ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-з/803/118/22 Справа № 205/5297/20 Суддя у 1-й інстанції - Суддя у 2-й інстанції - Куценко Т. Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

додаткова

22 лютого 2022 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - Куценко Т.Р.,

суддів: Демченко Е.Л., Макарова М.О.,

за участю секретаря - Заворотного К.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за заявою представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Бевзи Миколи Олександровича про ухвалення додаткової постанови у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_3 про визнання недійсними правовідношення поруки, -

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 01 червня 2021 року у задоволенні заявлених позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено в повному обсязі (а.с. 176-186 Том І).

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 01 лютого 2022 року апеляційну скаргу позивача ОСОБА_2 залишено без задоволення, рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 01 червня 2021 року залишено без змін (а.с. 61-73 Том ІІ).

Представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Бевза М.О. 10 лютого 2022 року звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткової постанови щодо розподілу судових витрат на правову допомогу при розгляді апеляційним судом скарги ОСОБА_2 по справі за за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_3 про визнання недійсними правовідношення поруки, в якій просив стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати на правову допомогу в сумі 4 300 грн.

Заява мотивована тим, що ухвалюючи постанову від 01 лютого 2022 року апеляційний суд не вирішив питання про розподіл судових витрат понесених відповідачем ОСОБА_1 при розгляді апеляційної скарги ОСОБА_2 , а, враховуючи залишення без задоволення її апеляційної скарги та залишення рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 01 червня 2021 року без змін, заявник вважає, що ОСОБА_1 має право на відшкодування позивачем ОСОБА_2 відповідачеві ОСОБА_1 витрат, повязаних з наданням ОСОБА_1 правової допомоги адвокатом Бевзою М.О., які склали 4300 грн.

Дослідивши матеріали справи, судова колегія вважає, що заява представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Бевзи М.О. про ухвалення додаткової постанови підлягає задоволенню з таких підстав.

Вирішення питання про розподіл судових витрат в порядку ч. 8 ст. 141 ЦПК України судом розглядається після ухвалення рішення у справі.

Відповідно п. 3 ч.1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до ч.1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Як встановлено колегією суддів, рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 01 червня 2021 року у задоволенні заявлених позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено в повному обсязі (а.с. 176-186 Том І).

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 01 лютого 2022 року апеляційну скаргу позивача ОСОБА_2 залишено без задоволення, рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 01 червня 2021 року залишено без змін (а.с. 61-73 Том ІІ).

13 жовтня 2021 року представником позивача - адвокатом Бевзою М.О. в рамках поданого відзиву на апеляційну скаргу ОСОБА_2 заявлено про розподіл судових витрат відповідача ОСОБА_1 , пов`язаних із підготовкою та розглядом апеляційної скарги ОСОБА_2 на загальну суму попередньо визначених витрат на правничу допомогу у розмірі 15200 грн., доказами чого є договір №05/20-1-АО про надання правової допомоги від 10 березня 2020 року, додаткова угода №1 до договору про надання правової допомоги від 07 жовтня 2020 року, додаткова угода №2 до договору про надання правової допомоги від 30 грудня 2020 року, акт №2 наданих послуг до договору про надання правової допомоги від 22 грудня 2020 року, розрахунок витрат на правову допомогу до акту №2 наданих послуг від 23 грудня 2020 року на суму 10400 грн., акт№3 наданих послуг до договору про надання правової допомоги від 15 березня 2021 року, розрахунок витрат на правову допомогу до акту №3 наданих послуг від 15 березня 2021 року, рахунок №3 від 15 березня 2021 року та квитанція №0.0..1 від 17 березня 2021 року на суму 4800 грн.

