Провадження № 2/161/442/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 серпня 2022 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі :

головуючого судді Філюк Т.М.

за участі секретаря судових засідань Октисюк С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Луцької міської ради, Луцької міської ради, ОСОБА_2 про визнання протиправним рішення, зобов`язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_3 звернулась в суд з позовом до виконавчого комітету Луцької міської ради, Луцької міської ради, ОСОБА_2 про визнання протиправним рішення, зобов`язання вчинити дії.

Позовні вимоги обгрунтовує тим, що є громадянкою Республіки Литва, однак 18.06.2020 року отримала посвідку на постійне місце проживання в Україні та булаз ареєстрована і проживала в у будинку за адресою АДРЕСА_1 . В подальшому вона дізналася, що 19 січня 2021 року за заявою нового власника будинку відповідача ОСОБА_2 , вона була знята з реєстрації у цьому будинку. Вважає вказані дії відповідачів протиправними, оскільки рішення суду про позбавлення її права користування будинком відсутнє.

З наведених вище підстав, просить суд визнати протиправним рішення Департаменту державної реєстрації Луцької міської ради від 19 січня 2021 року про зняття з реєстрації місця проживання ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1 та зобов`язати Департамент державної реєстрації Луцької міської ради поновити реєстрацію місця проживання ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1 ;.

Ухвалою судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 14 січня 2022 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито загальне позовне провадження у справі з проведенням підготовчого засідання.

25 січня 2022 року від відповідача виконавчого комітету Луцької міської ради надійшов відзив на позовну заяву, в якому вказує на безпідставність позовних вимог та просить відмовити в задоволенні позову.

Позивач в судове засідання не з`явилась, від неї 18 лютого 2022 року надійшло клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Представник відповідача виконавчого комітету Луцької міської ради, Луцької міської ради, та відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явились, хоча були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи.

У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав.

Вирішуючи спірні правовідносини суд виходить з того, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина 1 статті 2 Цивільного процесуального кодексу України).

Згідно з частиною 1 статті 4 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (стаття 5 Цивільного процесуального кодексу України).

Положеннями статті 55 Конституції України визначено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Зміст цього права полягає в тому, що кожен має право звернутися до суду, якщо його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод. Зазначена норма зобов`язує суди приймати заяви до розгляду навіть у випадку відсутності в законі спеціального положення про судовий захист (пункт 2 рішення Конституційного Суду України від 25 грудня 1997 року по справі № 9-зп).

При цьому, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках (частина 1 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України).

Відповідно до положень частини 1 статті 77 вказаного нормативно - правового документа визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Частина 2 статті 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно з пунктом 3 вказаної частини є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Аналогічні приписи передбачені частиною 3 статті 12 та частиною 1 статті 81 Цивільного процесуального кодексу України, відповідно до яких кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього кодексу.

Приписами частини 2 статті 77 та частини 1 статті 82 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

За змістом статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства, якими, зокрема є: справедливість, добросовісність та розумність.

Відповідно до статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого або майнового інтересу.

Частиною 2 наведеної вище норми право визначено способи здійснення захисту цивільних прав та інтересів, до яких відноситься у тому числі припинення дій, яка порушує право та відновлення становища, яке існувало до порушення.

Судом встановлено, що житловий будинок АДРЕСА_1 раніше належав на праві власності ОСОБА_4 , за згодою якого позивач ОСОБА_5 була зареєстрована у вказаному будинку. 17 грудня 2020 року ОСОБА_4 , від імені якого діяла ОСОБА_6 , уклав договір купівлі-продажу, відповідно до якого житловий будинок АДРЕСА_1 перейшов у власність ОСОБА_2 .

На час набуття ОСОБА_2 права власності на вказане нерухоме майно, у даному житловому будинку була зареєстрована ОСОБА_5 .

У зв`язку з набуттям права власності на житловий будинок, ОСОБА_7 19 січня 2021 року звернувся до Департаментом державної реєстрації Луцької міської ради з заявою про зняття з реєстрації місця проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , якій він зазначив про припинення підстав на право користування житловим будинком позивачем на підставі договору купівлі-продажу від 17 грудня 2020 року на будинок за адресою АДРЕСА_1 .

Відповідно до пунктів 4, 6, 10, 12 частини 1 статті 3 Закону України від 11 грудня 2003 року № 1382 ІV «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» місце проживання житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини. Орган реєстрації виконавчий орган сільської, селищної або міської ради, сільський голова (у разі якщо відповідно до закону виконавчий орган сільської ради не утворено), що здійснює реєстрацію, зняття з реєстрації місця проживання особи на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюються повноваження відповідної сільської, селищної або міської ради. Реєстрація внесення інформації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку. Зняття з реєстрації внесення інформації про зняття з реєстрації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку.

Згідно з частиною 1 статті 7 Закону України від 11 грудня 2003 року № 1382 ІV «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви особи або її представника, що подається до органу реєстрації; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; свідоцтва про смерть; паспорта або паспортного документа, що надійшов з органу державної реєстрації актів цивільного стану, або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку; інших документів, які свідчать про припинення: підстав для перебування на території України іноземців та осіб без громадянства; підстав для проживання або перебування особи у спеціалізованій соціальній, установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту; підстав на право користування житловим приміщенням.

