КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 369/548/21 Головуючий у суді першої інстанції: Музиченко О.О.
Номер провадження: 22-ц/824/2988/2022 Доповідач у суді апеляційної інстанції: Коцюрба О.П.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 серпня 2022 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Коцюрби О.П.,

суддів: Білич І.М., Слюсар Т.А.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Києві матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Таращанського районного суду Київської області від 04 жовтня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, -

В С Т А Н О В И В:

У червні 2021 року ОСОБА_2 (далі - позивач) звернулась в Таращанський районний суд Київської області із вказаним позовом в якому просила стягувати з ОСОБА_1 (далі - відповідач) на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , який продовжує навчання, аліменти у розмірі 4000 грн. щомісячно до досягнення ним 23-х років за умови, що він буде продовжувати навчання.

Позов обгрунтовувала тим, що від спільного шлюбу вони з відповідачем мають повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який з 05 вересня 2020 року є студентом 1-го курсу рівня вищої освіти, групи ЕС-02 факультету електроенерготехніки та автоматики Київського політехнічного інституту ім. Ігоря Сікорського денної форми навчання і закінчує університет 30 червня 2024 року.

Зазначила, що син ОСОБА_3 повністю перебуває на її утриманні, проте, вона немає можливості самостійно утримувати сина в зв"язку з його навчанням, а відповідач є працездатним, з 2017 року зареєстрований як фізична особа - підприємець. Вказувала, що щомісячні витрати на сина в зв"язку з навчанням становлять 8 000 грн. і такі витрати повинні нести обоє батьків.

Рішенням Таращанського районного суду Київської області від 04 жовтня 2021 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання,задоволено частково.

Стягнуто із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , паспорт N НОМЕР_2 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 , паспорт N НОМЕР_4 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_3 , аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який продовжує навчання, у твердій грошовій сумі у розмірі 1 500 (одна тисяча п`ятсот) гривень 00 копійок, щомісячно, починаючи з 16 червня 2021 року і до закінчення ним навчання, але не більше, ніж до досягнення ОСОБА_3 двадцяти трьох років.

У решті позову - відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням Таращанського районного суду Київської області від 04 жовтня 2021 року, ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачу в задоволенні позову, посилаючись на недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи.

В обгрунтування апеляційної скарги посилається на те, що Таращанський районний суд Київської області не врахував, що його сім"я є малозабезпеченою, отримує субсидію на оплату житлово-комунальних послуг, донька ОСОБА_5 є дитиною-інвалідом.

Також вказував на те, що позивач і повнолітній син не надали доказів свого скрутного матеріального стану, а син ОСОБА_3 може поєднувати навчання із трудовою діяльністю.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 23 листопада 2021 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою та надано позивачу строк до 10 грудня 2021 року для подання відзиву на апеляційну скаргу.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 14 грудня 2021 року справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Правом на подання відзиву на апеляційну скаргу позивач не скористалась.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Ухвалюючи судове рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив із того, що син сторін спору - ОСОБА_3 , на день звернення позивача в суд з даним позовом, досяг 18-річного віку, йому ще не виповнилось 23 роки, він є студентом 1 курсу першого (бакалаврського) рівня вищої освіти, групи ЕС-02 факультету електроенерготехніки та автоматики КПІ ім. Ігоря Сікорського, денної форми навчання, навчається за державним замовленням, закінчує навчання 30 червня 2021 року, не працює, навчання на денній формі позбавляє повнолітнього сина сторін можливості працевлаштуватися та одержувати певний дохід, у зв`язку з чим він потребує матеріальної допомоги. Відповідач ОСОБА_1 є працездатним чоловіком, здійснює підприємницьку діяльність, від якої отримує дохід, має у власності нерухоме майно та транспортний засіб, а тому він має можливість надавати матеріальну допомогу у розмірі 1500 грн. щомісячно своєму повнолітньому сину

Колегія суддів погоджується із такими висновками, оскільки вони відповідають обставинам справи і узгоджуються з вимогами закону.

Статтею 199 СК України передбачено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.

Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

За приписами статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Відповідно до пункту 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину).

Сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина.

