Справа № 677/1568/21
Провадження № 2/677/192/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 серпня 2022 року м.Красилів

Красилівський районний суд Хмельницької області

в складі головуючого судді Гладій Л.М.,

за участі секретаря судового засідання Владюк Н.В.,

розглянувши за правилами спрощеного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Позов обґрунтовує тим, що вона є власником житлового будинку АДРЕСА_1 , на підставі Свідоцтва про спадщину за заповітом від 03 березня 2012 року. Крім неї у зазначеному будинку зареєстрований її син ОСОБА_2 , згідно довідки про склад сім`ї виданої реєстраційним відділом Красилівської міської ради Хмельницької області від 09 вересня 2021 року № 5143.

Однак, її син ОСОБА_2 не проживає в житловому приміщенні понад 10 років, про що складено комісією в складі спеціалістів Красилівської міської ради Акт обстеження сімей на встановлення факту проживання особи від 16 вересня 2021 року № 120.Відповідач не проживає в даній квартирі, не сплачує комунальні платежі, в утриманні житла участі не бере, особистих речей в квартирі не має і взагалі квартирою не цікавиться.Перешкод в користуванні жилим приміщенням відповідачу не чинилося.Факт реєстрації відповідача порушує право позивача на вільне розпорядження і користування майном, вона позбавлена можливості оформити субсидію на житлово-комунальні послуги.В 2004 році відповідач виїхав на постійне місце проживання в Росію, на даний час він зареєстрований та проживає в АДРЕСА_2 . Позивач з відповідачем періодично спілкується по телефону, але приїхати в м. Красилів з метою зняття з місця реєстрації в нього немає можливості. Факт проживання та реєстрації ОСОБА_2 в м. Сочі підтверджується копією його російського паспорта; копією довідки № 34, виданої 14 травня 2015 року загальноосвітньою школою № 11 м. Сочі Краснодарського краю про місце роботи в період з 01 грудня 2014 року по 14 травень 2015 року; копією доручення № 23 АА7183151, виданої 07 червня 2017 року нотаріусом Сочинського нотаріального округу, про те, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження м. Красилів Хмельницької області, громадянин України згідно паспорту громадянина України НОМЕР_1 , виданий 10 квітня 1997 року Красилівським РВ УМВС України в Хмельницькій області, що зареєстрований в Україні в АДРЕСА_1 уповноважив ОСОБА_3 прийняти спадщину і вести спадкові справи.

Позивач ОСОБА_1 подала заяву про розгляд справи у відсутності позивача та представника позивача, на позовних вимогах наполягала.

Відповідач ОСОБА_2 надіслав письмову заяву, в якій просив справу розглядати у його відсутності, вимоги позову визнав.

Суд вважає за можливе проводити розгляд справи за наявними в матеріалах справи доказами у відповідності до ст. 279 ЦПК України.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом та вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_1 є власником житлового будинку АДРЕСА_1 , на підставі Свідоцтва про спадщину за заповітом від 03 березня 2012 року.

Крім неї у зазначеному будинку зареєстрований її син ОСОБА_2 , згідно довідки про склад сім`ї виданої реєстраційним відділом Красилівської міської ради Хмельницької області від 09 вересня 2021 року № 5143 який є відповідачем по справі.

Однак, її син ОСОБА_2 не проживає в житловому приміщенні понад 10 років, про що складено комісією в складі спеціалістів Красилівської міської ради Акт обстеження сімей на встановлення факту проживання особи від 16 вересня 2021 року № 120.

