Справа № 450/4051/19 Провадження № 2/450/903/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 серпня 2022 року Пустомитівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого-судді Мусієвського В.Є.

при секретарі Расяк С.М.

з участю представників ОСОБА_1 , ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Пустомити цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_4 про поділ майна,

в с т а н о в и в:

Позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_5 , у якому просила визнати за нею право власності на 1/2 частку земельної ділянки площею 0,0586 га, кадастровий № :06:000:0147, та 1/2 частку садового будинку АДРЕСА_1 , а також 1/2 частку гаражного боксу № НОМЕР_1 площею 19,6 кв.м, що знаходиться на АДРЕСА_2 .

Мотивувала свої вимоги тим, що 02 грудня 1998 року між нею та ОСОБА_5 зареєстровано шлюб, під час якого набуто у власність згадані вище гаражний бокс та земельну ділянку, на якій в подальшому побудовано вищезгаданий садовий будинок. У 2011 році шлюб між нею та ОСОБА_5 розірвано. Повідомила, що під час шлюбу у них існували довірительські відносини, реєстрація права власності на нерухоме майно здійснювалася на ОСОБА_5 . Після розірвання шлюбу вона неодноразово пропонувала ОСОБА_5 укласти договір про поділ майна, яке є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, що було останнім проігноровано. Враховуючи наведене, просила позовні вимоги задовольнити, а також стягнути на її користь судові витрати.

Ухвалою судді від 03 січня 2020 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання.

06 лютого 2020 року від представника ОСОБА_5 ОСОБА_2 надійшов відзив на позовну заяву, у якому вона з позовними вимогами не погодилася. Зазначила, що шлюб між позивачем та ОСОБА_5 розірвано 15 лютого 2011 року, у зв`язку з чим строк позовної давності сплив 15 лютого 2014 року. Позивач не утримувала спірне майно за період з моменту розірвання шлюбу 15 лютого 2011 року до подання позовної заяви 26 листопада 2019 року, що свідчить про її відмову від права власності на таке. Будь-яких доказів на підтвердження моменту, коли позивач дізналася про порушення її прав, не надано. Не надано також доказів на підтвердження зупинення перебігу позовної давності чи його переривання, не обґрунтована поважність причин пропуску такого строку. З огляду на вказане, просила у задоволенні позову відмовити. На підтвердження обставин, викладених у відзиві, просила викликати для допиту свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9

18 лютого 2020 року від представника позивача ОСОБА_1 до суду надійшла відповідь на відзив, у якій вона зазначила, що з часу припинення шлюбних відносин в період з кінця 2018 року до початку 2019 року ОСОБА_5 неодноразово звертався до позивача для отримання нотаріально посвідченої згоди на відчуження спірного майна, яка надана не була з огляду на недосягнення згоди щодо поділу такого. З огляду на те, що ОСОБА_5 мав намір відчужити спірне майно, позивач скористалася своїм правом на поділ майна в судовому порядку. Обставини, на які покликається представник ОСОБА_5 про те, що вона не утримувала спірне майно, не можуть бути підставою для припинення права власності згідно ч. 3 ст. 347 ЦК України. З огляду на вказане, просила позовні вимоги задовольнити.

24 лютого 2020 року від представника позивача ОСОБА_1 до суду надійшло клопотання, у якому просила витребувати у приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Кулиняк І.Я. документи, які стали підставою для укладення договору купівлі-продажу гаражу від 21 грудня 2000 року, а також у Львівського державного нотаріального архіву документи, які стали підставою для укладення договору купівлі-продажу від 07 червня 2006 року.

Протокольною ухвалою від 24 лютого 2020 року задоволено клопотання представника ОСОБА_2 про виклик та допит свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .

Ухвалою від 24 лютого 2020 року задоволено представника позивача ОСОБА_1 про витребування доказів, витребувано у приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Кулиняк І.Я. належним чином завірені копії документів, що стали підставою для укладення договору купівлі-продажу гаражу від 21 грудня 2000 року, зареєстрованого в реєстрі за № 3459, а також витребувано у Львівського державного нотаріального архіву належним чином завірені копії документів, що стали підставою для укладення договору купівлі-продажу від 07 червня 2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Пустомитівського нотаріального округу Львівської області Лозинською І.П. (бланк договору ВСХ № 014221).