При визначенні розміру аліментів з одного з батьків, суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

При визначенні розміру аліментів, мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження.

Також, при визначенні розміру аліментів з одного з батьків, суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Судом першої інстанції встановлено, що сторони від шлюбу, який тривав до 09 липня 2010 року, мають повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . (а. с. 13).

Сина сторін у справі - ОСОБА_3 , 21 вересня 2020 року зараховано студентом 1 курсу першого (бакалаврського) рівня вищої освіти, групи ЕС-02 факультету електроенерготехніки та автоматики КПІ ім. Ігоря Сікорського денної форми навчання, він навчається за державним замовленням і закінчує університет 30.06.2024, що підтверджується довідкою № 1600-414с від 08 червня 2021 року та копією витягу з наказу № 2355-с від 05 вересня 2020 року (а. с. 15, 16).

На час вирішення спору, ОСОБА_3 знаходиться на утриманні матері - ОСОБА_2 , яка з 28 березня 2020 року проживає у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_6 (а. с. 17).

Згідно довідки про фактичне місце проживання № 531 від 08 липня 2021 року та акту від 07 липня 2021 року, ОСОБА_3 , 2003 року народження, проживає в АДРЕСА_3 - разом зі своєю матір`ю - позивачем у справі - ОСОБА_2 (а. с. 67, 68).

Відповідач ОСОБА_1 , 12 жовтня 2013 року зареєстрував шлюб із ОСОБА_7 у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Гребінківського районного управління юстиції у Полтавській області, актовий запис № 85 (а. с. 35, 117).

Від даного шлюбу у відповідача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 народилася донька - ОСОБА_5 (а. с. 36, 118).

З 2001 року, відповідачу ОСОБА_1 на праві приватної власності, згідно договорів дарування та купівлі-продажу належить двокімнатний житловий будинок АДРЕСА_1 . Вказане нерухоме майно обтяжене іпотекою згідно договору ВЕР № 16 від 27 червня 2007року (а. с. 26-33, 125-127).

Крім зазначеного - ОСОБА_1 є власником автомобіля 1988 року випуску, (а. с. 124).

Також, ОСОБА_1 з 18 січня 2017 року зареєстрований як фізична особа-підприємець, вид діяльності 47.89 "Роздрібна торгівля з лотків і на ринках іншими товарами (основний)", в стані припинення не перебуває, що вбачається із копії витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а. с. 18).

Обсяг доходу відповідача ОСОБА_1 за звітний (податковий) період 2020 року становив 58 130,00 грн., за 2021 рік - до 20 серпня 2021 року - 34 000,00 грн. що підтверджується копіями податкових декларацій платника єдиного податку - ФОП (а. с. 116, 121).

З матеріалів цивільної справи вбачається, що ОСОБА_1 перебуває на обліку відділу з питань надання державних соціальних допомог, субсидій, інших видів соціальної підтримки населенню та роботи з інформаційними системами № 1 УСЗН Лубенської РДА та за період - з 01 січня 2021 року по 30 червня 2021 року отримав субсидію в сумі 9 188,86 грн. на оплату житлово-комунальних послуг (а. с. 120).

Судом також встановлено, що відповідач перебуває на диспансерному обліку у лікаря ЗПСМ КНП «Гребінківський центр ПМСД» з приводу гіпертонічної хвороби II ст. 2, ризик III, ДЕ II з вестибуло-астенічним синдромом, що підтверджується копією довідки № 52 від 19 серпня 2021 року (а. с. 113).

З наданого ним дослідження МРТ попереково-крижового відділу хребта від 28 листопада 2019 року вбачається, що у нього за висновком наявний остеохондроз поперекового відділу хребта з наявністю протрузій міжхребцевих дисків в зазначених сегментах, спондилоартроз, помірно виражений деформуючий спондильоз, варіант розвитку з наявністю перехідного попереково-крижового хребця. Рекомендовано консультацію лікаря (а. с. 114).

Неповнолітня дочка відповідача - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 є дитиною з інвалідністю, їй призначено державну соціальну допомогу з 06 березня 2019 року по 04 березня 2024 року у сумі 2 552,80 грн. (а. с. 123).

