним чином.
За письмовою згодою позивача суд ухвалив, провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст. ст. 280-281 ЦПК України.
Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити повністю, з таких підстав.
Судом встановлено, що у позовній заяві ОСОБА_1 до ТОВ «ПРЕСТИЖ ГРУПП», третя особа фізична особа-підприємець ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, позивачем не визначено належного відповідача.
06.02.2021 року між ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_10 було укладено договір про організацію роботи по виготовленню та передачі конструкції ПВХ за розцінками виконавця, вартість метало пластикових виробів складала 6947,00 грн.
22.01.2021 року між ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_2 було укладено договір про зобов`язання організувати роботи по виготовленню та передачі у власність ПВХ конструкцій за розцінками виконавця, вартість виробів складала 33 333,00 грн.
Позивачем до суду надані розписка про передачу позивачем коштів ОСОБА_11 та виписки рахунків з Приват 24 про переведення особистих коштів на рахунок ОСОБА_6 .
Відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань засновниками ТОВ «ПРЕСТИЖ ГРУПП» є ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , а керівником юридичної особи ОСОБА_16 .
Отже, відомостей щодо відношення до ТОВ «ПРЕСТИЖ ГРУПП» ФОП ОСОБА_2 , ФОП ОСОБА_10 , ОСОБА_6 , ОСОБА_11 суду не надано.
У позовній заяві ОСОБА_1 зазначила, що при пошуку контактних телефонів заводу вона знайшла в Інтернеті компанію РОТТА, яка, на її думку, пов`язана з заводом, і, як з`ясувалось позивачем у переговорах з консультантами цієї компанії від 23.06.2021 року, їй ОСОБА_5 з заводу звільнився, тому їй було запропоновано звернутися в суд. Позивачка відзначила, що завод має офіційний сайт rotta.com.ua, та на цьому сайті представлено сертифікати. Тому, на думку позивача, ймовірно завод має офіційну назву ТОВ «ПРЕСТИЖ ГРУПП».
Суд, зазначає, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Отже, суд зауважує, що позивач звернувся з позовною заявою до неналежного відповідача з огляду на таке.
Відповідно до ст. ст. 2, 4 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ч.1ст.48 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач.
Як вбачається зі змісту ст. 51, 175 ЦПК України, на позивача покладено обов`язок визначати відповідача у справі. При цьому, суд, при розгляді справи має виходити із складу осіб, які залучені до участі у справі позивачем. Якщо позивач помилився відносно обов`язку відповідача щодо поновлення порушеного права, суд має виходити із положень ст. 51 ЦПК України та з урахуванням ч. 5 ст. 12 ЦПК України роз`яснити позивачеві право на заміну неналежного відповідача.
Таким чином, суд, як державний орган, на який покладено обов`язок вирішення справи відповідно до закону, має право й зобов`язаний визначити суб`єктний склад учасників процесу залежно від характеру правовідносин і норм матеріального права, які підлягають застосуванню. Це передбачено п. 1 ч. 1 ст. 189 ЦПК України та іншими нормами процесуального права, які передбачають заміну неналежного відповідача чи залучення співвідповідачів.
Статтею 51 ЦПК України урегульовано питання залучення до участі у справі співвідповідача, заміна неналежного відповідача. Так, суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача.
За змістом ст. 51 ЦПК України належними є сторони, які є суб`єктами спірних правовідносин. Належним є відповідач, який дійсно є суб`єктом порушеного, оспорюваного чи невизнаного матеріального правовідношення. Належність відповідача визначається, перш за все, за нормами матеріального права. Відтак, неналежним відповідачем є особа, яка не має відповідати за пред`явленим позовом.
З аналізу наведеної статті слідує, що законодавець поклав на позивача обов`язок визначати відповідача у справі і суд повинен розглянути позов щодо тих відповідачів, яких визначив позивач.