06 березня 2020 року від приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Кулиняк І.Я. надійшли витребувані ухвалою від 24 лютого 2020 року докази.

19 березня 2020 року від Львівського державного нотаріального архіву надійшли витребувані ухвалою від 24 лютого 2020 року докази.

17 квітня 2020 року від ОСОБА_10 до суду надійшло клопотання про залучення його до участі в справі третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору.

В судовому засіданні 21 травня 2020 року представник позивача ОСОБА_1 подала заяву про вжиття заходів забезпечення позову, у якій просила заборонити будь-яким особам здійснювати дії з відчуження спірних земельної ділянки та садового будинку, а також заявила клопотання про зупинення провадження у справі до набрання законної сили рішенням по справі № 464/1516/20.

Представник ОСОБА_2 в судовому засіданні 21 травня 2020 року подала заяву про виклик для допиту свідка ОСОБА_11 .

Ухвалою від 21 травня 2020 року у задоволенні заяви представника ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову відмовлено.

Протокольною ухвалою від 21 травня 2020 року клопотання ОСОБА_10 задоволено та залучено до участі в справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, задоволено клопотання представника ОСОБА_2 про допит свідка ОСОБА_11 , якого викликано в судове засідання для допиту, відмовлено у задоволенні клопотання представника ОСОБА_1 про зупинення провадження у справі.

23 червня 2020 року від представника третьої особи ОСОБА_10 ОСОБА_12 до суду надійшла позовна заяву, у якій вона просила визнати за ОСОБА_10 право власності на гараж № НОМЕР_1 , який розташований в автогаражному кооперативі «Дністровський-1» на вул. Раковського у м. Львові. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що його право власності на згаданий гараж оспорюється ОСОБА_3 , з огляду на що таке право повинно бути підтверджене в судовому порядку. З огляду на вказане, просила позовні вимоги задовольнити.

23 червня 2020 року від представника третьої особи ОСОБА_10 ОСОБА_12 до суду надійшли пояснення, згідно з якими вона вважає, що позов в частині поділу гаражу АДРЕСА_2 задоволенню не підлягає. Так, з заяви ОСОБА_5 від 23 жовтня 2019 року, яка подана приватному нотаріусу Лозинській І.П. вбачається, що згаданий гараж належить йому на праві особистої приватної власності. Право власності позивача на гараж зареєстровано не було. Зазначає, що право власності ОСОБА_5 на гараж зареєстроване 19 лютого 2019 року, тобто після розірвання шлюбу, що свідчить про відсутність підстав для поділу такого. Крім того, площа гаража збільшена і становить 62,9 кв.м, що підтверджується інформаційною довідкою від 15 травня 2020 року. З огляду на вказане, просила у задоволенні позовних вимог в частині спірного гаражу відмовити.

23 червня 2020 року до суду від представника третьої особи ОСОБА_10 ОСОБА_12 до суду надійшла заява про відкликання позовної заяви третьої особи.

23 червня 2020 року від представника ОСОБА_5 ОСОБА_2 до суду надійшло клопотання, у якому вона просила витребувати у Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області належним чином завірені відомості з Державного реєстру фізичних осіб-підприємців про суму доходів та джерела виплачених доходів, утриманих податків ОСОБА_3 , ОСОБА_5 за період з 02 грудня 1998 року по 02 грудня 2009 року.

24 червня 2020 року до суду від представника третьої особи ОСОБА_10 ОСОБА_12 надійшли пояснення, зміст яких аналогічний змісту пояснень, поданих до суду 23 червня 2020 року.

24 червня 2020 року до суду від представника третьої особи ОСОБА_10 ОСОБА_12 надійшла заява про відкликання позовної заяви, зміст яких аналогічний змісту заяви про відкладення позовної заяви, поданої до суду 23 червня 2020 року.