09 листопада 2021 року адвокатом Бевзою М.О., який діє в інтересах відповідача ОСОБА_1 , подано клопотання про розподіл між сторонами витрат відповідача на правову допомогу в остаточному розмірі 4300 грн., які просив стягнути з позивача ОСОБА_2 на користь відповідача ОСОБА_1 при розгляді апеляційної скарги ОСОБА_2 , на підтвердження яких надав акт №5 наданих послуг від 09 листопада 2021 року до договору №05/20-1-АО про надання правової допомоги від 10 березня 2020 року з визначенням наданих послуг, їх кількості, ціни та загальної суми у розмірі 4300 грн., розрахунок витрат на правову допомогу до акту №5 наданих послуг від 09 листопада 2021 року до договору №05/20-1-АО про надання правової допомоги від 10 березня 2020 року, рахунок №5 від 09 листопада 2021 року на суму 4300 грн., та квитанцію №0.0..1 на оплату зазначених послуг адвоката у розмірі 4300 грн.(а.с.21 - 25 Том ІІ).

У поданій 10 лютого 2022 року заяві адвоката Бевзи М.О. про ухвалення додаткової постанови про розподіл судових витрат вже після ухвалення постанови колегії суддів Дніпровського апеляційного суду про відмову в задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_2 , він посилається на те, що, відмовляючи ОСОБА_2 в задоволенні її скарги, колегією суддів не було вирішено питання розподілу витрат на правову допомогу відповідача ОСОБА_1 , що склали 4300 грн., посилаючись на вимоги ст. ст. 270 та 382 ЦПК України.

Згідно п.п.1, 4 ч.3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу, а також пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ч. ч. 2, 3, 4 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява № 19336/04, п. 269).

Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Отже, з викладеного випливає, що до правової допомоги належать й консультації та роз`яснення з правових питань; складання заяв, скарг та інших документів правового характеру, представництво у судах тощо.

Як роз`яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. п. 7, 48 постанови від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» при стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору. Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

В підтвердження визначення обсягу робіт адвоката, розміру судових витрат, детального переліку робіт, та суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката суду наданий договір №05/20-1-АО про надання правової допомоги від 10 березня 2020 року, укладений між фізичною особою ОСОБА_1 та адвокатським об`єднанням "Істейт", до складу якого входить і адвокат Бевза М.О.; акт №5 наданих послуг від 09 листопада 2021 року до договору №05/20-1-АО про надання правової допомоги від 10 березня 2020 року з визначенням наданих послуг, їх кількості, ціни та загальної суми у розмірі 4300 грн., розрахунок витрат на правову допомогу до акту №5 наданих послуг від 09 листопада 2021 року до договору №05/20-1-АО про надання правової допомоги від 10 березня 2020 року, рахунок №5 від 09 листопада 2021 року на суму 4300 грн., та квитанцію №0.0..1 про оплату ОСОБА_1 зазначених послуг адвоката у розмірі 4300 грн., що колегія суддів вважає оплатою на виконання умов укладеного договору про надання правової допомоги.

Оцінюючи дані документи та враховуючи залишення без задоволення апеляційну скаргу ОСОБА_2 у цій справі, а рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 01 червня 2021 року без змін, колегія суддів дійшла висновку про наявність правових підстав для стягнення з ОСОБА_2 на користь відповідача ОСОБА_1 витрат на правову допомогу та приймає надані адвокатом відповідача документи як належні, допустимі і достатні докази на підтвердження складу та детального опису фактично виконаних робіт (наданих послуг) адвоката та їх вартість, а тому і вважає це витратами відповідача ОСОБА_1 пов`язаними із підготовкою до розгляду апеляційної скарги ОСОБА_2 у загальному розмірі 4300 грн..

Враховуючи вищевикладене, колегія приходить до висновку, що заява представника ОСОБА_1 - адвоката Бевзи М.О. про ухвалення додаткової постанови підлягає задоволенню, у зв`язку із наявністю підстав для відшкодування позивачем ОСОБА_2 витрат на професійну правничу допомогу, понесених відповідачем у зв`язку зі звернення ОСОБА_2 з апеляційною скаргою, в якій відмовлено, що на переконання суду є співмірним, пропорційним та розумним в цілях покладення таких витрат на позивача, що складатиме загальну вартість витрат у розмірі 4300 грн.

керуючись ст.ст. 137-141, 270, 382 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Заяву представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Бевзи Миколи Олександровича про ухвалення додаткової постанови - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 4 300 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Постанова суду може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий: Т.Р. Куценко

Судді: Е.Л. Демченко

М.О. Макаров