У Х В А Л А

щодо прийняття позовної заяви

24.03.2022 р. м. Жмеринка

Суддя Жмеринського міськрайонного суду

Вінницької області Шепель К.А.,

ознайомившись з позовною заявою ОСОБА_1 до держави Україна в особе держказначейської служби, Вінницької облпрокуратури, Вінницької поліції Вінницької області, Жмеринської прокуратури, Жмеринської поліції про виконання постанови Вінницького Апеляційного суду по справі № 130/2911/21 та стягнення моральної шкоди за порушення вимог ч.2 ст.21, ст.533 КПК України, -

у с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 23 березня 2022 року звертається до суду з цим позовом, в якому просить :

- визнати невиконання вимог статей 21, 533 КПК України;

- стягнути з держави Україна в особі держказначейської служби на його користь моральну шкоду в сумі 100 000 грн.

Водночас просить витребувати з Жмеринського міськрайонного суду справу № 130/2911/21 на підставі ухвали голови Жмеринського міськрайонного суду від 12 жовтня 2021 року.

В позовній заяві обставинами справи зазначає постанову Вінницького Апеляційного суду, де вказано, що позивач невірно визначив коло відповідачів у справі № 130/2911/21, і він, позивач, усуває цей недолік. Ухвалами Жмеринського суду, якими скасовані постанови слідчого по кримінальному провадженню, вказано про виконання слідчим певних процесуальних дій, які слідчий не виконує, а прокуратура цьому потурає. Доказом цього є ухвали суду. Способом захисту зазначає норми законів, на які посилається у постановах Апеляційний суд. Обгрунтовуючи розмір моральної шкоди, вказує на порушення відповідачами КПК України.

До позовної заяви додає її чотири копії та копію ухвали Жмеринського міськрайонного суду від 12 жовтня 2021 року по справі № 130/2481/21 про витребування з суду розглянутих двох цивільних справ та судового наказу.

Ознайомившись з позовною заявою та доданими до неї документами, вважаю, що вона не відповідає вимогам статті 175 ЦПК України, і її слід залишити без руху, надавши позивачеві строк для усунення недоліків позовної заяви, з огляду на таке.

Законодавцем визначені вимоги, які ставляться до позовної заяви, вони однакові для всіх і не підлягають спрощеному трактуванню.

Відповідно до положень статті 175 ЦПК України позовна заява повинна містити, зокрема, найменування суду першої інстанції, до якого подається заява.

В позовній заяві вказано : «В Жмеринский міскрайсуд Винницкой обл. Образцова 6». Тоді як назва суду першої інстанції, куди ОСОБА_1 подає позов «Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області», юридична адреса : вул. Образцова, 6, м.Жмеринка, Вінницька область, індекс 23100.

Відповідно до вимог вказаної статті позовна заява повинна містити повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти.

В позовній заяві позивач в порушення цих вимог не зазначає повне найменування юридичної особи відповідачів, а скорочує чи неправильно зазначає їх назву: «держказначейской служби», "Виницка облпрокуратура", "Виницка полиция Виницкой обл", "Жмеринска прокуратура", "Жмеринска полиция", що є неприпустимим. Якщо йдеться про Державну казначейську службу України, то її найменування у позовній заяві повинно бути вказане повністю. Те ж саме стосується назви відповідачів: "Вінницька обласна прокуратура", "Головне управління Національної поліції у Вінницькій області", "Жмеринська окружна прокуратура Вінницької області" та "Жмеринський районний відділ поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області".

Далі у позовній заяві зазначається ціна позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються. У позовній заяві вказана ціна позову 100 000 грн, однак розрахунок цієї суми не обгрунтований.

Після чого у позовній заяві, згідно з вимогами статті 175 ЦПК України, вказується зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них.

Позивач у своїй заяві вказує, що спосіб захисту - норми законів, на які посилається в постановах Апеляційний суд.

Спосіб захисту суб`єктивних цивільних прав це закріплені законом матеріально-правові засоби примусового характеру, за допомогою яких провадиться відновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав і вплив на правопорушника. Положеннями актів цивільного законодавства (стаття 16 ЦК України) встановлюються такі способи захисту цивільних прав та інтересів: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Отже, спосіб захисту в даному випадку - це відшкодування моральної шкоди, а не норми законів, на які посилається в постановах Апеляційний суд, як вказує позивач у своїй позовній заяві. Тим більш не зазначаючи - у яких постановах і якого Апеляційного суду.

Позивач також не вказує зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів, що є порушенням вимог статті 175 ЦПК України.

Далі. Пункт 5 частини третьої статті 175 ЦПК України: виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що слідчі по "криминальной справе" (треба вважати - кримінальному провадженню) не виконують вказівок слідчого судді, а прокуратура цим слідчим у цьому потурає. Однак не зрозуміло, про яке кримінальне провадження йдеться у позовній заяві. Суд не повинен з доданих до позовної заяви матеріалів та клопотань встановлювати, що мав на увазі автор позовної заяви. А викладення позовних вимог повинно бути зрозумілим не тільки для автора позовної заяви, але й для інших учасників розгляду справи та суду.

