Ухвала

08 серпня 2022 року

м. Київ

справа № 404/5596/20

провадження № 61-7463ск22

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Сакари Н. Ю. (суддя-доповідач), Білоконь О. В., Осіяна О. М.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Кропивницького апеляційного суду від 12 липня 2022 року у справі за позовом державного підприємства «Дирекція пересувних циркових колективів України» до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної шкоди, завданої злочином,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2020 року ДП «Дирекція пересувних циркових колективів України» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної шкоди, завданої злочином, у якому просило стягнути матеріальні збитки у розмірі 102 505,62 грн, додаткові суми витрат, які поніс позивач, проводячи дії, направлені на захист порушеного права, а саме: 28 255,00 грн - відрядження - переїзд до поліції м. Куп`янська, до поліції та до суду м. Кропивницького представників потерпілої сторони, 10 320,00 грн - перевезення пошкодженого майна з м. Кропивницького до м. Києва, 4 226,50 грн - відрядження період січень-березень 2020 року, переїзд до суду м. Кропивницького, найм житла представників потерпілої сторони, а всього матеріальні збитки у розмірі 150 073,78 грн та суми витрат, які очікуються за період розгляду судом справи пов`язані з переїздом до іншого населеного своїх представників за викликами до суду, а також наймом житла в сумі 6 000,00 грн.

Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 10 грудня 2021 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ДП «Дирекція пересувних циркових колективів України» матеріальну шкоду у розмірі 6 378,88 грн та 10 320,00 грн за послуги за завантаження на евакуатор автобуса, його перевезення та розвантаження на місці. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Додатковим рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 09 лютого 2022 року вирішено питання про розподіл судових витрат.

Постановою Кропивницького апеляційного суду від 12 липня 2022 року апеляційну скаргу ДП «Дирекція пересувних циркових колективів України» задоволено частково.

Рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 10 грудня 2021 року скасовано в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ДП «Дирекція пересувних циркових колективів України» матеріальної шкоди та ухвалено в цій частині нове судове рішення, яким позов ДП «Дирекція пересувних циркових колективів України» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ДП «Дирекція пересувних циркових колективів України» матеріальну шкоду - збитки від пошкодження транспортного засобу у розмірі 102 505,62 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави 3 904,20 грн судового збору.

В іншій частині рішення суду залишено без змін.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ДП «Дирекція пересувних циркових колективів України» 4 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

У серпні 2022 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на постанову Кропивницького апеляційного суду від 12 липня 2022 року.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права і порушення норм процесуального права, просить скасувати постанову апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Ціна позову у даній справі становить 150 073,78 грн, яка станом на 01 січня 2022 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 481,00 грн х 100 = 248 100,00 грн).

Отже, зазначена справа є малозначною у силу вимог закону.

Касаційна скарга та додані до неї матеріали містять посилання на випадок, передбачений підпунктом в) пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності якого судові рішення у малозначній справі підлягають касаційному оскарженню: справа становить значний суспільний інтерес, справа має виняткове значення для заявника. Заявник вказує, що вказана справа має для нього виняткове значення з огляду на значний розмір коштів, які підлягають стягненню, виплата яких становитиме для нього значний фінансовий тягар.

Наведені заявником обставини не дають підстав для висновку про обґрунтованість посилань на випадок, передбачений підпунктом в) пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, оскільки касаційна скарга не містить підтвердження зазначених заявником доводів, а посилання на можливе порушення його прав оскаржуваним судовим рішенням фактично підтверджує незгоду особи, яка подала касаційну скаргу, з цим рішенням та не свідчить про те, що є підстави для перегляду вказаного рішення у касаційному порядку.

Під час вирішення питання про відкриття касаційного провадження (зокрема й про відмову у відкритті провадження) у справі не надається правова оцінка законності та обґрунтованості оскаржуваних судових рішень, а виключно встановлюється наявність чи відсутність підстав для його касаційного оскарження відповідно до вимог статей 389, 394 ЦПК України.

Згідно з положеннями частини першої статті 394 ЦПК України одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № В (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року, § 45; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року, § 37).

При цьому, застосування передбаченого законодавством порогу ratione valoris (ціна позову) для подання скарг до верховного суду є правомірною та обгрунтованою вимогою, враховуючи саму суть повноважень верховного суду щодо розгляду лише справ відповідного рівня значущості (рішення у справі «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року, § 36).

З урахуванням наведеного, оскільки ОСОБА_1 подав касаційну скаргу на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 1 частини шостої статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, 390, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Кропивницького апеляційного суду від 12 липня 2022 року у справі за позовом державного підприємства «Дирекція пересувних циркових колективів України» до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної шкоди, завданої злочином.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявникові.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Судді Н. Ю. Сакара

О. В. Білоконь

О. М. Осіян