Справа № 465/1210/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 березня 2022 року Залізничний районний суд м.Львова у складі головуючої судді Румілової Н.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства «Стоматологічна поліклініка №4» про стягнення невиплаченої заробітної плати, індексації заробітної плати та компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 19 лютого 2021 року звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що він у період з грудня 2018 по 11 березня 2020 р. знаходився у трудових відносинах з відповідачем, а саме працював на посаді заступника головного лікаря медичної частини у Комунальному некомерційному підприємстві «Стоматологічна поліклініка №4». При проведенні оплати праці його не повідомлялось про період, за який провадиться оплата праці, також не повідомлялась загальна сума заробітної плати з розшифровкою за видами виплат, розміри і підстави відрахувань та утримання із заробітної плати, сума заробітної плати, що належить до виплати. На підставі аналізу декларації про доходои головного лікаря Р.Нестора про нарахування заробітку за основним місцем роботи заробітку, дійшов висновку про те, що йому з січня 2019р. по 11 березня 2020р. систематично не доплачувалась заробітна плата. З врахуванням медичного лікарською стажу бульш ніж 10 років йому повинна нараховуватись щомісячна надбавка до посадового окладу у розмірі 20%. Відповідно до умов Колективного договору, який діяв станом на 01.01.2019р посадовий оклад заступника головного лікаря з медичної частини складає 95% від посадового окладу головного лікаря. Тому його посадовий оклад у 2019р. повинен складати 0,95*30347=28829,65 грн, а з врахуванням 20% щомісячної надбавки за медичний стаж 28829,65*12= 34595,58 грн./міс або 34595*12=415146,98 грн. у рік. Відповідно до довідки з пенсійного фонду форми ОК-5 йому за 2019р. було нараховано заробітної плати у сумі 144784,37 грн. Недоплата становить 415146,98-144784,37= 270362,59 грн.(двісті сімдесят тисяч триста шістдесят дві грн.59 коп.). Відповідно до довідки з пенсійного фонду форми ОК-5 Позивачу за січень 2020- березень 2020р було нараховано заробітної плати у сумі 39575,71 грн. Недоплата за січень, лютий та 7 робочих днів березня 2020р. становить 41147,45грн.Разом 270362,59+41147,45=311510,04 грн. Індексація заробітної плати за період січень 2019-січень 2021р. складає 32059,51 грн., 3% річних від суми невиплаченої заробітної плати складає 10307,09 грн. Разом сума невиплаченої заробітної плати, індексації заробітної плати та компенсації складає: 311510,04+32059,51+10307,09=353876,60 грн. Позивач 7 березня 2021 року подав заяву про збільшення позовних вимог, зазначивши, що він, перебуваючи на посаді заступника головного лікаря з медичної частини, працював за сумісництвом на посаді лікаря-стоматолога терапевта на 0,25 ставки та при поданні позову ця обставина не була врахована. Він був звільнений з посади заступника головного лікаря з медичної частини 11.03.2020 року, а з посади лікаря стоматолога -терапевта 25.03.2020 року. Просить суд стягнути з відповідача на свою користь невиплачену заробітну плату за період січень 2019-березень 2020р. з індексацію заробітної плати та компенсацією втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати у сумі 461628.42грн., в т.ч. 406640.65 грн. заробітної плати, 41542.29 грн.- індексації заробітної плати за період січень 2019- січень 2021р 13445,49 грн. 3% річних від суми невиплаченої заробітної плати.

Згідно вимог ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ст.274 Цивільного процесуального кодексу України в порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи, справи, що виникають з трудових відносин, а також може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Ухвалою суду визначено здійснювати судовий розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами.

