Справа № 683/1544/22
04 серпня 2022 року м. Старокостянтинів
Старокостянтинівський районний суд Хмельницької області
в складі: головуючої - судді Сагайдак І.М.
секретаря Повзун С.В.
з участю: представника позивачки ОСОБА_1 - адвоката Віхерко Н.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Старокостянтинів в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу №683/1544/22, 2/683/661/2022 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання таким, що втратив право користування житловим приміщенням,
У червні 2022 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 і просить визнати відповідача таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1 .
В обґрунтування заявленого позову вказує, що вона є власником квартири АДРЕСА_1 . У даній квартирі зареєстрований її син ОСОБА_2 , який близько десяти років у ній не проживає й на даний час знаходиться за межами України.
У зв`язку із реєстрацією відповідача у даній квартирі вона не може належним чином користуватись нею, зокрема, не може оформити субсидію.
В добровільному порядку ОСОБА_2 не знімається з реєстрації у вказаній квартирі, тому просить визнати його таким, що втратив право користування цією квартирою.
В судовому засіданні представник позивачки ОСОБА_1 - адвокат Віхерко Н.О. позов підтримала, просить задоволити.
Відповідач ОСОБА_2 , який належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, до суду не з`явився, причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не подавав.
Протокольною ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 04 серпня 2022 року постановлено провести по даній справі заочний розгляд.
Заслухавши представника позивачки, дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до положень ст.ст.379, 380, 381 ЦК України об`єктом права власності особи може бути, зокрема, житло - жилий будинок, садиба.
Права власника жилого будинку (квартири) визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, згідно яких власник має право використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.
Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.
Згідно з статтею Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Згідно з ч.1 та ч.4 ст.29 ЦК місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.
Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується договором купівлі-продажу від 07 грудня 2001 року, посвідченим приватним нотаріусом Старокостянтинівського районного нотаріального округу Хмельницької області Голуб О.Є., зареєстрованим в реєстрі за №648, зареєстрованим у Старокостянтинівському БТІ 20 грудня 2001 року в реєстрову книгу за №4197.
У зазначеній квартирі з 08 травня 2018 року зареєстровано місце проживання ОСОБА_2 , що підтверджується довідкою відділу з питань реєстрації місця проживання виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області, яка надійшла до Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області 04 липня 2022 року.
З часу реєстрації ОСОБА_2 у квартирі АДРЕСА_1 , він у цій квартирі не проживав і не проживає на час розгляду справи в суді, оскільки виїхав на постійне місце проживання за межі України.
Вказані обставини підтвердили допитані судом свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які вказували, що син позивачки ОСОБА_1 - ОСОБА_2 у квартирі АДРЕСА_1 не проживає вже близько десяти років, житловою площею не користується, оскільки проживає за кордоном.
Оцінивши усі надані докази, в їх сукупності, суд дійшов висновку, що відповідач ОСОБА_2 втратив право користування квартирою АДРЕСА_1 ., оскільки відсутній у ній без поважних причин понад один рік.
Оскільки позов ОСОБА_1 задоволено, тому на підставі ст.141 ЦПК України з відповідача на її користь слід стягнути 992 грн. 40 коп. понесених ним судових витрат по сплаті судового збору.
Керуючись ст.ст.12, 13, 81, 141, 280-282 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1 .
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 992 грн. 40 коп. судового збору.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .
Відповідач: ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 .
Повний текст рішення складено 08 серпня 2022 року.
Суддя: