ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2871/22 Справа № 196/821/20 Суддя у 1-й інстанції - Руснак А. І. Суддя у 2-й інстанції - Городнича В. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого - Городничої В.С.,

суддів: Лаченкової О.В., Петешенкової М.Ю.,

при секретарі - Панасенко С.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 06 грудня 2021 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Китайгородської сільської ради Дніпропетровської області, третя особа - приватний нотаріус Дніпровського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Сало Вікторія Володимирівна, про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнання права власності в порядку спадкування, -

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом в обґрунтування якого посилався на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати - ОСОБА_2 . На день смерті він проживав спільно разом з померлою, доглядав та вів спільне господарство.

Після смерті ОСОБА_2 залишилось спадкове майно, що складається з земельної ділянки, загальною площею - 2,700 га, розташованої на території Рудківської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області.

Однак, постановою нотаріуса йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої матері ОСОБА_2 , з підстав неподання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини оформленої належним чином в термін до 6-ти місяців з дня смерті померлого.

У зв`язку з чим, ОСОБА_1 просив суд встановити, що він постійно проживав, у тому числі й на час відкриття спадщини, разом з матір`ю - ОСОБА_2 , померлою ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , та визнати за ним право власності в порядку спадкування за заповітом на спадкове майно матері - ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме на земельну ділянку, загальною площею 2,700 га, розташовану на території Рудківської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області, яка належала ОСОБА_2 на праві приватної власності, що підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю серії Р2 №222052, зареєстрованим в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №176 від 30 вересня 2002 року.

Рішенням Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 06 грудня 2021 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до Китайгородської сільської ради Дніпропетровської області, третя особа - приватний нотаріус Дніпровського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Сало В.В., про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнання права власності в порядку спадкування - відмовлено повністю.

Не погодившись з таким рішенням, ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить його скасувати й ухвалити нове рішення про задоволення його позовних вимог у повному обсязі.

Інші учасники процесу не скористалися своїм правом подати до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу у цій справі станом на час її розгляду апеляційним судом, але в силу вимог ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача - ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого Виконкомом Рудківської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області 13 січня 2011 року (а.с.12).

Згідно свідоцтва про народження ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 , з відповідним актовим записом за №3948, від 30 жовтня 1963 року, матір`ю позивача записана ОСОБА_2 (а.с.34).

Згідно заповіту від 21 серпня 1992 року, складеного ОСОБА_2 та посвідченого секретарем виконкому Рудківської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області Мартинець Ю.Г., зареєстрованого в реєстрі за №20, все своє майно ОСОБА_2 заповіла ОСОБА_1 (а.с.14).

Відповідно до довідки виконавчого комітету Китайгородської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області №398 від 28 травня 2020 року, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , була зареєстрована та постійно мешкала з 19 лютого 1982 року і на день її смерті - ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 . Разом з померлою на момент її смерті ОСОБА_1 проживав спільно, доглядав та вів спільне господарство (а.с.17).

Після смерті ОСОБА_2 залишилось спадкове майно, що складається з земельної ділянки, загальною площею - 2,700 га, розташованої на території Рудківської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області, яка належала ОСОБА_2 на праві приватної власності, що підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю серії Р2 №222052, виданим на підставі Розпорядження голови Царичанської районної державної адміністрації №260-р від 11 липня 2002 року.

Державний акт на право приватної власності, виданий на ім`я ОСОБА_2 , зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №176 від 30 вересня 2002 року (а.с.13).

Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 22 лютого 2019 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки ним не було подано до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини в термін до 6-ти місяців з дня смерті померлого (а.с.16).

Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем в ході розгляду справи не доведено факт постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та наявність підстав для визнання за ним права власності в порядку спадкування на спадкове майно, а тому дійшов висновку про відмову в задоволенні позову.

Проте, колегія суддів не може погодитися з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до змісту статті 315 ЦПК України, судом можуть бути встановлені юридичні факти, зокрема, факт постійного проживання спадкоємця зі спадкодавцем на день смерті останнього, факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу.

Згідно з пунктом 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника.

Тобто, суд вправі задовольняти обґрунтовані вимоги про встановлення факту, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки.

Згідно пункту 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року, справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року, тощо.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилається на те, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні його позовних вимог, оскільки не повно з`ясував обставини, які мають значення для справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним у матеріалах справи доказам.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема, зі змісту позовних вимог, позивач просив суд встановити факт, що він постійно проживав на час відкриття спадщини разом з померлою ІНФОРМАЦІЯ_1 матір`ю ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 .

