Ухвала

25 серпня 2022 року

м. Київ

справа № 462/1720/21

провадження № 61-7977ск22

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Стрільчука В. А., розглянувши касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Данильчука Віталія Михайловича на рішення Залізничного районного суду міста Львова від 09 вересня 2021 року та постанову Львівського апеляційного суду від 07 червня 2022 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Львівської міської ради, про визначення частки померлої у праві спільної сумісної власності на квартиру та визнання права власності на частку квартири за набувальною давністю,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з указаним позовом, в якому просила: визначити частку померлої ОСОБА_4 у праві спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1 в розмірі 1/5 частки; визнати за нею право власності за набувальною давністю на 1/5 частки в зазначеній квартирі, після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 .

Рішенням Залізничного районного суду міста Львова від 09 вересня 2021 року позов задоволено частково. Визначено частку померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 у праві спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1 в розмірі 1/5 частки. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Постановою Львівського апеляційного суду від 07 червня 2022 року (повний текст якої складено 08 червня 2022 року) апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Данильчука В. М. залишено без задоволення, а рішення Залізничного районного суду міста Львова від 09 вересня 2021 року - без змін.

15 серпня 2022 року, тобто з пропуском встановленого законом строку на касаційне оскарження, представник ОСОБА_1 - адвокат Данильчук В. М. подав засобами поштового зв`язку до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Залізничного районного суду міста Львова від 09 вересня 2021 року та постанову Львівського апеляційного суду від 07 червня 2022 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення в частині в частині відмови в задоволенні позовної вимоги про визнання права власності на частку квартири за набувальною давністю і ухвалити в цій частині нове рішення, яким задовольнити вказану вимогу.

Представник ОСОБА_1 - адвокат Данильчук В. М. заявив клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження рішення Залізничного районного суду міста Львова від 09 вересня 2021 року та постанови Львівського апеляційного суду від 07 червня 2022 року, посилаючись на те, що він як представник Данильчук В. М. отримав копію оскаржуваної постанови апеляційного суду 22 липня 2022 року, що підтверджується розпискою про отримання судового рішення, наявною в матеріалах справи.

Клопотання не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно зі статтею 390 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення. Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.

Відповідно до частин п`ятої, шостої статті 272 ЦПК України учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса відсутня. Днем вручення судового рішення є: 1) день вручення судового рішення під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Якщо судове рішення надіслано на офіційну електронну адресу пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.

В матеріалах касаційного провадження міститься заява представника ОСОБА_1 - адвоката Данильчука В. М. про долучення доказів до клопотання про зменшення розміру судового збору за подання касаційної скарги, яка подана адвокатом Данильчуком В. М. до Верховного Суду через підсистему «Електронний суд».

Згідно з відповіддю № 26666 на запит про наявність зареєстрованого Електронного кабінету ЄСІТС від 25 серпня 2022 року Данильчук В. М. (РНОКПП: НОМЕР_1 ) має зареєстрований Електронний кабінет у підсистемі Електронний суд ЄСІТС, дата реєстрації - 12 березня 2019 року.

Зі змісту оскаржуваних судових рішень вбачається, що адвокат Данильчук В. М. представляв інтереси ОСОБА_1 в судах першої та апеляційної інстанцій.

В розпорядженні Верховного Суду відсутня інформація про отримання чи неотримання представником ОСОБА_1 - адвокатом Данильчуком В. М. копії постанови Львівського апеляційного суду від 07 червня 2022 року на його офіційну електронну адресу, тому заявнику необхідно надати таку інформацію до Верховного Суду.

Згідно з підпунктом 5.8 пункту 5 Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, затвердженого рішення Вищої ради правосуддя від 17 серпня 2021 року № 1845/0/15-21 офіційна електронна адреса - сервіс Електронного кабінету ЄСІТС, адреса електронної пошти, вказана користувачем в Електронному кабінеті ЄСІТС, або адреса електронної пошти, вказана в одному з державних реєстрів.