02 липня 2020 року від представника ОСОБА_5 ОСОБА_2 до суду надійшли письмові пояснення, у яких вона зазначила, що у Сихівському районному суді м. Львова перебуває на розгляді цивільна справа за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_10 , ОСОБА_5 , третьої особи приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Лозинської І.П. про визнання недійсним договору купівлі-продажу вищезгаданого гаражу. Вважає, що вимоги ОСОБА_3 є безпідставними, її заінтересованість в оспорюваному договорі відсутня. Зауважила, що строк позовної давності сплив 15 лютого 2014 року. Крім того, ОСОБА_3 фактично вчинила дії, які свідчать про її відмову від права власності.

02 липня 2020 року від представника ОСОБА_5 ОСОБА_2 до суду надійшло клопотання, зміст якого аналогічний змісту клопотання, поданого до суду 23 червня 2020 року.

Постановою Львівського апеляційного суду від 07 вересня 2020 року ухвалу Пустомитівського районного суду Львівської області від 21 травня 2020 року скасовано та ухвалено нову постанову ,якою заяву про забезпечення позову задоволено частково, заборонено ОСОБА_5 вчиняти дії з відчуження спірних земельної ділянки та садового будинку.

Ухвалою від 10 вересня 2020 року клопотання представника ОСОБА_2 про витребування доказів задоволено, витребувано у Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області належним чином завірені відомості з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про суми та джерела виплачених доходів й утриманих податків за період з 02 грудня 1998 року по 02 грудня 2009 року щодо ОСОБА_3 та ОСОБА_5 . На отримання доказів уповноважено представника ОСОБА_2 .

Ухвалою від 10 вересня 2020 року позовну заяву представника третьої особи без самостійних вимог ОСОБА_10 ОСОБА_12 повернуто заявнику, а також повернуто ОСОБА_10 сплачений судовий збір у розмірі 840 грн. 80 коп.

15 жовтня 2020 року від Головного управління Державної податкової служби у Львівській області надійшли витребувані ухвалою від 10 вересня 2020 року докази.

19 жовтня 2020 року від представника позивача ОСОБА_1 до суду надійшло клопотання, у якому вона просила залишити без розгляду позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_5 , третьої особи ОСОБА_10 в частині визнання права власності на 1/2 частку гаражного цегляного боксу АДРЕСА_3 .

Ухвалою від 22 жовтня 2020 року клопотання представника позивача ОСОБА_1 задоволено, позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_5 , третьої особи ОСОБА_10 залишено без розгляду в частині визнання права власності на 1/2 частку гаражного цегляного боксу № НОМЕР_1 площею 19,6 кв.м, що знаходиться по АДРЕСА_2 .

20 листопада 2020 року від представника третьої особи ОСОБА_10 ОСОБА_12 надійшла заява про виключення ОСОБА_10 зі складу третій осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору.

Протокольною ухвалою від 23 листопада 2020 року клопотання представника третьої особи ОСОБА_10 ОСОБА_12 задоволено, ОСОБА_10 виключено зі складу третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті.

24 листопада 2020 року від представника третьої особи ОСОБА_10 ОСОБА_12 до суду надійшла заява, зміст якої аналогічний змісту заяви, яка подана до суду 20 листопада 2020 року.

03 березня 2021 року від ОСОБА_4 до суду надійшло клопотання про зупинення провадження по справі у зв`язку зі смертю ОСОБА_5

03 березня 2021 року від представника позивача ОСОБА_1 до суду надійшло клопотання про закриття провадження по справі у зв`язку із смертю ОСОБА_5 .

Ухвалою від 03 березня 2021 року клопотання представника позивача ОСОБА_1 про закриття провадження по справі відмовлено, провадження по справі зупинено до залучення до участі у справі правонаступника ОСОБА_5

28 вересня 2021 року від ОСОБА_4 до суду надійшло клопотання про залучення його до участі в справі у якості правонаступника відповідача ОСОБА_5

08 листопада 2021 року від представника позивача ОСОБА_1 до суду надійшло клопотання, у якому вона просила витребувати у Білгород-Дністровській міській державній нотаріальній конторі Білгород-Дністровського району Одеської області належним чином засвідчену копію спадкової справи № 89/2021, заведену до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 .