Відповідачем був наданий відзив, згідно до якого він позов не визнає, зазначив, що позивач вводить суд в оману, оскільки всім працівникам видаються письмові повідомлення із зазначенням загальної суми заробітної плати з розшифровкою за видами виплат, розмірів і підстав відрахувань та утримань із заробітної плати, суми заробітної плати, що належить до виплати. Протягом всього строку перебування позивача у трудових відносинах з відповідачем він жодного разу не звертався до роботодавця з проханням роз`яснити надану йому в таких письмових повідомленнях інформацію що нарахування та виплати йому заробітної плати чи з проханнями надати додаткову інформацію стосовно цього. Позивач не надав суду жодного доказу, який підтверджує факт не видачі йому такого письмового повідомлення із зазначенням відомостей. Позивачу в КНП «СП №4» було нараховано: за 2019 рік 144 784,37 грн., з яких 141 991,08 грн - заступник головного лікаря з медичної частини, 2 793,29 грн. - сумісник лікар стоматолог-терапевт; за 2020 рік 39 575,71 грн., з яких 37 355,49 грн. - заступник головного лікаря з медичної частини, 2220,22 грн. - сумісник лікар стоматолог- терапевт. Зазначене збігається з наданими ним відомостями згідно довідок з ПФУ Форми ОК-5 за 2019-2020 роки, оскільки в довідках з ПФУ Форми ОК-5 вказується сукупна нарахована заробітна плата на підприємстві.Позивач був ознайомлений з розміром його окладу та штатним розписом, в якому цей оклад зазначено, що підтверджується його підписом на наказі КНП «СП №4» №240-к від 14.12.2018 року про прийняття його на посаду заступника головного лікаря з медичної частини позивача. Також був ознайомлений з колективним договором, правилами внутрішнього трудового розпорядку, умовами праці, шкідливістю, пільгами, компенсаціями, тощо. Нарахування та фактична виплата заробітної плати позивачеві здійснювались у відповідності до норм чинного законодавства згідно відпрацьованих годин у табелі обліку робочого часу в межах визначеного посадового окладу з додатковою індексацією. Нарахування чи не нарахування будь яких виплат Р.А.Нестору не стосуються позивача, не є предметом позову, тому і не підлягає дослідженню. Також просив врахувати, що позивач при влаштуванні на роботу 17.12.2018 року подав в кадрову службу КНП «СП №4» трудову книжку серії НОМЕР_1 від 22 вересня 1988 року, куди було здійснено запис про прийняття на посаду заступника головного лікаря з медичної частини. Зі змісту цієї трудової книжки неможливо встановити, що оплата праці на займаних раніше. Обчислення медичного стажу почалось з урахуванням медичного стажу при проходженні інтернатури, період 01.08.1996 року - 02.02.1998 року, оскільки такий не потребував додаткового підтвердження та був встановлений на підставі трудової книжки. На час звільнення з роботи позивача його медичний стаж становив 2 роки, 8 місяців, 24 дні, що є менше ніж мінімальний необхідний стаж в 3 роки для отримання надбавки за медичний стаж в розмірі 10%. Позивач впродовж усього періоду роботи не звертався до адміністрації КНП «СП №4» з претензіями, що стосувалися невиплати йому надбавки за медичний стаж, оскільки визнавав, що право на таку надбавку у нього відсутнє, документи, що підтверджують таке право ним подані не були. Такі документи позивачем не надані і суду. Також зазначив, що до позовної заяви долучена копія трудової книжки, що не є достовірним доказом, оскільки оригінал трудової книжки був втрачений, про що він повідомляв кадрову службу відповідача 28.02.2019 року, а тому кадровою службою було виготовлено дублікат трудової книжки серії НОМЕР_2 . Окрім того, вважає, що вимоги стосовно виплати заробітної плати в розмірі 95% окладу головного лікаря також не підлягають задоволенню, оскільки позивач присвоює собі всі складові заробітної плати керівника ЗОЗ Р.А.Нестора, хоча такі не були ним виконані, надані або здобуті в процесі його трудової діяльності і як наслідок не можуть слугувати складовою його заробітної плати, та вводить в суд в оману, посилаючись на видуманій ним умові Колективного договору про те, що посадовий оклад заступника головного лікаря з медичної частини повинен складати 95% від окладу головного лікаря. Позивачем при визначені суми стягнення не враховано розмір профспілкового внеску відповідно до Закону України «Про професійні спілки та гарантії їх діяльності» та Колективного договору, податку на доходи фізичних осіб та військового збору, які в обов`язковому порядку нараховуються на всі доходи фізичних осіб, в тому числі заробітну плату, і сплачуються податковими агентами, яким в цьому випадку є КНП «СП №4». Нарахування та фактична виплата заробітної плати позивачеві здійснювались у відповідності до норм чинного законодавства згідно відпрацьованих годин у табелі обліку робочого часу в межах визначеного посадового окладу з додатковою індексацією.

