Справа №: 343/1047/22
Провадження №: 2/0343/409/22
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04 серпня 2022 року м. Долина
Долинський районний суд Iвано-Франкiвської областi в складi:
судді Монташевич С. М.,
з участю: секретаря судового засідання Шикор Г.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Долинського районного суду Івано-Франківської області у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу № 343/1047/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,
за участю: представника позивачки - адвоката Комарницького Е.Г.,
Стислий виклад позицій сторін:
ОСОБА_1 просить стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на неповнолітню дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позову і до досягнення дитиною повноліття. Судові витрати покласти на відповідача.
Свої вимоги мотивує тим, що вона з ОСОБА_2 перебуває у зареєстрованому шлюбі з 20.11.2022. За час спільного проживання у них народилося двоє дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання неповнолітньої динити не надає, хоча є дієздатною особою працездатного віку, працює за кордоном, отримує дохід, аліментів нікому не сплачує, стягнень по виконавчих документах з нього не проводиться, інших неповнолтніх дітей на утриманні не має. На даний момент дитина перебуває на повному її утриманні. Вона намагається забезпечити дочку всім необхідним, однак не може це зробити сама.
Позивачка у судове засідання не з`явилася, однак її представник - адвокат Комарницький Е.Г. на електронну адресу суду подав клопотання про розгляд справи без їхньої участі, в якому вони позов підтримали, просили його задоволити та не заперечили проти заочного розгляду справи. В судовому засіданні 04.08.2022 представник позивачки підтримав вищевикладену позицію, надав додаткові пояснення, що неповнолітня дитина сторін проживає з матір`ю та знаходиться на її утриманні. Відповідач виїхав за межі України, де працює в піцерії в м. Прага Чеської Республіки, коштів на утримання дочки не надає. Син сторін досяг повноліття, не навчається, а тому вимог про стягнення на нього аліментів не заявлялось та заявлятись не буде. Відповідно інших утриманців у ОСОБА_2 немає, у нього задовільний стан здоров`я, а так як у його відсутності та відсутності його представника неможливо встановити його матеріальний стан, що вони мали намір з`ясувати в ході розгляду даної справи, не заперечують щодо стягнення з відповідача аліментів у розмірі, гарантованому законодавством, тобто 1/4 частку від його доходу щомісячно.
Відповідач у судове засідання не з`явився, причин неявки не повідомив, відзиву на позов суду не подавав, згідно з відміткою на довідці про причини повернення/досилання, знаходиться за кордоном (а.с. 23).
Спір між сторонами не вирішений.
Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі:
ухвалою суду від 11.07.2022 відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.
25 липня 2022 року від представника позивачки надійшла заява про розгляд справи у їхній відсутності, в якій він також не заперечує проти заочного розгляду справи. Цього ж дня судом постановлено ухвалу про визнання участі позивачки для дачі пояснень обов`язковою.
04 серпня 2022 року від представника позивачки - адвоката Комарницького Е.Г. поступило клопотання про долучення доказів, яке протокольною формою ухвали задоволено, а також він надав пояснення в суді з приводу питань, зазначених в ухвалі суду від 25.07.2022.
Відповідач відзиву, будь-яких заяв та клопотань щодо процесуальних питань, жодних доказів на спростування обґрунтувань позивачки суду не надав, хоча був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи у встановленому законом порядку, за зареєстрованим місцем проживання, на підтвердження чого в матеріалах справи наявні відповідні докази (а.с. 21, 23-24, 27, 28-29).
Згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Беручи до уваги ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод Ради Європи від 4 листопада 1950 року, що набрала чинності для України 11.09.1997 року, яка передбачає право кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, а також те, що відповідач клопотань про відкладення судового засідання на адресу суду не направляв, відзиву не подавав, сторона позивача не заперечила щодо заочного розгляду справи, в силу положень ч. 1 ст. 223 ЦПК України та відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, суд вважає за доцільне здійснити судовий розгляд за його відсутності.
Ухвалою суду від 04.08.2022 (протокольною) постановлено провести заочний розгляд даної справи.
Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин:
сторони по справі зареєстрували шлюб 20 листопада 2022 року, актовий запис № 8, про що свідчить копія свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , яке видане повторно 03.08.2007 відділом реєстрації актів цивільного стану Долинського районного управління юстиції Головного управління юстиції в Івано-Франківській області (а.с. 5).
За час спільного проживання у сторін народилися ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 6), який є повнолітнім, та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , актовий запис № 9, про що свідчить свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 , яке видане повторно Долинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області (а.с. 7).
Між сторонами виник спір щодо участі бутька в утриманні неповнолітньої дитини.
