Справа № 201/4751/20
Провадження № 2/932/1717/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2022 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська у складі головуючого судді Кондрашова І.А., розглянувши у приміщенні суду в м. Дніпрі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» про визнання недійсним договору,

В С Т А Н О В И В:

До Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська у травні 2020 року надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» про визнання недійсним договору.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги позивач посилався на те, що він з червня 2007 року по грудень 2019 року проживав однією сім`єю з ОСОБА_2 . Під час спільного проживання ними було придбано квартиру АДРЕСА_1 .

Після припинення сімейних відносин ОСОБА_1 дізнався, що між ОСОБА_2 та ВАТ КБ «Надра» у квітні 2018 року було укладено кредитний договір на забезпечення належного виконання умов якого між вказаними сторонами було укладено договір іпотеки предметом якого стала квартира АДРЕСА_1 .

З огляду на те, що ОСОБА_1 вважає себе співвласником вказаної квартири, а його згоди не було надано на укладення договору іпотеки, вважав за необхідне звернутися до суду з даним позовом в якому просив: визнати недійсним договір іпотеки №814096/ФЛ, посвідчений 18.04.2008 приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Прокоф`євою О.Ю. за реєстровим №1300 та припинити (виключити) заборону на нерухоме майно та іпотеку, зареєстровані в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та Державному реєстрі іпотек на підставі договору іпотеки №814096/ФЛ, посвідченого 18.04.2008 приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Прокоф`євою О.Ю. за реєстровим №1300.

Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 29.05.2020 позовну заяву ОСОБА_1 передано до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська з підстав визначених п.1 ч.1 ст.31 ЦПК України.

Ухвалою судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська Яковлева Д.О. від 02.07.2020 прийнято позовну заяву ОСОБА_1 до провадження та залишено її без руху у зв`язку з невідповідністю приписам ЦПК України.

У зв`язку з відстороненням судді ОСОБА_3 від здійснення правосуддя, справу було передано судді Кондрашову І.А. яким за ухвалою від 18.05.2021 її прийнято до свого провадження та вирішено проводити розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї зі сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Судом було встановлено зареєстроване місце проживання відповідача. На адресу відповідачів судом було направлено копію ухвали про відкриття провадження у справі, копію позову разом з доданими матеріалами, а також запропоновано відповідачам подати заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного провадження та відзив на позовну заяву. Будь-яких заяв, клопотань, відзиву від ОСОБА_2 , ПАТ «Комерційний банк «Надра» не надходило.

Отже, оскільки до суду не надійшло клопотання відповідачів про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження із викликом сторін та проведенням судового засідання, суд, враховуючи ціну позову, категорію та складність справи, характер і обсяг доказів, дійшов висновку про розгляд спору за наявними у справі матеріалами (доказами), без проведення судового засідання.

В силу положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд приходить до таких висновків.

Судом встановлено, що 18.04.2008 між ОСОБА_4 , ОСОБА_5 з однієї сторони та ОСОБА_2 з другої сторони було укладено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 . Відповідно до умов якого ОСОБА_2 купила квартиру АДРЕСА_1 . Договір зареєстровано в реєстрі за №1297.

18.04.2008 між ВАТ КБ «Надра» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №814096/ФЛ. Відповідно до умов якого банк надав позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти у розмірі 88 880,00 доларів США. Цільове використання кредиту проведення розрахунків у сумі 88 000,00 доларів США по договору купівлі-продажу номер в реєстрі нотаріальних дій 1297 від 18.04.2008 щодо придбання квартири АДРЕСА_1 .

18.04.2008 між ВАТ КБ «Надра» та ОСОБА_2 було укладено договір іпотеки №814096/ФЛ відповідно до умов якого метою укладення є забезпечення виконання зобовязань, що витікають з кредитного договору №814096/ФЛ. Предметом іпотеки є квартира АДРЕСА_1 .

Також до позову додано: копію витягу про реєстрацію в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна; копію витягу про реєстрацію у Державному реєстрі іпотек.

Будь яких інших доказів на обґрунтування заявлених позовних вимог не надано.

Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі ст.77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно зі ст.204ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

За нормами ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст.655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Тобто, з аналізу вказаних норм випливає, що договір купівлі-продажу вважається правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до статті 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.

Тобто, виходячи з вищевикладеного, для встановлення факту належності майна до спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які проживають однією сім`єю але не перебувають у шлюбі між собою, встановленню підлягають наступні факти: спільне проживання однією сім`єю; спільний побут; взаємні права та обов`язки (статті 3, 74 СК України).

З огляду на те, що підставою для звернення до суду, виходячи з обставин зазначених у позові, є одноособове розпорядження ОСОБА_2 квартирою яку позивач вважає такою, що належить їм на праві спільної сумісної власності як жінці та чоловікові, які проживали однією сім`єю але не перебували у шлюбі між собою доведенню підлягає факт належності квартири до спільного майна.

Оскільки позивачем не надано доказів на підтвердження факту його проживання разом з ОСОБА_2 у фактично шлюбних відносинах на момент укладення як договору купівлі-продажу квартири так і оскаржуваного договору іпотеки, а також не ставиться вимога про визнання квартири АДРЕСА_1 спільною власністю, заявлені вимоги є такими, що не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 12, 81, 141, 264, 265, 273, 352, 354 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» про визнання недійсним договору, залишити без задоволення.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили протягом 30 днів з дня його проголошення, або через 30 днів з дня отримання його копії учасниками процесу.

Суддя Ігор КОНДРАШОВ