Дослідивши всі обставини по справі та перевіривши їх доказами, суд дійшов до висновку, що позов підлягає відмові з наступних підстав.

Відповідно до ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно зі статтею 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Рівність сторін передбачає, що кожній стороні має бути надана можливість представляти справу та докази в умовах, що не є суттєво гіршими за умови опонента

Згідно з частиною 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 знаходився у трудових відносинах з відповідачем з 17 грудня 2018 по 11 березня 2020р., працюючи у Комунальному некомерційному підприємстві «Стоматологічна поліклініка №4»,що підтверджується наданою позивачем копією трудової книжки та не заперечувалось відповідачем.

За наказом КНП «Стоматологічна поліклініка №4» за № 240-к від 14.12.2018 року прийнято на работу ОСОБА_1 на посаду заступника головного лікаря з медичної частини з 17.12.2018 року з посадовим окладом згідно штатного розпису. Наказом за №98-К від 07.06.2019 року ОСОБА_1 прийнятий на посаду лікаря-стоматолога терапевта на 0,25 ставки з 17.06.2019 року з посадовим окладом згідно штатного розпису. Наказом №191-к від 03.10.2019 року ОСОБА_1 звільнено з посади лікаря-стоматолога терапевта за сумісництвом 03.10.2019 року за угодою сторін, п.1 ст.36 КЗпП України. За наказом №17к від 29.01.2020 року прийнято ОСОБА_1 на посаду лікаря-стоматлога терапевта на 0,25 ставки з 03.02.2020 року з посадовим окладом згідно штатного розпису. Наказом 41-к від 10.03.2020 року звільнено ОСОБА_1 , лікаря-стоматолога терапевта, 25.03.2020 року за власним бажанням, стаття 38 КЗпП України.

Відповідно до довідки з пенсійного фонду форми ОК-5, наданої позивачем, позивачу за 2019р. було нараховано заробітну плату у сумі 144784,37 грн. Відповідно до довідки з пенсійного фонду форми ОК-5 позивачу за січень 2020- березень 2020р було нараховано заробітну плати у сумі 39575,71 грн.

Зазначені суми підтверджуються розрахунковими листами (табулеграмами), наданими відповідачем позивачу, згідно до яких позивачу було нараховано за 2019 рік 144 784,37 грн., з яких 141 991,08 грн - заступник головного лікаря з медичної частини, 2 793,29 грн. - сумісник лікар стоматолог-терапевт; за 2020 рік 39 575,71 грн., з яких 37 355,49 грн. - заступник головного лікаря з медичної частини, 2 220,22 грн. - сумісник лікар стоматолог- терапевт.

Відповідно до ст. 110 КЗпП України, ст. 30 Закону України «Про оплату праці» при кожній виплаті заробітної плати власник або уповноважений ним орган повинен повідомити працівника про такі дані, що належать до періоду, за який провадиться оплата праці: а) загальна сума заробітної плати з розшифровкою за видами виплат; б) розміри і підстави відрахувань та утримань із заробітної плати; в) сума заробітної плати, що належить до виплати.