Протокольною ухвалою від 07 грудня 2021 року провадження у справі відновлено, ОСОБА_5 виключено з числа відповідачів по справі, ОСОБА_4 залучено до участь у справі в якості правонаступника ОСОБА_5 .

Ухвалою від 07 грудня 2021 року клопотання представника позивача ОСОБА_1 про витребування доказів задоволено частково, у Білгород-Дністровській міській державній нотаріальній конторі Білгород-Дністровського району Одеської області витребувано належним чином засвідчену копію спадкової справи № 89/2021, заведену до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5

29 грудня 2021 року до суду від Білгород-Дністровської міської державної нотаріальної контори Білгород-Дністровського району Одеської області надійшли витребувані ухвалою від 07 грудня 2021 року докази.

В судовому засіданні 25 січня 2022 року представник позивача ОСОБА_1 заявила клопотанян про залучення ОСОБА_4 у якості співвідповідача по справі.

Ухвалою від 25 січня 2022 року клопотання представника позивача ОСОБА_1 задоволено, ОСОБА_4 залучено у якості співвідповідача по справі.

В судовому засіданні 18 травня 2022 року представником ОСОБА_2 подано попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат.

Протокольною ухвалою від 18 травня 2022 року прийнята відмова представника ОСОБА_2 від допиту свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 .

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні надала пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві, відповіді на відзив, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_4 та його представник ОСОБА_2 в судовому засіданні надали пояснення, аналогічні викладеним у відзиві на позовну заяву та поданих до суду 02 липня 2020 року письмових поясненнях, проти задоволення позовних вимог заперечили, просили відмовити у їх задоволенні. Крім того, повідомили, що свідок ОСОБА_6 перебуває за кордоном, у зв`язку з чим забезпечити явку неможливо. Від допиту вказаного свідка відмовилися.

Відповідач ОСОБА_4 , будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилася, явку повноважного представника не забезпечила, причини неявки суду не повідомила, однак 27 квітня 2022 року подала до суду клопотання, у якому просила розгляд справи проводити за її відсутності, проти задоволення позовних вимог заперечила.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, розглянувши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.

Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 2 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи, законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

В силу положень ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи пі інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб визначений законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Як вбачається з паспорта громадянина України серії НОМЕР_2 , виданого 25 травня 1997 року Франківським РВ УМВС України у Львівській області, ОСОБА_3 уклала шлюб з ОСОБА_5 02 грудня 1998 року.

З свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_3 , виданого 15 лютого 2011 року Сихівський відділом державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, вбачається, що шлюб між ОСОБА_14 та ОСОБА_3 розірвано 15 лютого 2011 року.

Згідно договору купівлі-продажу земельної ділянки від 07 червня 2006 року ОСОБА_5 купив у ОСОБА_15 земельну ділянку площею 0,0586 га, кадастровий № :06:000:0147, розташовану на території Поршнянської сільської Ради народних депутатів Пустомитівського району Львівської області.

07 серпня 2006 року ОСОБА_5 видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 509275, згідно якого йому на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 0,0586 га, кадастровий № :06:000:0147, розташована на території Поршнянської сільської ради Пустомитівського району Львівської області.

Свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 07 грудня 2009 року стверджується, що ОСОБА_5 на праві приватної власності належить садовий будинок АДРЕСА_1 .

Як вбачається з свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 , виданого 10 лютого 2021 року Білгород-Дністровським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З матеріалів спадкових справ №№ 89/2021, 81/2021 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 вбачається, що ОСОБА_4 05 березня 2021 року звернувся до Білгород-Дністровської державної нотаріальної контори Одеської області з заявою про прийняття спадщини за законом, яка відкрилася внаслідок смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 . Крім того, ОСОБА_4 13 липня 2021 року звернувся до Білгород-Дністровської державної нотаріальної контори Одеської області з заявою про прийняття спадщини за заповітом, яка відкрилася внаслідок смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 14 липня 2021 року ОСОБА_4 звернулася до Білгород-Дністровської державної нотаріальної контори Одеської області з заявою про прийняття спадщини за законом, яка відкрилася внаслідок смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 .