З огляду на зазначене викладені у клопотанні представника ОСОБА_1 - адвоката Данильчука В. М. підстави пропуску строку на касаційне оскарження рішення Залізничного районного суду міста Львова від 09 вересня 2021 року та постанови Львівського апеляційного суду від 07 червня 2022 року є неповажними, а безпідставне поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, тому касаційну скаргу необхідно залишити без руху, а особі, яка її подала, надати строк для усунення вказаного недоліку, а саме - направити до суду касаційної інстанції заяву про поновлення процесуального строку на касаційне оскарження судових рішень, в якій навести належні підстави для поновлення цього строку та надати відповідні докази.

Представник ОСОБА_1 - адвокат Данильчук В. М. також заявив клопотання про зменшення розміру судового збору за подання касаційної скарги, посилаючись на те, що розмір судового збору, який підлягає сплаті, а саме - 3 632 грн, перевищує 5 % розміру річного доходу ОСОБА_1 за попередній календарний рік (38 985,42 х 5 % = 1 949,27 грн). Враховуючи поганий майовий стан ОСОБА_1 розмір судового збору, який підлягає сплаті за подання касаційної скарги, необхідно зменшити на 75 %, тобто до 908 грн, що забезпечить їй право на судовий захист.

Клопотання не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з частинами першою та третьою статті 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до оплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Спеціальним законом, який визначає правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору, є Закон України «Про судовий збір».

Відповідно до статті 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

За змістом цієї практики щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, наведеній, зокрема у рішеннях Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справах «Гергел і Георгета Стоїческу проти Румунії», «Креуз проти Польщі», сплата судових витрат не повинна перешкоджати доступу до суду, ускладнювати цей доступ таким чином, щоб завдати шкоди самій суті цього права. Судовий збір має бути розумним, таким, що з урахуванням фінансового положення заявника може бути ним сплачений. Великий розмір судових витрат, який не враховує фінансове положення заявників, може бути розглянутий як такий, що непропорційно обмежує право на доступ до правосуддя.

ЄСПЛ також вказав, що інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовувати накладення фінансових обмежень на доступ особи до суду. Положення пункту 1 статті 6 Конвенції про виконання зобов`язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає просто відсутність втручання, але й може вимагати вчинення позитивних дій у різноманітних формах з боку держави; не означає воно й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах і так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах (Рішення ЄСПЛ у справі «Креуз проти Польщі» («Kreuz v. Poland») від 19 червня 2001 року, пункт 59).

Оцінюючи фінансовий стан особи, яка звертається до суду з вимогою про звільнення її від сплати судового збору, зменшення його розміру, надання відстрочки чи розстрочки в його сплаті, національні суди повинні встановлювати наявність у такої особи реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового стану (рішення ЄСПЛ «Kniat v. Poland» від 26 липня 2005 року, пункт 44; рішення ЄСПЛ «Jedamski and Jedamska v. Poland» від 26 липня 2005 року, пункти 63-64).

Вимога про сплату державного мита є стримуючою мірою для потенційних позивачів від пред`явлення безрозсудних і необґрунтованих позовів. Для того, щоб гарантувати справедливий баланс між підтримкою нормального функціонування судової системи і захистом інтересів заявника при поданні позову до суду, внутрішньодержавні суди звільняють від сплати державного мита заявників, які можуть підтвердити свій поганий фінансовий стан (рішення ЄСПЛ у справі «Шишков проти Росії» («Shishkov v. Russia») від 20 лютого 2014 року, пункт 111).

Ставка судового збору, чинна на час подання касаційної скарги на рішення суду, встановлена статтею 4 Закону України «Про судовий збір» та визначена в розмірі 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Відповідно до частини четвертої статті 6 Закону України «Про судовий збір», якщо скаргу (заяву) подано про перегляд судового рішення в частині позовних вимог (сум, що підлягають стягненню за судовим рішенням), судовий збір за подання скарги (заяви) вираховується та сплачується лише щодо перегляду судового рішення в частині таких позовних вимог (оспорюваних сум).

Як зазначено вище, представник ОСОБА_1 - адвокат Данильчук В. М. оскаржив рішення Залізничного районного суду міста Львова від 09 вересня 2021 року та постанову Львівського апеляційного суду від 07 червня 2022 року в частині в частині відмови в задоволенні позовної вимоги про визнання права власності на частку квартири за набувальною давністю.