Оцінка суду:
вивчивши зміст позовної заяви та вислухавши пояснення представника позивачки, дослідивши наявні у справі докази і встановивши фактичні обставини справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову з таких підстав.
Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, від 20 листопада 1989 року (в редакції зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року), яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. При цьому, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Статтею 8 Закону України "Про охорону дитинства" визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.
В ч. 1 ст. 182 СК України зазначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує:
1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;
2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;
3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;
3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;
3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;
4) інші обставини, що мають істотне значення.
Оцінюючи положення статті 180 СК України щодо обов`язку батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття в контексті згаданого законодавства, суд визнає, що забезпечення права дитини на рівень життя, необхідний для її гармонійного розвитку, є спільним обов`язком батьків, тобто матері та батька.
Суд вважає обгрунтованими доводи позивачки про те, що дитина ОСОБА_3 перебуває на її утриманні, натомість відповідач не бере участі в забезпеченні дочки всім необхідним, тому вона просить стягувати з нього аліменти, які забезпечать регулярне щомісячне утримання дитини, визначивши їх у частці від доходу відповідача.
При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, зазначені в ч. 1 ст. 182 СК України, та приходить до переконання, що з ОСОБА_2 слід стягнути аліменти на користь позивачки на неповнолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 (п`ятдесяти) відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а позов задовольнити частково. Аліменти у вказаному розмірі є гарантованими, справедливими, розумними та необхідними для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Доказів, які б свідчили про потребу більшого розміру аліментів та що відповідач може такий надавати, суду не надано.
Відповідно до вимог ст. 430 ЦПК України, рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання.
Щодо понесених сторонами судових витрат, суд зазначає таке:
беручи до уваги те, що позов про стягнення аліметів задоволений, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача в дохід держави суд стягує судовий збір у розмірі 992,40 грн, від попередньої сплати якого позивачка звільнена.
Щодо понесених позивачкою витрат на професійну правничу допомогу, суд враховує, що основні положення про витрати на професійну правничу допомогу містяться у ст. 137 ЦПК України, відповідно до яких витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Згідно з ч. 3 ст. 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Позивачка на підтвердження понесених витрат на правничу професійну допомогу надала такі документи:
- свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії ІФ № 001814 адвоката Комарницького Е.Г. (а.с. 12);
- ордер серії АТ № 1024885 на надання правничої (правової) допомоги ОСОБА_1 адвокатом Комарницьким Е.Г. (а.с. 11);
- акт про надання правничих послуг від 05.07.2022, у якому визначено характер правової допомоги з її вартістю: зустріч з клієнтом та ознайомлення з матеріалами справи - 1360,00 грн, вивчення правової позиції, аналіз доказів - 1360,00 грн, складання позовної заяви - 2720,00 грн. Загальна сума 5440,00 грн. Загальна сума до розрахунку - 5000 грн (а.с. 14);
- квитанцію до прибуткового касового ордера № 286 від 05.07.2022, відповідно до якої ОСОБА_1 сплатила адвокату Комарницькому Е.Г. 5000,00 грн (а.с. 13).
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що витрати, понесені позивачкою на правничу допомогу, у розмірі 5000,00 гривень є доведеними, обґрунтованими та співмірними. При цьому, відповідачем не було ні подано, ні заявлено клопотання про зменшення розміру судових витрат, про їх неспівмірність з позовними вимогами, не були наведені ним також і обставини, за яких, як на його думку, заява не підлягала би до задоволення.
Таким чином, загальна сума, яку належить стягнути з відповідача в якості відшкодування витрат на професійну правничу допомогу складає 5000,00 гривень і на підставі п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки.
На підставі викладеного, ст. 3, 27 Конвенції про права дитини, ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства", ст. 180, 181, 182, 183, 191 СК України, ст. 206, 211, 247, 430 ЦПК України та керуючись ст. 258, 259, 264, 265, 268, 282, 289 ЦПК України, суд
позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини задовольнити частково.
Проводити стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на неповнолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Стягнення аліментів розпочати з 08 липня 2022 року і проводити до досягнення дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повноліття.
Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає обов`язковому негайному виконанню.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 5000 (п`ять тисяч) гривень понесених нею витрат на професійну правничу допомогу.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) гривні 40 копійок судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуто Долинським районним судом Івано-Франківської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до Івано-Франківського апеляційного суду в 30-денний строк з дня його проголошення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цивільним процесуальним кодексом України.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивачка: ОСОБА_1 , жителька АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , житель АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 .

Суддя Долинського районного суду С. М. Монташевич