В матеріалах спадкової справи № 81/2021 міститься заповіт ОСОБА_5 від 26 січня 1998 року, згідно якого він заповів все своє майно його сину ОСОБА_4 .

За ч. 1 ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.ст. 60, 61 СК України майно набуте подружжям за час шлюбу, належить чоловікові та дружині на праві спільної сумісної власності, незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку (доходу). Об`єктом спільної сумісної власності подружжя є будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Частиною першою статті 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Так, вказаними правовими нормами встановлено презумпцію спільності права власності подружжя на майно, набуте під час шлюбу, яка може бути спростована. Так, один з подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, хто її спростовує.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 24 гривня 2017 року у справі № 6-843цс17 та постановах Верховного Суду від 06 лютого 2018 року у справі № 235/9895/15-ц, від 05 квітня 2018 року у справі № 404/1515/16-ц.

При цьому стороною відповідача не спростовано презумпцію спільності права власності подружжя на вказане майно.

Водночас, у постанові Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнаним його недійсним та поділ спільною майна подружжя» зазначено, що при вирішенні спорів між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільною ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, шо підлягає поділу (ст.ст. 60, 69 СК України, ч. З ст. 368 ЦК України), відповідно до ч.ч. 2, З ст. 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові від 15 листопада 2017 року у справі № 6-2921цс16, застосовуючи норму ст. 60 СК України та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя. Правова природа набуття права власності на новобудову відрізняється від набуття права власності на інше майно, оскільки новобудова може бути здійснена за рахунок інших осіб, у тому числі й за рахунок колишнього подружжя, а прийнята в експлуатацію вже під час укладення нового шлюбу. Визначення частки права власності подружжя в новобудові здійснюється відповідно до часток вкладу у зведення будівлі у період шлюбу. Тому сам по собі факт оформлення права власності на новозабудову в період шлюбу не є безумовною підставою для віднесення такого майна до об`єктів права спільної сумісної власності подружжя.

Як вбачається з наданих стороною позивача індивідуальних відомостей про застраховану особу, за 1998 рік дохід позивача склав 5299 грн. 45 коп., за 1999 рік 5885 грн. 17 коп., за 2000 рік 8233 грн. 13 коп., за 2001 рік 13923 грн. 63 коп., за 2002 рік 12177 грн. 24 коп., за 2003 рік 7353 грн. 38 коп., за 2004 рік 120 грн., за 2005 рік 1856 грн., за 2006 рік 2201 грн. 70 коп., за 2007 рік 5429 грн. 98 коп., за 2008 рік 6820 грн., за 2009 рік 4360 грн.

Крім того, з відомостей з Державного реєстру фізичних осіб платників податків ДФС України про суми виплачених доходів від 02 жовтня 2020 року № 7932/9/13-01-08, за період з 01 жовтня 1998 року по 31 грудня 2009 року, ОСОБА_3 стабільно отримувала доходи з різних джерел у виді заробітної плати. Сукупний розмір доходів ОСОБА_3 за вказаний період склав 281998 грн. 49 коп.

Водночас, як вбачається з відомостей з Державного реєстру фізичних осіб платників податків ДФС України про суми виплачених доходів від 02 жовтня 2020 року, за період з 01 жовтня 1998 року по 31 грудня 2009 року інформація про доходи ОСОБА_5 відсутня.

Будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження того, що ОСОБА_5 за період шлюбу отримував будь-які доходи, а також використовував особисті грошові кошти для придбання спірної земельної ділянки та будівництва спірного садового будинку суду не надано.

Стосовно строків позовної давності у даній справі слід зазначити наступне.

За положеннями ст. 72 СК України, позовна давність не застосовується до вимог про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, якщо шлюб між ними не розірвано. До вимоги про поділ майна, заявленої після розірвання шлюбу, застосовується позовна давність у три роки. Позовна давність обчислюється від дня, коли один із співвласників дізнався або міг дізнатися про порушення свого права власності.