Статтею 29 КЗпП України передбачено обов`язок власника або уповноваженого ним органу до початку роботи працівника за трудовим договором, зокрема: 1) роз`яснити працівникові його права і обов`язки та поінформувати під розписку про умови праці, наявність на робочому місці, на якому він працюватиме, небезпечних і шкідливих виробничих факторів, які ще не усунуто, та можливі наслідки їх впливу на здоров`я, його права на пільги і компенсації за роботу в таких умовах відповідно до законодавства і колективного договору; 2) ознайомити працівника з правилами внутрішнього трудового розпорядку та колективним договором; 3) визначити працівникові робоче місце, забезпечити його необхідними для роботи засобами; 4) проінструктувати працівника з питань техніки безпеки, виробничої санітарії, гігієни праці і протипожежної охорони.

Як вбачається з наказу про прийняття на работу № 240-к від 14.12.2018 року в якому зазначено, що позивача прийнято на посаду заступника головного лікаря з медичної частини з посадовим окладом згідно штатного розпису, позивач погодився з умовами прийняття його на роботу, що підтверджується його підписом на наказі, та, окрім того, ознайомився з колективним договором, правилами внутрішнього трудового розпорядку, умовами праці, шкідливістю, пільгами і компенсаціями, програмою вступного інструктажу і пожежною безпекою, посадовою інструкцією, тощо.

Згідно до п.п.1.2.1.3 Наказу МОЗ України №319 від 25.05.2006 року «Про затвердження норм робочого часу для працівників закладів та установ охорони здоров`я» встановлено 40 годинний робочий тиждень для керівників закладів та установ охорони здоров`я, їх заступників та 33 годинний робочий тиждень для лікарів, зайнятих виключно амбулаторним прийомом хворих.

Суд вважає, що відповідачем була врахована сумарна норма тривалості робочого часу за весь спірний період та здійснено нарахування та виплата заробітної плати у відповідності до норм чинного законодавства згідно відпрацьованих годин у табелі обліку робочого часу в межах визначеного посадового окладу з додатковою індексацією, а саме: сумарна річна норма тривалості робочого часу у 2019 році при 40-годинному робочому тижні складала 1993,0 годин, а сумарна норма тривалості робочого часу за січень-березень 2020 року при 40-годинному робочому тижні складала 495,0 годин з яких позивач на посаді заступника головного лікаря з медичної частини фактично відпрацював 1354,0 годин та 383,0 годин відповідно. Сумарна норма тривалості робочого часу за червень-жовтень 2019 року при 33- годинному робочому тижні складала 692,2 годин, враховуючи коефіцієнт посадового окладу позивача на посаді лікаря стоматолога-терапевта 0,25-692,2/4=173,05 годин, а сумарна норма тривалості робочого часу за лютий-березень 2020 року при 33- годинному робочому тижні складала 270,6 годин, враховуючи коефіцієнт посадового окладу позивача на посаді лікаря стоматолога-терапевта 0,25 - 270,6/4=67,65 годин, з яких позивач на посаді сумісника лікаря стоматолога-терапевта фактично відпрацював 82,0 годин та 60,65 годин відповідно. У відповідності до штатного розпису посадовий оклад на посаді заступника головного лікаря з медичної частини у 2019 та 2020 роках складав 12 000,00 грн, а на посаді лікаря стоматолога-терапевта у 2019 році - 3496,00 грн., у 2020 році - 3826,00 грн. , враховуючи коефіцієнт посадового окладу позивача на посаді лікаря стоматолога-терапевта 0,25 у 2019 році - 874,00 грн. та 956,50 грн. у 2020 році.

При розгляді справи суд не розглядає питання про правомірність чи не неправомірність нарахування та виплати будь-яких надбавок до заробітної плати керівника ЗОЗ Р. А. Нестору, оскільки таке не є предметом заявлених позовних вимог. Така обставина не стосується заявлених позовних вимог та не може бути досліджена судом.