Встановивши вказані обставини, суд першої інстанції вірно виходив із того, що оскільки повнолітній син сторін ОСОБА_3 продовжує навчання на денній формі і у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, а відповідач ОСОБА_1 є працездатним чоловіком, здійснює підприємницьку діяльність, від якої отримує дохід, має у власності нерухоме майно та транспортний засіб, тому він має можливість надавати матеріальну допомогу своєму повнолітньому сину, який продовжує навчання після досягнення повноліття.

Визначаючи розмір аліментів у сумі 1 500 грн. щомісячно, Таращанський районний суд Київської області вірно врахував, що вказаний розмір не поставить відповідача у скрутне матеріальне становище, що такий розмір аліментів відповідає інтересам повнолітнього сина, є розумним та справедливим.

Судом першої інстанції, при визначенні розміру аліментів обгрунтовано враховано мінливість та розмір доходу відповідача згідно офіційних даних контролюючих органів, стан його здоров`я, а також ту обставину, що у нього на утриманні перебуває неповнолітня дочка, яка є дитиною з інвалідністю.

Обгрунтованими, відповідно до вимог ч. 3 ст. 263 ЦПК України є посилання суду першої інстанції на правовий висновок Верховного Суду із аналогічних правовідносин, викладений у постанові від 13 квітня 2021 року у справі № 308/4214/18 року.

Аналізуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення Таращанського районного суду Київської області від 04 жовтня 2021 року ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстав для його скасування при апеляційному розгляді не встановлено.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що суд не врахував, що його сім`я є малозабезпеченою, отримує субсидію на оплату житлово-комунальних послуг, донька ОСОБА_5 є дитиною-інвалідом не заслуговують на увагу, оскільки ці обставини встановлені судом, який надав їм оцінку у сукупності з іншими доказами у справі.

Висновок Таращанського районного суду Київської області про можливість відповідача надавати матеріальну допомогу сину, який продовжує навчання, грунтується на досліджених письмових доказах, які підтверджують, що ОСОБА_1 є працездатним, займається підприємницькою діяльністю, від якої отримує доходи.

Посилання у апеляційній скарзі на те, що позивач і повнолітній син не надали доказів свого скрутного матеріального становища, що син ОСОБА_3 може поєднувати навчання із трудовою діяльністю підлягають відхиленню, виходячи з наступного.

Так, суд першої інстанції у рішенні вказав на те, що позивачем не надано доказів на підтвердження розміру витрат, котрі щомісячно реально вона несе на утримання повнолітнього сина, зокрема, відсутні докази витрат на проїзд у заявленому розмірі 1 120.00 грн., вартості витрат на проживання у розмірі 500.00 грн., комунальних витрат, розміру витрат на харчування, одяг, взуття, тощо, про те, колегія суддів вважає, що це не є підставою для задоволення апеляційної скарги відповідача так як чинним законодавством України передбачено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги.

Доводи відповідача щодо того, що син ОСОБА_3 може поєднувати навчання із трудовою діяльністю, колегією суддів до уваги не приймаються, так як встановлено, що він навчається на денній формі навчання.

У постанові Верховного Суду від 13 квітня 2021 року у справі № 308/4214/18 року з аналогічних правовідносин зазначено, що навчання на денній формі позбавляє особу можливості працевлаштуватися та одержувати певний дохід, у зв`язку з чим вона потребує матеріальної допомоги.

Інші доводи апеляційної скарги про недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими і невідповідність висновків суду обставинам справи є необґрунтованими, на законність рішення Таращанського районного суду Київської області від 04 жовтня 2021 року не впливають.

Враховуючи те, що суд першої інстанції при розгляді даної справи застосував норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини і не допустив порушень норм процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи, колегія суддів приходить до висновку про відмову ОСОБА_1 в задоволенні апеляційної скарги та залишенні без змін рішення Таращанського районного суду Київської області від 04 жовтня 2021 року.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 369, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Таращанського районного суду Київської області від 04 жовтня 2021 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та оскарженню не підлягає, крім випадків, визначених частиною 3 статті 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Головуючий: О.П. Коцюрба

Судді: І.М. Білич

Т.А. Слюсар