Зазначаючи докази, позивач вказує : ухвала суду. Але знову ж таки не повідомляє, про яку саме ухвалу йдеться.

Звертаю також увагу позивача ще й на те, що в його позовній заяві містяться слова та висловлювання на російській мові : "Жмеринский", "полиция", "моральной", "не подавал", "устраняю". Статтею 9 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство в судах провадиться державною мовою (якою за статтею 10 Конституції України є українська мова). Учасники судового процесу, які не володіють або недостатньо володіють державною мовою, мають право робити заяви, надавати пояснення, виступати в суді і заявляти клопотання рідною мовою або мовою, якою вони володіють, користуючись при цьому послугами перекладача, в порядку, встановленому цим Кодексом.

Отже, законом не визначено подання до суду документів, яким є позовна заява як процесуальний документ, іншою, ніж українська, мовою. На цей аспект позивачеві також слід звернути увагу при підготовці нової редакції позовної заяви.

Згідно з частиною першою статті 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Щодо витребування цивільної справи № 130/2911/21 на підставі ухвали голови Жмеринського міськрайонного суду слід зазначити таке.

Відповідно до пунктів 2 та 4 частини другої статті 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України), обов`язок доказування покладається на сторін (частина третя статті 12, частина перша статті 81 ЦПК України) і збирання доказів у цивільних справах за загальним правилом не є обов`язком суду (частина друга статті 12 ЦПК України).

Статтею 84 ЦПК України передбачено право учасника справи, у разі неможливості самостійно надати докази, подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах другій та третій статті 83 цього Кодексу. У клопотанні повинно бути зазначено: 1) який доказ витребовується; 2) обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати; 3) підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа; 4) вжиті особою, яка подає клопотання, заходи для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу.

Нічого цього у позовній заяві, в якій міститься клопотання про витребування вказаної справи, немає. А посилання на іншу ухвалу про витребування справ, винесену судом при розгляді іншого провадження, не може мати преюдиціальне значення для суду, який розглядає справу.

Згідно з практикою ЄСПЛ процедурні гарантії, закріплені статтею 6 Конвенції, гарантують кожному право подання скарги щодо його прав та обов`язків цивільного характеру до суду чи органу правосуддя. Таким чином, втілюється право на звернення до суду, одним із аспектів якого є право доступу, тобто право розпочати провадження у судах з цивільних питань (справа «Ґолдер проти Сполученого Королівства», рішення від 21 лютого 1975 року, серія А № 18, пункти 28-36). Суд наголошує, що право на звернення до суду, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним; воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги, оскільки за своєю природою це право вимагає регулювання з боку держави, яка щодо цього користується певними межами самостійного оцінювання.

Під доступом до правосуддя, згідно зі стандартами Європейського суду, розуміється здатність особи безперешкодно отримати судовий захист як доступ до незалежного і безстороннього вирішення спорів за встановленою процедурою на засадах верховенства права.

З огляду на зазначене рішення Європейського суду, Цивільно-процесуальним Кодексом України встановлені обмеження щодо права позивача на звернення до суду. Дані обмеження полягають у поданні до суду позовної заяви, яка має відповідати вимогам статті 175 ЦПК України. Вразі, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві, що також відповідає практиці Європейського суду з прав людини, відповідно до якої переважна більшість заяв, поданих до Суду, визначаються неприйнятими, тобто Суд відхиляє її навіть не розглядаючи по суті через невідповідність усім критеріям прийнятності.

Повертаючи заяву ОСОБА_1 , суддя також враховує практику Європейського суду з прав людини, який констатував, що права на суд можуть бути обмежені, але лише таким способом та до такої міри, що не порушують зміст цих прав (пункт 59 рішення «Де Жуфр де ла Прадель проти Франції», пункт 28 рішення «Станєв проти Болгарії та ін.»). Тобто, реалізація права на суд однією із сторін спору має відбуватись таким чином, щоб не порушувати права іншої сторони.

Отже, вважаю, що позивачеві слід надати термін для усунення недоліків позовної заяви шляхом її подання у новій редакції з урахуванням викладених вище зауважень.

Керуючись статтями 9, 12, 43, 81, 83, 84, 175, 177, 185 ЦПК України, суддя

п о с т а н о в и в :

Позовну заяву ОСОБА_1 до держави Україна в особі держказначейської служби, Вінницької облпрокуратури, Вінницької поліції Вінницької області, Жмеринської прокуратури, Жмеринської поліції про виконання постанови Вінницького Апеляційного суду по справі № 130/2911/21 та стягнення моральної шкоди за порушення вимог ч.2 ст.21, ст.533 КПК України, - залишити без руху, надавши позивачеві строк п`ять днів з дня отримання копії цієї ухвали для усунення недоліків позовної заяви.

Роз`яснити позивачеві, що коли він відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Ухвала не може бути оскаржена.

Суддя Костянтин Шепель