Таким чином, як випливає із указаної норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) виселення; 4) визнання особи безвісно відсутньою; 5) оголошення фізичної особи померлою.

При цьому положення статті 7 Закону України від 11 грудня 2003 року № 1382 ІV «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов`язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання.

Пунктом 1 частини 1 та частиною 2 статті 9-1 Закону України від 11 грудня 2003 року № 1382 ІV «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» орган реєстрації відмовляє в реєстрації або знятті з реєстрації місця проживання, якщо: особа не подала передбачені цим Законом документи або інформацію. Рішення про відмову приймається в день звернення особи. Заява про реєстрацію чи зняття з реєстрації місця проживання повертається особі із зазначенням у ній причин відмови.

Правила здійснення реєстрації місця проживання, форми необхідних для цього документів порядок передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру встановлюються Кабінетом Міністрів України (стаття 10 Закону України від 11 грудня 2003 року № 1382 ІV «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 лютого 2021 року по справі № 755/14304/19 (провадження № 61-13059св20) зроблено висновок, що: "суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що відповідно до Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" та пункту 26 Правил зняття з реєстраційного обліку відбувається за заявою самої особи та з інших визначених законом підстав, зокрема на підставі рішення суду. Зняття з реєстрації дійсно відбувається за заявою, однак лише тієї особи, яка бажає знятись з місця реєстрації. Заява подається особисто, або її уповноваженим представником. Зазначене підтверджується і самим текстом заяви про зняття з реєстрації місця проживання. Скасовуючи рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції дійшов необґрунтованого висновку про те, що чинне законодавство не забороняє новому власнику звернутися до відповідного органу реєстрації з заявою про зняття з реєстрації місця проживання особи з наданням відповідних документів, які свідчать про припинення підстав на право користування такою особою житловим приміщенням чи відчуження житла. Такі висновки суду апеляційної інстанції спростовуються наведеними нормами законодавства. При цьому, посилання суду апеляційної інстанції про наявність у позивача на праві власності іншого житла ніяким чином не впливає на правомірність дій відповідача щодо зняття останнього із реєстрації місця проживання за відсутності його особистої заяви або судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою".

Таким чином, оскільки позивач особисто не подавала заяву про зняття з реєстрації місця проживання, а також відсутнє рішення суду, яке набрало законної сили, про право користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою, у Департаменту державної реєстрації Луцької міської ради були відсутні правові підстави для зняття позивача з реєстрації місця проживання.

Договір купівлі-продажу від 17 грудня 2020 року, який був доданий до заяви про зняття з реєстрації, не міг бути підставою для зняття з реєстрації місця проживання позивача, оскільки в ньому не вирішувалося питання про припинення права користування житловим приміщення ОСОБА_8 , чи її виселення, а сама вона стороною цього договору не була, тобто, добровільно на припинення свого сервітутного права користування житловим приміщення не погоджувалася.

Тобто дії щодо зняття з реєстрації місця проживання, які здійснювались за заявою власника житла без відповідного рішення щодо визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщення чи щодо примусового виселення зазначених осіб є протиправними.

Пунктами 28, 29 Правил реєстрації місця проживання передбачено, що реєстрація місця проживання/перебування особи або зняття з реєстрації місця проживання скасовуються в разі їх проведення з порушенням вимог законодавства. У разі підтвердження зазначених порушень реєстрація/зняття з реєстрації місця проживання/перебування особи підлягає скасуванню.

Питання зняття з реєстрації вирішується спеціально уповноваженим органом відповідно до вимог Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» (далі - Закон №1382-VI) та Порядку реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 22 листопада 2012 року № 1077, та не входить до компетенції суду. Судове рішення про визнання особи такою, що втратила право користування житлом є підставою для зняття її з реєстрації.

У постанові у постанові Верховного Суду України від 16 січня 2012 року у справі № 6-57цс11 зроблено висновок, що «у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. У разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою. Таким чином вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням».

Департамент державної реєстрації Луцької міської ради фактично в позасудовому порядку вирішив наявний між позивачем та відповідачем ОСОБА_2 житловий спір стосовно припинення права на проживання у житлі, що є недопустимим для нього, як органу реєстрації, який не наділений повноваженнями підміняти суд та довільно трактувати норми чинного законодавства.

Таким чином, позовні вимоги щодо визнання протиправними рішення Департаменту державної реєстрації Луцької міської ради від 19 січня 2021 року про зняття з реєстрації місця проживання ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1 та зобов`язання Департаменту державної реєстрації Луцької міської ради поновити реєстрацію місця проживання ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1 є такими, що відповідають чинному законодавству України.

Керуючись ст.ст. 4, 5, 13, 76-81, 133, 141, 265, 280-282 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до виконавчого комітету Луцької міської ради, Луцької міської ради, ОСОБА_2 про визнання протиправними рішень та зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Департаменту державної реєстрації Луцької міської ради щодо зняття 19 січня 2021 року з реєстрації місця проживання ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1 .

Зобов`язати Департамент державної реєстрації Луцької міської ради поновити з 19 січня 2021 року реєстрацію місця проживання ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, в разі проголошення вступної та резолютивної частини рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Дата складання повного тексту рішення 12 серпня 2022 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області Філюк Т.М.