ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 639/651/20 Номер провадження 22-ц/814/1839/22Головуючий у 1-й інстанції Труханович В.В. Доповідач ап. інст. Пікуль В. П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2022 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Пікуля В.П.,

суддів Одринської Т.В., Панченка О.О.,

при секретарі Філоненко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник адвокат Катріч Марія Миколаївна, на рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 21 грудня 2020 року (повний текст рішення складено 21 грудня 2020 року) по справі за позовом ОСОБА_2 до Харківської міської ради, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання права власності на частину житлового будинку із надвірними будівлями у порядку набувальної давності,

В С Т А Н О В И В:

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовної заяви

У лютому 2020 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Харківської міської ради, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання права власності на частину житлового будинку із надвірними будівлями у порядку набувальної давності.

В обґрунтування позову зазначено, що 26 лютого 1997 року він постійно проживає та зареєстрований у домоволодінні за адресою: АДРЕСА_1 , у якому на праві приватної власності йому належить 45/100 частини домоволодіння на підставі рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 29 листопада 2011 року по справі № 2-3132/2011, заочного рішення (додаткове) Жовтневого районного суду м. Харкова від 15 лютого 2012 року по справі № 2-3132/2011.

Під час постановлення судового рішення Жовтневим районним судом м. Харкова по справі № 2-3132/2011, позивачу стало відомо, що власниками 7/100 частини домоволодіння є подружжя ОСОБА_5 , які зі слів сусідів вже давно померли. Сімейство ОСОБА_5 займали приміщення 3-2, 3-3, 3-4 у будинку літ. А-1, якими позивач користується з часу заселення у домоволодіння.

Позивач вважає, що він добросовісно заволодів зазначеними приміщеннями, бо не міг знати про наявність права власності на них у інших осіб, бо він постійно користується ними, здійснює за ними господарчий догляд, завдяки чому будинок літ. А-1 зберігся та виконує належні йому функції, що він ніколи не приховував свого володіння цією нерухомістю та ніхто та ніколи не претендував на неї. Позивач вважає, що в нього є всі підстави для звернення до суду з позовом про визнання за ним права власності на ці приміщення в порядку набувальної давності. Додатково позивач посилається на те, що вважав зазначену частку вже отриманою ним за рішенням суду від 29 листопада 2011 року.

У зв`язку з вищевказаним, позивач прохав суд ухвалити рішення, на підставі якого визнати за ним право власності на 7/100 частин домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку набувальної давності.

Короткий зміст рішення суду

Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 21 грудня 2020 року позовні вимоги ОСОБА_2 до Харківської міської ради, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання права власності на частину житлового будинку із надвірними будівлями у порядку набувальної давності задоволено.

Визнано за ОСОБА_2 право власності на 7/100 частин домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку набувальної давності.

Короткий зміст апеляційної скарги

Не погодившись з рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 21 грудня 2020 року, його в апеляційному порядку оскаржив ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі скаржник просить скасувати рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 21 грудня 2020 року та скасувати державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на 7/100 частини домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за ОСОБА_2 від 29 березня 2020 року.

Позиція учасників справи

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

На думку скаржника, рішення місцевого суду прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права та таким, що підлягає скасуванню. Крім того, судом першої інстанції було неповно з`ясовано обставини справи, які мають суттєве значення для правильного вирішення справи та ухвалення справедливого та законного рішення.

Особа, яка подала апеляційну скаргу зазначає, що позивач та співвласники спірного домоволодіння надали завідомо неправдиві свідчення, які мали важливе значення для правильного вирішення справи, адже він разом із своєю сім`єю мешкає з 1996 року в 7/100 частинах домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Щодо відзиву на апеляційну скаргу

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

Відповідно до частини третьої статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Позиція учасників справи в суді апеляційної інстанції

Позивач ОСОБА_2 під час судового засідання заперечував проти задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 , прохав рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 21 грудня 2020 року залишити без змін.

Інші учасники справи, будучи належним чином повідомлені про час, дату та місце судового засідання, до суду апеляційної інстанції не з`явилися.

Представник особи, яка подала апеляційну скаргу також направила, з використанням підсистеми «Електронний суд», в день засідання довідку Харківської гімназії №65 Харківської міської ради Харківської області, як одне з підтверджень порушень прав її довірителя.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Колегія суддів заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення позивача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходить до такого висновку.

Щодо норм права

Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси особи, і залежно від встановленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або про відмову в їх задоволенні.

Частиною першою статті 352 ЦПК України визначено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Пунктом 3 частини першої статті 362 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.

Так, закон визначає коло осіб, що наділені процесуальним правом на апеляційне оскарження судового рішення, які поділяються на дві групи: учасники справи, а також особи, які участі у справі не брали, але судове рішення стосується їх прав, інтересів та (або) обов`язків. На відміну від оскарження судового рішення учасником справи, не залучена до участі у справі особа повинна довести наявність у неї правового зв`язку зі сторонами спору або безпосередньо судовим рішенням через обґрунтування наявності трьох критеріїв: вирішення судом питання про її (1) право, (2) інтерес, (3) обов`язок і такий зв`язок має бути очевидним та безумовним, а не ймовірним.

При цьому судове рішення, оскаржуване не залученою до участі у справі особою, повинно безпосередньо стосуватися прав, інтересів та обов`язків цієї особи, тобто судом має бути розглянуто й вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких на момент розгляду справи та прийняття рішення судом першої інстанції є скаржник, або міститься судження про права та обов`язки цієї особи у відповідних правовідносинах.

