КОМСОМОЛЬСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД
Справа № 534/1033/20
Провадження № 2/534/29/22
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 липня 2022 року місто Горішні Плавні

Комсомольський міський суд Полтавської області в складі головуючого судді Куц Т.О., з участю: секретаря судового засідання Хвіст Т.В., представника позивача ОСОБА_1 , представника відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3

розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за цивільним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , яка діє в своїх інтересах та як законний представник неповнолітньої ОСОБА_5 , треті особи: ОСОБА_6 , орган опіки та піклування Горішньоплавнівської міської ради Полтавської області про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням,

встановив:

ОСОБА_7 звернувся до суду із зазначеним позовом до ОСОБА_2 , яка діє в своїх інтересах та як законний представник неповнолітньої ОСОБА_5 , посилаючись на те, що йому на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 03.04.2020 належить квартира АДРЕСА_1 , яку він придбав у ОСОБА_6 та в якій зареєстрована ОСОБА_2 разом із неповнолітньою ОСОБА_5 . Позивач зазначив, що через них він позбавлений права користування вказаною квартирою, оскільки останні у добровільному порядку не знялися з реєстрації за зазначеною адресою.

Посилаючись на порушення своїх прав, позивач просив суд не чинити йому перешкоди у користуванні та розпорядженні квартирою. ОСОБА_2 та її донька не мають жодних майнових та немайнових прав на квартиру, ОСОБА_2 має у власності 1/3 частину квартири АДРЕСА_2 , на момент укладення договору купівлі -продажу від 03.04.2020 неповнолітня ОСОБА_8 не була зареєстрована у спірній квартирі.

Ухвалою суду від 20.08.2020 провадження у справі відкрито за правилами загального позовного провадження.

Позивач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином.

Представник позивача адвокат Костянецький А.Г. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, посилаючись на обставини зазначені у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявилась, про дату, час і місце судового засідання була повідомлена належним чином.

Представник відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3 в судовому засіданні проти позову заперечувала, посилаючись на його необґрунтованість та безпідставність, при цьому посилалась на те, що позивач при укладанні договору купівлі-продажу спірної квартири був достовірно обізнаний про право ОСОБА_2 та її неповнолітньої доньки ОСОБА_9 на користування квартирою.

Третя особа ОСОБА_6 в судове засідання не з`явилась, про розгляд справи повідомлена належним чином, від неї до суду надійшла заява, відповідно до якої просить розглядати справу у її відсутність.

Представник третьої особи органу опіки та піклування Горішньоплавнівської міської ради Полтавської області в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином. Від нього до суду надійшла заява, про розгляд справи у його відсутність.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи сторін, проаналізувавши і оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд, вважає що між сторонами виникли правовідносини, які регулюються главою 32 Цивільного кодексу України та главою другою та шостою Житлового кодексу України.

Матеріалами справи встановлено, що позивачу ОСОБА_7 на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 03.04.2020 належить квартира АДРЕСА_3 (а.с.8-9).

Встановлено, що договір купівлі-продажу від 03.04.2020 був укладений між позивачем ОСОБА_7 та ОСОБА_6 колишньою власницею вищевказаної квартири, якій квартира належала на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 08.08.2003 за №3739.

Відповідно до п. 8 вказаного договору, представник продавця свідчить, що відносно квартири відсутні права користування недієздатних чи обмежено дієздатних осіб, а також малолітніх та неповнолітніх дітей, які обмежували б право на відчуження зазначеної квартири, що підтверджується довідкою, виданою виконавчим комітетом Горішньоплавнівської міської ради Полтавської області від 02.04.2020 за №20-22/3443. У вказаній квартирі зареєстровано місце проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до довідки житлового відділу сектору з питань реєстрації місця проживання фізичних осіб в квартирі АДРЕСА_1 зареєстрована ОСОБА_6 , ОСОБА_2 (а.с.13).

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 була зареєстрована у спірній квратирі колишньою власницею квартири, однак після укладення договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 від 03.04.2020 добровільно не знялася з реєстрації за зазначеною адресою.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно ОСОБА_2 належить на праві власності 1/3 частина квартири АДРЕСА_2 (а.с.6-7).

Відповідно до довідки житлового відділу сектору з питань реєстрації місця проживання фізичних осіб №20-22/7183 від 28.07.2020 ОСОБА_2 та ОСОБА_5 зареєстровані в квартирі АДРЕСА_1 (а.с.23).

Рішенням Комсомольського міського суду Полтавської області від 26.03.2021, визнано незаконними рішення органу реєстрації виконавчого комітету Горішньоплавнівської міської ради Полтавської області в особі Сектору з питань реєстрації місця проживання фізичних осіб житлового відділу департаменту економічного розвитку та ресурсів виконкому Горішньоплавнівської міської ради Полтавської області від 02.04.2020 про зняття ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_4 у зв`язку з вибуттям за адресою: АДРЕСА_5 та рішення від 02.04.2020 про реєстрацію місця проживання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_5 .