Отже, вирішуючи питання перебігу позовної давності, суди мають врахувати, що при визначені початку перебігу позовної давності слід виходити не з часу, коли сторони розірвали шлюб, а з часу, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення свого майнового права, оскільки сам по собі факт припинення шлюбу не свідчить про порушення права власності одного із подружжя. Неподання позову про поділ майна, у тому числі до спливу трьох років з дня розірвання шлюбу, за відсутності доказів, які б підтверджували заперечення права одного з подружжя на набуте у період шлюбу майно, зареєстроване за іншим подружжям, не може свідчити про порушення права і вказувати на початок перебігу позовної давності.

Зазначене узгоджується з правовим висновком Верховного Суду України, викладеним у постанові від 23 вересня 2015 року у справі № 6-258цс15.

Судом встановлено, що після розірвання шлюбу, не вирішувалося питання про поділ майна подружжя. Спірним майном, придбаним під час шлюбу, користувався ОСОБА_5 .

Як зазначила позивач, про порушення свого права вона дізналася в період з кінця 2018 року до початку 2019 року, коли ОСОБА_5 звертався до неї з проханням надати відповідні згоди на відчуження майна.

Будь-яких інших доказів на підтвердження того, що позивачу стало відомо раніше про порушення її прав сторонами не надано, а відтак суд приходить до висновку, що позов подано без порушення строку позовної давності.

Покликання сторони відповідача про те, що позивач не займалася утриманням спірного майна, а ОСОБА_5 , в свою чергу, сплачував вартість використаної електричної енергії та членські внески, що свідчить про відмову позивача від права власності та про припинення такого, не відповідають приписам ч. 3 ст. 347 ЦК України, відповідно до якої у разі відмови від права власності на майно, права на яке підлягають державній реєстрації, право власності на нього припиняється з моменту внесення за заявою власника відповідного запису до державного реєстру.

Допитана в судовому засіданні 03 серпня 2022 року свідок ОСОБА_7 , повідомила, що вона живе у Липниках Львівського району Львівської області у садовому кооперативі, в якому ОСОБА_5 був головою. Позивач жодного разу не була присутня на зборах. Будинок будував ОСОБА_5 . Позивач була його дружиною і дуже рідко відвідувала дачу.

Згідно з ч. 1 ст. 12 ЦК України особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд.

За ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Таким чином, позивач в силу ст.ст. 12, 319 ЦК України вільна в тому, яким чином їх володіти, користуватися та розпоряджатися належним їй майном, однак з врахуванням відповідних положень цивільного законодавства щодо спільної сумісної власності.

Щодо покликань про те, що позивач не сплачувала членські внески слід зазначити, що суду не надано будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження того, що вона є членом відповідного кооперативу і була зобов`язана сплачувати такі внески.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ним Кодексом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у спразі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що обставини, якими позивач мотивувала свої позовні вимоги, знайшли своє підтвердження під час судового розгляду, а тому такі слід задвольнити та визнати за нею право власності на 1/2 частку земельної ділянки площею 0,0586 га, кадастровий № :06:000:0147, та 1/2 частку садового будинку АДРЕСА_1 .

В силу вимог ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 10866 грн. 20 коп., а саме по 5433 грн. 10 коп. з кожного.

Керуючись ст.ст. 5, 12, 13, 81, 82, 89, 137, 141, 158, 223, 247, 259, 263-265, 268 ЦПК України, ст.ст. 12, 319, 325, 347, 368, 1216 ЦК України, ст.ст. 60, 61, 69, 70, 72 СК України, суд,

у х в а л и в:

Позовні вимоги ОСОБА_3 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частку земельної ділянки площею 0,0586 га, кадастровий № :06:000:0147, та 1/2 частку садового будинку АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_4 , ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 10866 грн. 20 коп., а саме по 5433 грн. 10 коп. з кожного.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з часу складання повного судового рішення до Львівського апеляційного суду або через місцевий суд до Львівського апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлений 12 серпня 2022 року.

Суддя Мусієвський В.Є.