Справа № 464/1419/20 Головуючий у 1 інстанції: Чорна С.З.
Провадження № 22-ц/811/2359/21 Доповідач в 2-й інстанції: Бойко С. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2022 року м.Львів

Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді Бойко С.М.,

суддів: Копняк С.М., Ніткевича А.В.,

секретаря Юзефович Ю.І.,

з участю: представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах малолітнього ОСОБА_3 на рішення Сихівського районного суду м. Львова від 25 травня 2021 року в справі за позовом ОСОБА_1 в інтересах малолітнього ОСОБА_3 до Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради, як органу опіки та піклування, третя особа ОСОБА_4 , про визнання незаконним та скасування розпорядження,

в с т а н о в и в:

13.03.2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду в інтересах малолітнього ОСОБА_3 з позовом, в якому просив визнати незаконним та скасувати розпорядження Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради №148 від 04.03.2020 року «Про визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ».

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що з 2010 року до грудня 2019 року перебував із ОСОБА_4 у фактичних шлюбних відносинах, з якою у нього народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після припинення відносин з ОСОБА_4 , остання залишилась проживати у квартирі, в якій вони раніше спільно проживали, а він (позивач) з дитиною переїхав у квартиру за адресою свого зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 .

Однак, 04.03.2020 року Сихівською районною адміністрацією Львівської міської ради прийнято розпорядження №148, яким визначено місце проживання дитини з матір`ю.

Позивач вважає, що при прийнятті оспорюваного розпорядження, Сихівською районною адміністрацією Львівської міської ради не дотримано вимог закону, зокрема, Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24.09.2008 року №866, оскільки серед документів, на підставі яких прийнято розпорядження, відсутня довідка з місця реєстрації та проживання ОСОБА_4 , працівниками відділу «Служби у справах дітей» Сихівського району не з`ясовано, на якій підставі вона проживає за адресою: АДРЕСА_2 , хто є власником цієї квартири і чи, взагалі, має вона правові підстави проживати в цій квартирі.

Окрім того, вважає, що не враховано інтереси дитини, не заслухано думку дитини, бажання дитини проживати разом із батьком, не з`ясовано емоційного зв`язку дитини з кожним із батьків, ставлення дитини до батьків та не взято до уваги факт вчинення ОСОБА_4 насильства щодо бабусі ОСОБА_5 у його присутності.

Рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 25 травня 2021 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду оскаржив позивач ОСОБА_1 в інтересах малолітнього ОСОБА_3 , просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Зазначає, що при вирішенні даного спору суд не взяв до уваги обставини особистої прихильності дитини до кожного з батьків.

На переконання апелянта, відповідач, під час розгляду питання про визначення місця проживання дитини, не керувалася якнайкращими інтересами дитини, упереджено та суб`єктивно прийнявши рішення щодо визначення місця проживання дитини разом із матір`ю.

Вважає, що суд не з`ясував фактичного виконання розпорядження в частині визначеного місця проживання дитини з матір`ю за адресою: АДРЕСА_2 , яка вже там не проживає.

Також звертає увагу, що рішення органу опіки та піклування у випадку визначення місця проживання дитини в судовому порядку має лише рекомендаційний характер.

Вважає, що відповідач при прийнятті оскаржуваного розпорядження порушив принцип рівності прав матері та батька щодо дитини, а також і самої дитини, оскільки не врахував бажання дитини проживати з батьком та прихильності дитини до батька, а суд своїм рішенням не відновив порушених прав.

Звертає увагу, що суд не врахував тих обставин, що позивач не чинить перешкод матері у спілкуванні з сином, однак, не зважаючи на це, з березня 2020 року і до дня подання апеляційної скарги, мати відвідала сина не більше п`яти разів , не привітала з днем народження, навіть не зателефонувала.

Наголошує, що він проживає разом із дитиною, син бажає й надалі проживати з ним, він має самостійний дохід, є співвласником квартири, у якій має зареєстроване місце проживання, характеризується позитивно, режим та графік роботи дозволяє йому постійно бути із сином, піклується про здоров`я сина, його фізичний, духовний та розумовий розвиток, матеріально утримує дитину.

В судове засідання апеляційного суду інші учасники справи повторно не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи всі повідомлялись у встановленому процесуальним законом порядку, клопотань про відкладення розгляду справи від них не надходило, тому розгляд справи проведено відповідно до вимог ч.2 ст.372 ЦПК України у їхній відсутності.

Заслухавши пояснення сторони позивача в підтримання апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення відповідно до вимог ст.367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_1 та ОСОБА_4

27.02.2020 року відділом «Служба у справах дітей» Сихівського району департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради складено висновок, згідно якого рекомендовано комісії з питань захисту прав дитини визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з матір`ю ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_2 , а також рекомендовано матері дитини не чинити перешкод у спілкуванні та зустрічах батька ОСОБА_1 із сином.

Розпорядженням Сихівської районної адміністрації №148 від 04.03.2020 року визначено місце проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з матір`ю ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_2 . Зобов`язано ОСОБА_4 не чинити перешкоди у спілкуванні та зустрічах батька ОСОБА_1 із сином.

Відповідно до ч.1 ст. 160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Частиною першою статті 161 СК України передбачено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Згідно з ч.2 ст.19 СК України, рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання, якщо протягом десяти днів від часу його винесення заінтересована особа не звернулась за захистом своїх прав або інтересів до суду, крім випадку, передбаченого частиною другою статті 170 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з вимогами статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

За положенням частини першої статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Право кожної особи на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства, закріплено статтею 15 ЦК України.

Разом з тим, за змістом статті 16 ЦК України, порушене право особи підлягає захисту в судовому порядку у спосіб, визначений законом або договором.

Враховуючи наведені вище норми закону й те, що позивач, не погодившись із прийнятим відповідачем розпорядженням щодо визначення місця проживання дитини з матір`ю, звернувся протягом десяти днів від часу його винесення до суду, однак, з вимогою про скасування цього розпорядження, що не відповідає встановленому законом способу захисту порушеного права у такому випадку, оскільки наведеними вище нормами СК України передбачено право батьків на визначення місця проживання дитини в судовому порядку, проте, позивач такої вимоги не заявляв, тому суд першої інстанції правильно відмовив у задоволенні позову ОСОБА_1 про визнання незаконним та скасування розпорядження про визначення місця проживання дитини.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильного висновку суду про безпідставність заявлених позивачем вимог, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374 ч.1 п.1, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах малолітнього ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Сихівського районного суду м. Львова від 25 травня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений 29 липня 2022 року.

Головуючий С.М. Бойко

Судді: С.М. Копняк

А.В. Ніткевич