Зобов`язано орган реєстрації - виконавчого комітету Горішньоплавнівської міської ради Полтавської області сформувати і внести дані про скасування зняття з реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_4 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проведеної 02.04.2020 до реєстру територіальної громади; сформувати інформацію про скасування зняття з реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_4 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проведеної 02.04.2020, для її передачі до Єдиного державного демографічного реєстру.

Зобов`язано орган реєстрації - виконавчий комітет Горішньоплавнівської міської ради Полтавської області сформувати і внести дані про скасування зняття з реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_5 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проведеної 02.04.2020 до реєстру територіальної громади; сформувати інформацію про скасування зняття з реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_5 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проведеної 02.04.2020, для її передачі до Єдиного державного демографічного реєстру.

Постановою Полтавського апеляційного суду від 12.08.2021 вказане рішення залишено без змін.

Відповідно до Постанови Верховного Суду від 24.11.2021 рішення Комсомольського міського суду Полтавської області від 26.03.202 та постанову Полтавського апеляційного суду від 12.08.2021 скасовано. Позовні вимоги ОСОБА_2 в інтересах неповнолітньої ОСОБА_9 до виконавчого комітету Горішньоплавнівської міської ради Полтавської області про визнання рішень незаконними та зобов`язання вчинити дії відмовлено.

Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Права власника житлового будинку, квартири визначенні статтями 317, 383 ЦК України та ст. 150 ЖК, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у права власника можливе лише на підставах, передбачених законом. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження його майна.

Судом встановлено, що відповідачка колишній член сім`ї ОСОБА_6 яка за її згодою була зареєстрована в квартирі АДРЕСА_1 .

Отже право відповідачки ОСОБА_2 на користування спірною квартирою виникло за згодою колишнього власника квартири, тобто ОСОБА_6 , а не ОСОБА_7 .

Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сімї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Згідно ст. 64 ЖК України до членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім`ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов`язки, як наймач та члени його сім`ї.

Статтею 156 ЖК України передбачено, що члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім`ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу.

Аналіз вищенаведених правових норм дає підстави для висновку про те, що право членів сім`ї власника будинку користуватись цим жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок в особи, членами сім`ї якого вони є; із припиненням права власності особи втрачається й право користування жилим приміщенням у членів його сім`ї.

Таким чином, чинним законодавством не передбачено перехід прав та обов`язків попереднього власника до нового власника в частині збереження права користування житлом особами, які заселилися до нього зі згоди колишнього власника, у випадку зміни власника.

Виникнення права осіб на користування житлом та обсяг цих прав залежить від наявності у особи, зі згоди якої він вселився, права власності на це житло, а отже, припинення права власності цієї особи на житло припиняє право осіб, які з її згоди були вселені, на користування житлом.

Права відповідачки, яка не є власником спірної квартири, на користування нею були похідними від прав колишнього власника цієї квартири, а з припиненням її права власності, припинилося і її право користування житлом.

Оскільки позивач є новим власником квартири, який не давав згоди на реєстрацію у ній відповідачки, суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача.

Зі змісту постанови Верховного суду України від 16.01.2012р. вбачається, що вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи житловим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (статті 71,72,116,156 ЖК УРСР, ст.405). Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема зняття особи з реєстрації місця проживання, предявивши водночас одну із таких вимог: про позбавлення права власності на житлове приміщення; про позбавлення права користування житловим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою та про оголошення фізичної особи померлою.

Відповідно до статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) та протоколи до неї, а також практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Статтею 8 Конвенції закріплено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Зокрема, згідно з рішенням ЄСПЛ від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронґ і Льоннрот проти Швеції» будь-яке втручання у права особи передбачає необхідність сукупності таких умов: втручання повинне здійснюватися «згідно із законом», воно повинне мати «легітимну мету» та бути «необхідним у демократичному суспільстві». Якраз «необхідність у демократичному суспільстві» і містить у собі конкуруючий приватний інтерес; зумовлюється причинами, що виправдовують втручання, які, у свою чергу, мають бути «відповідними і достатніми»; для такого втручання має бути «нагальна суспільна потреба», а втручання - пропорційним законній меті.

На підставі ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів в їх сукупності.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.

Згідно ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Судовий збір у справі складає 840,0 грн., які сплачені позивачем при зверненні до суду (а.с.1).

На підставі ст.ст. 317, 383, 387, 391 ЦК України, керуючись ст.4, 12, 13, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд,

у х в а л и в :

Цивільний позов ОСОБА_7 - задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_2 та ОСОБА_5 такими, що втратили право користування квартирою АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_7 сплачений судовий збір в розмірі 840,80 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення до Полтавського апеляційного суду.

Відомості, що не оголошуються

Повне ім`я позивача: ОСОБА_7 , адреса: АДРЕСА_6 , РНОКПП НОМЕР_1 ;
Повне ім`я відповідача: ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_7 .

Суддя Т.О.Куц