В 2004 році відповідач виїхав на постійне місце проживання в Росію, на даний час він зареєстрований та проживає в АДРЕСА_2 . Позивач з відповідачем періодично спілкується по телефону, але приїхати в м. Красилів з метою зняття з місця реєстрації в нього немає можливості. Факт проживання та реєстрації ОСОБА_2 в м. Сочі підтверджується копією його російського паспорта; копією довідки № 34, виданої 14 травня 2015 року загальноосвітньою школою № 11 м. Сочі Краснодарського краю про місце роботи в період з 01 грудня 2014 року по 14 травень 2015 року; копією доручення № 23 АА7183151, виданої 07 червня 2017 року нотаріусом Сочинського нотаріального округу, про те, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження м. Красилів Хмельницької області, громадянин України згідно паспорту громадянина України НОМЕР_1 , виданий 10 квітня 1997 року Красилівським РВ УМВС України в Хмельницькій області, що зареєстрований в Україні в АДРЕСА_1 уповноважив ОСОБА_3 прийняти спадщину і вести спадкові справи.

Вказані обставини підтвердили у судовому засіданні свідки ОСОБА_4 , ОСОБА_5 .

Відповідно до статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Частиною 4 статті 10 ЦПК і статтею 17 закону «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою, та практику ЄСПЛ як джерело права.

Статтею 25 Загальної декларації прав людини, прийнятою та проголошеною в резолюції 217 А (ІІІ) Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 10 грудня 1948 року визначено, що кожна людина має право на такий життєвий рівень, включаючи їжу, одяг, житло, медичний догляд і необхідне соціальне обслуговування, що є необхідним для підтримки здоров`я й добробуту її самої та її родини.

Невід`ємне право кожної людини на житло закріплено і в інших міжнародно-правових документах про права людини, у тому числі в Міжнародному пакті про економічні, соціальні й культурні права від 16 грудня 1966 року (стаття 10).

Пунктом 1 статті 12 Міжнародного пакту про цивільні і політичні права від 16 грудня 1966 року наголошено, що право на житло має реалізовуватися за умови вільного вибору людиною місця проживання.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до практики ЄСПЛ під майном також розуміються майнові права.

Повага до права людини на житло закріплена також у статті 8 Європейської Конвенції з прав людини і основоположних свобод. У разі порушення цих прав передбачено право на судовий захист. Ніхто не може примусово бути позбавлений житла, безпідставно виселений із нього або визнаний таким, що втратив право користування жилим приміщенням. Воно охоплює насамперед право займати житло, не бути виселеною чи позбавленою свого житла. Це покладає на державні органи зобов`язання "вживати розумних і адекватних заходів для захисту прав" (рішення ЄСПЛ у справі Powell and Rayner v. the U.K. від 21 лютого 1990 року). Такий загальний захист поширюється як на власника квартири (рішення ЄСПЛ у справі Gillow v. the U. K. від 24 листопада 1986 року) так і наймача (рішення ЄСПЛ у справі Larkos v. Cyprus від 18 лютого 1999 року).

Згідно зі статтею 379 ЦК України житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них.

Згідно з частиною четвертою статті 9 ЖК Української РСР ніхто не може бути виселений із займаного приміщення або обмежений у праві користування ним інакше як на підставах і в порядку, передбаченому законодавством.

Відповідно до частини першої статті 71 ЖК Української РСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним.

Згідно зі статтею 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна.

Згідно з положеннями ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном.

Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК Української РСР, які передбачають, що власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (частина перша стаття 321 Цивільного кодексу України).

Відповідно до частини другої статті 406 ЦК України сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення.

Оскільки позивач є власником будинку АДРЕСА_1 і відповідач спільним побутом із позивачем не пов`язаний, тому його право на користування чужим майном підлягає припиненню на вимогу власника цього майна на підставі частини другої статті 406 ЦК України, а позов підлягає задоволенню.

На стягненні судових витрат позивач не наполягає. Користуючись принципом диспозитивності, визначеним ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд не виходить за межі заявлених позовних вимог, а тому підстав для стягнення судових витрат з відповідача на користь позивача не вбачається.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 9, 65, 71, 72 ЖК України, ст. 47 Конституції України, ст.ст. 81, 141, 264-265 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити.

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати таким, що втратила право на користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Хмельницького апеляційного суду через Красилівський районний суд Хмельницької області протягом 30 днів з дня проголошення рішення, а якщо особи, які брали участь у справі, не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення з дня отримання копії цього рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Л.М. Гладій