Водночас якщо позивач помилився і подав позов до тих, хто відповідати за позовом не повинен, або притягнув не всіх, він не позбавлений права звернутись до суду з клопотанням про заміну неналежного відповідача чи залучення до участі у справі співвідповідачів і суд таке клопотання задовольняє. Тобто ініціатива щодо заміни неналежного відповідача повинна виходити від позивача, який повинен подати клопотання. У цьому клопотанні позивач обґрунтовує необхідність такої заміни, а саме, чому первісний відповідач є неналежним і хто є відповідачем належним. Подання позивачем такого клопотання свідчить, що він не лише згодний, але й просить про заміну неналежного відповідача належним.
З урахуванням принципу диспозитивності, суд не має права проводити заміну неналежного відповідача належним з власної ініціативи.
У даній справі, позивачем клопотання про заміну неналежного відповідача або залучення співвідповідача не заявлялось. Звертаючись до суду з позовом, позивач не визначив належного відповідача.
Пленум Верховного Суду України у п. 8 постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз`яснив, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі чи залишення заяви без руху, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному статтею 33 ЦПК. Після заміни неналежного відповідача або залучення співвідповідача справа розглядається спочатку в разі її відкладення або за клопотанням нового відповідача чи залученого співвідповідача та за його результатами суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача.
З аналізу положень ст.13 ЦПК України вбачається, що суд зобов`язаний вирішити справу за тим зверненням особи, що пред`явлене, і відносно тих відповідачів, які зазначені в ньому (принцип диспозитивності цивільного судочинства).
Відповідач - це особа, яка на думку позивача або відповідного правоуповноваженого суб`єкта порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього.
Найчастіше під неналежними відповідачами розуміють таких відповідачів, щодо яких судом під час розгляду справи встановлено, що вони не є зобов`язаними за вимогою особами.
Для правильного вирішення питання щодо визнання відповідача неналежним недостатньо встановити відсутність у нього обов`язку відповідати за даним позовом. Установлення цієї умови - підстава для ухвалення судового рішення про відмову в позові. Щоб визнати відповідача неналежним, крім названої умови, суд повинен мати дані про те, що обов`язок відповідати за позовом покладено на іншу особу. Про неналежного відповідача можна говорити тільки в тому випадку, коли суд може вказати особу, що повинна виконати вимогу позивача, - належного відповідача.
Таким чином, неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.
Пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача (п.40 постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року в справі №523/9076/16-ц).
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
За змістом положень ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до вказаних норм закону позивач, звертаючись до суду з позовом, повинен довести факт порушення невизнання чи оспорення його прав свобод чи інтересів саме вказаним ним відповідачем. При цьому слід вважати, що заявлені позовні вимоги до неналежного відповідача задоволені судом бути не можуть, оскільки вказане слід вважати порушенням вимог процесуального закону, за якими суд не в змозі вирішувати та задовольняти позов без особи, яка повинна відповідати за позовом, прав, обов`язків, інтересів якої такий прямо стосується (належного відповідача).
Водночас позивач всупереч вимогам ч.1-3 ст.51 ЦПК України своїм процесуальним правом на внесення клопотання про заміну первісних відповідачів належними відповідачами, або залучення у справі як співвідповідачів, не скористався, тоді як з урахуванням принципу диспозитивності цивільного процесу суд позбавлений можливості самостійно вчинити дані процесуальні дії.
З урахуванням принципу диспозитивності суд не має права проводити заміну неналежного відповідача належним з власної ініціативи та визначати такого відповідача.
Зважаючи на викладене та в зв`язку з поданням позивачем позовної заяви до ТОВ «ПРЕСТИЖ ГРУПП», яке не є неналежним відповідачем у даній справі, а суд не має права проводити заміну неналежного відповідача належним та/або визначати такого відповідача з власної ініціативи, наявні правові підстави для відмови у задоволенні позову.
При цьому, суд вважає за необхідне роз`яснити позивачу, що він має право звернутися до суду з позовом до належного відповідача.
Керуючись ст.ст. 2, 4, 10, 12, 13, 23, 48, 51, 81, 175, 258, 259, 263-268, 273 ЦПК України, суд,
В задоволенні позовною заяви ОСОБА_1 до ТОВ «ПРЕСТИЖ ГРУПП», третя особа фізична особа-підприємець ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, до Київського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: А.Я. Волчко