Так, відповідно до довідки виконавчого комітету Китайгородської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області №398 від 28 травня 2020 року, наявної у матеріалах даної справи, ОСОБА_2 була зареєстрована та постійно проживала з 19 лютого 1982 року і на день її смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 . Разом з померлою на момент смерті проживав спільно, доглядав та вів спільне господарство її син - ОСОБА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.28).

Згідно довідки Рудківської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області №286/2.10 від 07 червня 2017, яка мається в копії спадкової справи №10/2019, ОСОБА_2 була зареєстрована та постійно мешкала з 19 лютого 1982 року і на день її смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 , одна, та окремо мешкає: син - ОСОБА_1 (а.с.66).

Водночас, допитані судом першої інстанції в судовому засіданні, свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 показали, що знають позивача, є односельчанами, та дійсно, коли у ОСОБА_2 погіршився стан здоров`я, що вона не мала можливості проживати сама, оскільки потребувала постійної сторонньої допомоги, син ОСОБА_1 , позивач в даній справі забрав її проживати та доглядати до себе, тобто, за адресою: АДРЕСА_2 .

Крім того, згідно матеріалів даної справи, відповідач - Китайгородська сільська рада Дніпропетровської області не заперечувала проти позову ОСОБА_1 .

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає, що у суду першої інстанції були достатні докази, зокрема, довідка відповідача від 28 травня 2020 року та покази свідків, для встановлення факту постійного проживання ОСОБА_1 разом з його матір`ю - ОСОБА_2 , померлою ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Також у своїй апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилається на те, що суд першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення допустився надмірного формалізму, не врахував те, що сталася помилка державного органу, а саме відповідача, який склав довідку від 28 травня 2020 року, в якій не вказано те, що позивач на деякий час забрав матір до себе у будинок за адресою: АДРЕСА_2 , що призвело до фактичного позбавлення судом позивача права на спадщину.

Так, колегія суддів приходить до висновку, що слід погодитися з такими доводами апелянта, з наступних підстав.

ОСОБА_1 як у своєму позові, так і в судовому засіданні суду першої інстанції, зазначав, що не оформив спадщину вчасно, оскільки про наявність заповіту, складеного на його користь, дізнався поза межами строку, передбаченого ч.1 ст. 1270 ЦК України, та отримав дублікат цього заповіту лише у червні 2017 року.

При цьому, відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду від 28 квітня 2021 року у справі №204/2707/19, державна реєстрація спадкоємця сама по собі не є беззаперечним доказом його постійного проживання на момент смерті спадкодавця за адресою реєстрації.

Тобто, ч.3 ст.1268 ЦК України вимагає наявність фактичного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не лише реєстрацію місця проживання за адресою спадкодавця, що можуть бути відмінними один від одного.

Разом з тим, колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу, що згідно з підпунктом 4.10 пункту 4 глави 10 розділу 2 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, ніяким строком не обмежена.

Таким чином, суд першої інстанції, встановивши, що коли у ОСОБА_2 погіршився стан здоров`я та вона не мала можливості проживати сама, оскільки потребувала постійної сторонньої допомоги, син ОСОБА_1 , позивач в даній справі, забрав її проживати та доглядати до себе, тобто, ОСОБА_1 , на момент смерті ОСОБА_2 , проживав разом з останньою, доглядав за нею та вів спільне господарство, дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні заявленого позову з підстав недоведеності, тому колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу позивача необхідно задовольнити, а оскаржуване рішення підлягає скасуванню, на підставі ст. 376 ЦПК України, з ухваленням нового судового рішення про встановлення факту постійного проживання ОСОБА_1 із спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнання за ним права власності на спадкове майно померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 матері - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме на земельну ділянку, загальною площею - 2,700 га, розташовану на території Рудківської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області, в порядку спадкування.

Керуючись ст. ст. 259, 367, 374, 376 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 06 грудня 2021 року - скасувати та ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Китайгородської сільської ради Дніпропетровської області, третя особа - приватний нотаріус Дніпровського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Сало Вікторія Володимирівна, про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнання права власності в порядку спадкування - задовольнити.

Встановити, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 , постійно проживав на час відкриття спадщини разом з померлою ІНФОРМАЦІЯ_1 матір`ю - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 , право власності в порядку спадкування за заповітом на спадкове майно померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 матері - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме на земельну ділянку, загальною площею - 2,700 га, розташовану на території Рудківської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області, яка належала ОСОБА_2 на праві приватної власності, що підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю серії P2 №222052, зареєстрованим в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №176 від 30 вересня 2002 року.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: В.С. Городнича

Судді: О.В. Лаченкова

М.Ю. Петешенкова