Рішенням Залізничного районного суду міста Львова від 09 вересня 2021 року встановлено, що за вимогу про визнання права власності на частку квартири за набувальною давністю ОСОБА_1 сплатила 908 грн.

Тобто розмір судового збору за подання касаційної скарги становить 1 816 грн (908 х 200 %).

Згідно з довідкою про доходи від 09 серпня 2022 року № 7380 9039 1953 1311, виданою Відділом обслуговування громадян № 7 (сервісний центр) Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, сума пенсії ОСОБА_1 за період з 01 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року складає 38 985,42 грн.

5 % від 38 985,42 грн становить 1 949,27.

Наведені адвокатом Данильчуком В. М. обставини не можуть бути підставою для зменшення ОСОБА_1 розміру судового збору, оскільки розмір судового збору, який підлягає сплаті за подання касаційної скарги в цій справі (1 816 грн), не перевищує 5 % розміру річного доходу ОСОБА_1 за попередній календарний рік (1 949,27 грн). Крім цього, адвокат Данильчук В. М. не надав доказів на підтвердження того, що майновий стан ОСОБА_1 на день звернення з касаційною скаргою перешкодив їй сплатити судовий збір у встановлених законодавством порядку і розмірі.

Враховуючи встановлений законом обов`язок сплатити судовий збір та відсутність у ОСОБА_1 пільг щодо його сплати, можна зробити висновок про те, що належний баланс між інтересами держави у стягненні судового збору за розгляд справи та інтересами заявника стосовно можливості звернення до суду касаційної інстанції (за умови виконання вимог закону щодо оплати касаційної скарги судовим збором в повному обсязі) в цій справі дотримано.

Таким чином, ОСОБА_1 необхідно сплатити судовий збір за подання касаційної скарги до Верховного Суду.

Як зазначено вище, розмір судового збору за подання касаційної скарги становить 1 816 грн.

Згідно з квитанцією від 15 серпня 2022 року ID6103-8394-0943-2478 ОСОБА_1 сплатила судовий збір за подання касаційної скарги в цій справі в розмірі 908 грн, тому їй необхідно доплатити 908 грн (1 816 - 908).

Недоплачена сума судового збору за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду в розмірі 908 грн має бути перерахована або внесена за реквізитами: отримувач коштів - ГУК у м. Києві/Печерс. р н/22030102, код за ЄДРПОУ - 37993783, банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), номер рахунку отримувача (стандарт IBAN) UA0026007, код класифікації доходів бюджету - 22030102, найменування податку, збору, платежу - «Судовий збір (Верховний Суд, 055)».

Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір». На підтвердження сплати судового збору необхідно надати Верховному Суду оригінал квитанції (платіжного доручення).

Відповідно до частин другої, третьої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу (залишення заяви без руху), про що суддею постановляється відповідна ухвала. Касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 390 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку або навести інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті касаційного провадження на підставі пункту 4 частини другої статті 394 цього Кодексу.

Отже, касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Данильчука В. М. необхідно залишити без руху з наданням можливості усунути вищевказані недоліки.

Керуючись статтями 185, 390, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні клопотання представника ОСОБА_1 - адвоката Данильчука Віталія Михайловича про поновлення строку на касаційне оскарження.

Визнати наведені у клопотанні представника ОСОБА_1 - адвоката Данильчука Віталія Михайловича підстави пропуску строку на касаційне оскарження рішення Залізничного районного суду міста Львова від 09 вересня 2021 року та постанови Львівського апеляційного суду від 07 червня 2022 року неповажними.

Відмовити в задоволенні клопотання представника ОСОБА_1 - адвоката Данильчука Віталія Михайловича про зменшення розміру судового збору за подання касаційної скарги.

Касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Данильчука Віталія Михайловича на рішення Залізничного районного суду міста Львова від 09 вересня 2021 року та постанову Львівського апеляційного суду від 07 червня 2022 року залишити без руху та надати для усунення зазначених вище недоліків строк десять днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали в частині подання заяви про поновлення строку на касаційне оскарження із зазначенням інших поважних підстав для його поновлення та наданням відповідних доказів у відкритті касаційного провадження буде відмовлено.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали в частині доплати судового збору, касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В. А. Стрільчук