Частиною 1 ст.4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Правомірність нарахування керівнику ЗОЗ Р.А.Нестору надбавки за медичний стаж жодним чином не стосується прав, обов`язків та законних інтересів позивача.

Стосовно питання нарахування виплати позивачу надбавки за вислугу років медичним та фармацевтичним працівникам державних та комунальних закладів охорони здоров`я в розмірі 20% суд приходить до наступного

Відповідно до ч.2 Порядку виплати надбавки за вислугу років медичним та фармацевтичним працівникам державних та комунальних закладів охорони здоров`я, що затверджено постановою КМУ №1418 від 29.12.2009 року надбавка за вислугу років в розмірі 20% установлюється медичним та фармацевтичним працівникам державних та комунальних закладів охорони здоров`я в разі наявності відповідного стажу більше 10 років. Таким стажем відповідно до ч. 4 Порядку є стаж роботи у будь- яких державних та комунальних установах, закладах та організаціях незалежно від підпорядкування на посадах, визначених ч.3 Порядку, за умови, що оплата праці таких працівників здійснюється відповідно до умов оплати праці медичних працівників державних та комунальних закладів охорони здоров`я.

Такі умови оплати праці передбачені Наказом Міністерства праці та соціальної голітки України, Міністерства охорони здоров`я України №308/519 від 05.10.2005 року «Про впорядкування умов оплати праці працівників закладів охорони здоров`я та установ соціального захисту населення».

Згідно з ч. 5. Порядку документом для визначення стажу роботи, який дає право на одержання надбавки за вислугу років, є трудова книжка або інші документи, що відповідно до законодавства підтверджують наявність стажу роботи.

Суд вважає, що при вирішенні питання нарахування виплати позивачу надбавки за вислугу років правильно було враховано відомості з наданого позивачем дублікату тружовоїх книжки, оскільки зі змісту цієї трудової книжки неможливо встановити, що оплата праці на займаних раніше позивачем посадах здійснювалась відповідно до Наказу №308/519 від 05.10.2005 року. Оскільки такі довідки позивачем не було надано відповідачем обчислення почалось з початку з урахуванням медичного стажу при проходженні інтернатури, період 01.08.1996 року - 02.02.1998 року, оскільки такий не потребував додаткового підтвердження та був встановлений на підставі трудової книжки.

Суд не приймає до уваги посилання позивача на те, що посадовий оклад заступника головного лікаря з медичної частини повинен складати 95% від окладу головного лікаря, оскільки абзацом 2 п 7.1 Колективного договору визначено, що основна заробітна плата працівників КНП «СП №4» встановлюється у вигляді посадових окладів, що визначені у штатному розписі.

Суд враховує, що позивач, висуваючи вимогу з невиплати заробітної плати за 2019-2020 рік при визначені суми стягнення не врахував розмір профспілкового внеску відповідно до Закону України «Про професійні спілки та гарантії їх діяльності» та Колективного договору, податку на доходи фізичних осіб та військового збору, які в обов`язковому порядку нараховуються на всі доходи фізичних осіб, в тому числі заробітну плату, і сплачуються податковими агентами, яким в цьому випадку є КНП «СП №4».

Таким чином, суд приходить до висновку, що нарахування та фактична виплата заробітної плати позивачеві здійснювались відповідачем у відповідності до норм чинного законодавства згідно відпрацьованих годин у табелі обліку робочого часу в межах визначеного посадового окладу з додатковою індексацією.

Тому у задоволенні позову слід відмовити у повному обсязі, вважає заявлені вимоги не доведеними.

Керуючись ст.10, 11, 12, 81, 89, 263, 264, 265, 274 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

У позові ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства «Стоматологічна поліклініка №4» про стягнення невиплаченої заробітної плати, індексації заробітної плати та компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати відмовити.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Львівського апеляційного суду через Залізничний районний суд м. Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: Н.М.Румілова