Справа № 555/249/22
Номер провадження 2/555/195/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 липня 2022 року

Березнівський районний суд Рівненської області в складі:

головуючого судді - Мельничук Н. В.

при секретарі Семенович І. Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Березне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру стягуваних аліментів, -

В С Т А Н О В И В:

Стислий виклад позиції позивача.

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом про зміну розміру аліментів, в обґрунтування вказує, що перебував з відповідачкою у зареєстрованому шлюбі до березня 2020 року. Від даного шлюбу мають одну неповнолітню дитину - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .Березнівським районним судом Рівненської області по справі №555/2129/21 було видано судовий наказ, яким стягнуто з нього аліменти на користь відповідачки на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частки з усіх видів мого заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття.При прийнятті даного рішення судом він не мав офіційного місця роботи. На даний час також офіційно не працює, а тому з нього стягуються аліменти у розмірі середньої заробітної плати працівника для цієї місцевості.Вказав, що на сьогоднішній день розмір аліментів, який був визначений вищевказаним рішенням суду від 04.11.2021 року у розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно на утримання неповнолітньої дитини є значно високим для нього . Просить змінити розмір аліментів, які стягуються на користь ОСОБА_2 на підставі судового наказу №555/2129/21 від 04.11.2021 року. Стягувати із нього на користь ОСОБА_2 на утримання дитини: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі в розмірі 1309,00 гривень щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Клопотання, процесуальні дії у справі.

16 лютого 2022 року було відкрито провадження у вказаній цивільній справі.

Будь-які заяви чи клопотання щодо проведення процесуальних дій, в тому числі забезпечення позову, забезпечення доказів, зупинення і поновлення провадження у справі, учасниками справи не заявлялися.

Поивач в судове засідання не з"явився, подав до суду письмову заяву, в якій просить справу розглядати без його участі., позов підтримав.

Відповідач відповідно до письмової заяви позовні вимоги не визнає, просить розглянути справу без її участі .

Встановлені судом фактичні обставини та відповідні їм правовідносини, норми права, які застосовував суд, мотиви суду.

Березнівським районним судом Рівненської області по справі №555/2129/21 було видано судовий наказ, яким стягнуто з нього аліменти на користь відповідачки на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частки з усіх видів мого заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків абс інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Частиною першої статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.

У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

У випадках вказаних в ст. 192 СК України до суду з позовом про зменшення або збільшення розміру аліментів може звернутись як стягувач, такак і платник аліментів.

У той же час ст. 181 СК України визначаються способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину, а частина 3 статті 181 (Ж України вказує на те, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

У випадку, коли аліменти стягуються у частині від усіх видів доходу (за змістом вищезазначеного судового наказу з позивача стягуються аліменти у розмірі % ЧАСТКИ з усіх видів заробітку , - до суду з позовом про зменшення або збільшення розміру аліментів на конкретну грошову одиницю може звернутись лише стягувач аліментів.

Відтак зміна способу стягнення аліментів на стягнення у твердій грошовій сумі не може бути заявлена платником аліментів.

До внесення вказаних змін до сімейного законодавства в судовій практиці був усталеним підхід, за яким вибір способу стягнення аліментів належав саме суду. Зокрема в разі працевлаштованості платника аліментів такі аліменти присуджувалися у частці від його заробітку (доходу), незалежно від вимоги стягувача аліментів. І навпаки у випадку відсутності постійної роботи у платника аліментів такі аліменти стягувалися з нього у твердій грошовій сумі. Тобто бажання і волевиявлення стягувача аліментів не мали ніякого правового значення, оскільки саме суд обирав спосіб стягнення аліментів.

Чинна редакція ч. 2 ст. 181 СК України позбавляє суд такої можливості, надаючи винятково стягувану аліментів право вибору способу їхнього стягнення. Це право стягувача є безумовним, суд не може на власний розсуд змінювати спосіб стягнення аліментів незалежно від провадження (наказне або позовне), в якому стягуються аліменти.

У частині першій статті 3 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року (далі - Конвенція) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню- інтересів дитини.

Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Частинами першою та другою статті 27 Конвенції встановлено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку (стаття 8 Закону України "Про охорону дитинства").

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Права матері на пріоритетність її вимог перед потребами відповідача закріплено і ратифікованими Україною нормами міжнародного права.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» - суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Зокрема, статтею 25 Загальної декларації прав людини, прийнятої і проголошеної резолюцією 217 А (III) Генеральної Асамблеї ООН від 10 грудня 1948 року закріплено, що кожна людина має право на такий життєвий рівень, включаючи їжу, одяг, житло, медичний догляд та необхідне соціальне обслуговування, який є необхідним для підтримання здоров`я і добробуту її самої та її сім`ї. Частина 2 статті Загальної декларації прав людини декларує, що материнство і дитинство дають право на особливе піклування і допомогу.

Ратифікувавши 27 лютого 1991 року Конвенцію про права дитини, Україна відповідно до ст. 6 даної Конвенції взяла на себе обов`язок у максимально можливій мірі забезпечувати виживання та здоровий розвиток дітей.

Законодавством встановлено презумпцію вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати. Крім того, це є підставою для застосування до платника аліментів відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 196 СК України.

Обов`язок надавати дитині допомогу (аліменти) батько несе не лише на підставі рішення суду, а й з факту народження дитини згідно з вимогами СК України (Постанова Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року, справа 465/1735/14-ц).

Середня заробітна плата визначається територіальними органами Державного комітету статистики України. Вищевказані органи надають дані щодо розміру середньої заробітної плати для конкретної місцевості на вимогу державного виконавця, який керується отриманими даними при визначенні того, яка сума аліментів з непрацюючого підлягає оплаті з урахуванням заборгованості.

Відповідно до ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

При встановленні розміру аліментів, суд відповідно до ст. 182 СК України враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Частина перша ст.192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

До поданого позову позиваче не долучено належних і допустимих доказів на підтвердження позовних вимог, а тому позов не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.247,258,259,263-265 ЦПК України, на підставі ст.ст.181,182,192 СК України, , суд,

В И Р І Ш И В :

В задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру стягуваних аліментів- відмовити .

Сторони та інші учасники справи:

Позивач ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач ОСОБА_2 ,1993 року народження, місце народження : с.Орлівка Березнівського району, Рівненської області.

Апеляційну скаргу може бути подано протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення суду до Рівненського апеляційного суду через Березнівський районний суд Рівненської області. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Мельничук Н. В.