Рішення є таким, що прийняте про права та обов`язки особи, яка не була залучена до участі у справі, якщо в мотивувальній частині рішення містяться висновки суду про права та обов`язки цієї особи, або у резолютивній частині рішення суд прямо вказав про права та обов`язки таких осіб. У такому випадку рішення порушує не лише матеріальні права осіб, не залучених до участі у справі, а й їх процесуальні права, що витікають із сформульованого в пункті 1 статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод положення про право кожного на справедливий судовий розгляд при визначенні його цивільних прав і обов`язків.

Позиція апеляційного суду

Із рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 21 грудня 2020 року та матеріалів справи слідує, що оскаржуване судове рішення не стосуються безпосередньо прав, інтересів та обов`язків ОСОБА_1 .

При цьому, також рішенням суду не вирішувалися права та обов`язки ОСОБА_1 , зокрема, в мотивувальній частині рішення не містяться висновки суду про його права та обов`язки, не вказано і в резолютивній частині рішення про його права та обов`язки.

Колегія суддів зазначає, що цивільне процесуальне законодавство встановлює обов`язок доказування і подання доказів, а саме частиною першою статті 81 ЦПК України закріплено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Крім того, статтями 77-80 ЦПК України передбачено вимоги, яким мають відповідати подані до суду докази за для встановлення та доведення певного факту, про існування якого наголошує учасник судового процесу: належність, допустимість, достовірність та достатність доказів.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина шоста статті 81 ЦПК України).

Так, на підтвердження факту проживання особою, яка подала апеляційну скаргу за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 до суду апеляційної інстанції було подано: довідку Харківської гімназії №65 Харківської міської ради Харківської області від 23 квітня 2021 року №09-17/209 в якій вказано, що ОСОБА_6 мешкав за адресою: АДРЕСА_1 (т.1, а.с. 222); копію договору купівлі-продажу квартири від 09 вересня 2003 року, відповідно до якого ОСОБА_7 (продавець) продав, а ОСОБА_8 (покупець) купив квартиру АДРЕСА_2 (т.1, а.с. 225); копію заяви про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 384 КК України (т.1, а.с. 226-228); медичну документацію, в якій вказано місце проживання - АДРЕСА_1 (т.1, а.с. 229-236); численні рахунки про оплату комунальних послуг та квитанції про здійснення їх оплати (т.1, а.с. 237-307).

Аналізуючи подані разом з апеляційною скаргою письмові докази, колегія суддів зазначає, що на підставі вищевказаних доказів неможливо встановити факт проживання скаржника в домоволодінні, яке розташовано за адресою: АДРЕСА_1 .

Так, інформація, яка зазначена в довідці Харківської гімназії №65 Харківської міської ради Харківської області, медичній документації та копії заяви про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 384 КК України, є такою, на підставі якої неможливо встановити дійсні обставини справи, адже повністю залежить від наданої певною особою інформації, в достовірності якої неможливо переконатись.

Що ж стосується копій рахунків про оплату за спожиту електричну енергію та квитанції про здійснення їх оплати, то колегія суддів зазначає, що в рахунках АК «Харківобленерго», ПрАТ «Харківенергозбут» вказано особові рахунки, які відкрито на ім`я « ОСОБА_9 », крім того з квитанцій про оплату даних комунальних послуг зазвичай неможливо встановити особу платника, адже останні містять відомості про дату, суму, вид оплаченої послуги та відомості, пов`язані з особовим рахунком. До того ж, колегія суддів зазначає, що на підставі лише квитанцій про оплату комунальних послуг неможливо встановити факт проживання особи у спірному помешканні.

Крім того, в рахунках про оплату вивозу сміття з приватного сектору ТОВ «Харків Екоресурс» за адресою: АДРЕСА_1 , вказано особовий рахунок № НОМЕР_1 із зазначенням ім`я споживача « ОСОБА_10 », зв`язок якого з скаржником при розгляді даної справи неможливо встановити.

Враховуючи, що особою, яка подала апеляційну скаргу не було подано до суду апеляційної інстанції належні, достовірні та достатні докази на підтвердження його факту проживання в будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , то колегія суддів позбавлена можливості встановити зв`язок між скаржником та оскаржуваним ним рішенням.

Отже, подаючи апеляційну скаргу на вищевказане рішення,ОСОБА_1 не довів, що цим судовим рішенням вирішувались питання щодо його прав, свобод, інтересів та обов`язків, адже саме лише посилання на те, що він проживає разом із сім`єю у спірному домоволодінні без підтвердження вказаного є недостатнім для доведення факту впливу оскаржуваного судового рішення на особу, яка подає апеляційну скаргу.

До того ж, в оскаржуваному рішенні відсутні посилання на особу скаржника.

Відтак, відсутній очевидний та безумовний зв`язок між рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 21 грудня 2020 року та між правами, інтересами та (або) обов`язками особи, яка подала апеляційну скаргу.

Висновок щодо апеляційної скарги

Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до переконання, що відсутній очевидний та безумовний зв`язок між рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 21 грудня 2020 року та правами, інтересами та (або) обов`язками особи, яка подала апеляційну скаргу.

Зважаючи на те, що після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 з підстав вирішення судом питання про його права, свободи, інтереси та обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та обов`язки щодо нього не вирішувалися, колегія суддів, із урахуванням положень пункту третього частини першої статті 362 ЦПК України, приходить до переконання про необхідність закриття апеляційного провадження по даній справі.

Керуючись статтею 362 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник адвокат Катріч Марія Миколаївна, на рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 21 грудня 2020 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Харківської міської ради, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання права власності на частину житлового будинку із надвірними будівлями у порядку набувальної давності закрити.

Ухвала набирає законної сили з дня прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 10 жовтня 2022 року.

Головуючий В.П. Пікуль

Судді Т.В. Одринська

О.О. Панченко