Справа № 201/1819/22
Провадження № 6/201/74/2022
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2022 року м. Дніпро

Жовтневий районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Демидової С.О.,

з секретарем судового засідання Шумейко А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі заяву товариства з обмеженою відповідальністю «ЦИКЛ ФІНАНС» про заміну стягувача,-

ВСТАНОВИВ:

ТОВ ЦИКЛ ФІНАНС звернулося до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження, шляхом заміни стягувача АТ «ОТП БАНК» на правонаступника ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» у виконавчому написі № 1297 вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баришицьким І.В. від 17 січня 2020 року. Зазначає, що 18 серпня 2021 року між АТ «ОТП БАНК» та ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» було укладено договір факторингу № 18/08/21 згідно якого товариство набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги до осіб, які є боржниками, у тому числі і до ОСОБА_1 за кредитним договором № від 10 вересня 2017 року. Заяву просить задовольнити.

Враховуючи, що неявка сторін у відповідності до ч.3 ст. 442 ЦПК України не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження, суд приходить до висновку про можливість розгляду заяви за їх відсутності.

Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, з`ясувавши всі фактичні обставини справи, суд вважає, що заява про заміну сторони виконавчого провадження не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається зі змісту поданої заяви, подана вона в порядку виконання судових рішень, передбаченому Розділом VI ЦПК України, із посиланням на положення ст.442 ЦПК України та ст.15 ЗУ «Про виконавче провадження».

Відповідно до статті 1 Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Пунктом 3 ч.1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів - зокрема, виконавчих написів нотаріусів.

Частиною п`ятою статті 15 цього Закону визначено, що в разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Відповідно до частини першої статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Частиною другою статті 74 цього Закону передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Згідно з частиною першою статті 287 КАС учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Відповідно до статті 379 КАС у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою заінтересованої особи суд може замінити сторону виконавчого провадження її правонаступником. Суд розглядає питання про заміну сторони виконавчого провадження в десятиденний строк у судовому засіданні з повідомленням державного виконавця або заінтересованої особи, що звернулися з поданням (заявою), та учасників справи.

З наведених норм убачається, що рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця можуть бути оскаржені до суду. Однак законодавець розмежовує порядок оскарження таких рішень дій чи бездіяльності при виконанні судових рішень та при виконанні рішень інших органів (посадових осіб). Норми Цивільного процесуального кодексу України, як і норми Кодексу адміністративного судочинства, також регламентують порядок заміни сторони виконавчого провадження.

Зокрема, згідно ст. 442 ЦПК у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця, приватного виконавця або за заявою сторони суд замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником. Відповідно до частини першої статті 431 ЦПК виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Отже, у порядку цивільного судочинства розглядаються усі спори, пов`язані із виконанням саме судових рішень, винесених місцевим судом. Однак, у разі оскарження рішень дій чи бездіяльності державного виконавця при виконанні рішень інших органів (зокрема, і виконавчого напису нотаріуса) такий спір має бути вирішений саме адміністративним судом в силу прямих приписів статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» та статті 287 КАС.

Таким чином, нормами Цивільного процесуального кодексу встановлено судовий контроль за виконанням рішень, ухвалених судами в порядку цивільного судочинства.

ТОВ ЦИКЛ ФІНАНС звернувся до суду з заявою про заміну сторони стосовно виконання виконавчого напису нотаріуса, а не судового рішення.

Судовий контроль за виконанням рішень інших органів покладено законодавством на адміністративні суди. Аналогічна позиція міститься в Постанові Верховного Суду від 27 січня 2021 року у справі № ЗВ380/22/20, в якій встановлено, що судовий контроль за виконанням рішень інших органів покладено законодавством на адміністративні суди.

Аналізуючи в сукупності норми статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» та статті 379 КАС України, беручи до уваги, що питання правомірності заміни сторони у виконавчому провадженні є, по суті, превентивним судовим контролем у відповідному виконавчому провадженні, це питання повинно вирішуватися в порядку адміністративного судочинства. Верховий Суд дійшов висновку, що питання заміни сторони виконавчого провадження, відкритого щодо виконання рішення іншого органу, а ніж суду, має бути розглянуто в порядку КАС України, яка в порядку частини 4 ст.263 ЦПК України застосовується судом в даних правовідносинах.

З урахуванням зазначеного суд вважає, що вказана заява є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 37, 352-355, 431, 442 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву товариства з обмеженою відповідальністю «ЦИКЛ ФІНАНС» про заміну стягувача залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі в 15-денний строк з дня її проголошення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя С.О. Демидова