РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 183/5421/21

№ 2/183/1346/22

17 березня 2022 року м.Новомосковськ

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Оладенко О.С.

за участю секретаря судового засідання - Гончарової С.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах якої діє представник ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів та стягнення аліментів за минулий час,

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2021 року позивач ОСОБА_1 , в інтересах якої діє її законний представник ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення аліментів, який в подальшому неодноразово уточнювала. Згідно уточнених позовних вимог позивач просить стягнути на її користь з відповідача аліменти за минулий час - з 01 червня 2016 року по 01 січня 2019 року на утримання доньки ОСОБА_1 у розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку; стягнути аліменти за минулий час - з 01 січня 2019 року до 08 червня 2021 року на утримання двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_1 та ОСОБА_4 у розмірі 1/3 частини заробітку.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що відповідач по справі є матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а їх батьком є ОСОБА_2 . Починаючи з травня 2016 року позивач ОСОБА_1 проживала разом з батьком, а тому мала право на отримання аліментів від матері, яка ухиляється від виконання свого обов`язку щодо матеріального забезпечення. Починаючи з 01 січня 2019 року разом з батьком ОСОБА_2 став постійно проживати також і брат позивача - ОСОБА_4 , який також має право на матеріальне забезпечення з боку матері. У зазначені періоди відповідач ОСОБА_3 ухилялася від обов`язку утримувати своїх дітей. Їх матеріальним забезпеченням та утриманням займався лише батько позивача ОСОБА_2 . Тому просить задовольнити її позов та стягнути аліменти за минулий час.

Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 жовтня 2021 року провадження у справі відкрито, розгляд справи ухвалено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням сторін.

Відповідач, не погоджуючись із позовом, подала відзив у якому просить у позові відмовити. В обґрунтування своїх доводів вказує, що провадження у цій справі відкрито на підставі недостовірної інформації, оскільки заявником ОСОБА_2 приховано той факт, що між тими сторонами і з приводу тих же обставин вже розглядалася справі №183/1984/16, де було стягнуто аліменти з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 .

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні підтримала позицію свого представника.

Відповідач у судове засідання не з`явилася, про час і місце розгляду справи була повідомлена своєчасно, належним чином, причини неявки суду не повідомила, заяву про розгляд справи за її відсутності не надала.

Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши надані докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_3 та представник позивача ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.15,16).

Судом встановлено, що діти - ОСОБА_1 та ОСОБА_4 проживають разом з батьком за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.18,19,23,25-27,30,43).

За цією ж адресою зареєстрована ОСОБА_3 , яка фактично проживає в АДРЕСА_2 .

У відповідності до постанови Дніпровського апеляційного суду від 04 квітня 2019 року у справі №183/1984/16, провадження № 22-ц/803/2041/19, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , у розмірі 900,00 грн. щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 06 квітня 2016 до 25 січня 2019 року. Судом апеляційної інстанції встановлено під час розгляду справи сторони не заперечували, що їх син ОСОБА_4 з 25 січня 2019 року проживає за адресою батька ОСОБА_2 .

Судовим наказом Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 липня 2021 року у справі №183/3786/21 з ОСОБА_3 стягнуто на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дітей - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частки з усіх видів її заробітку (доходів) щомісяця, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, починаючи з 08 червня 2021 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Зазначений судовий наказ перебуває на виконанні у Шевченківському відділі ДВС у місті Дніпрі, заборгованість зі сплати аліментів станом на 01 лютого 2022 року складає 35560,12 грн.

Відповідно до ч.2 ст.191 СК України аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років.

Аналіз наведеної норми закону дає підстави для висновку, що для стягнення аліментів за минулий час позивач повинен довести: (а) вжиття заходів щодо одержання аліментів з відповідача; (б) ухилення відповідача від надання утримання дитині.

Вказаних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 18 травня 2020 року (справа №215/5867/17).

Одночасно у постанові від 09 квітня 2020 року (справа №199/3429/18) Верховний Суд зазначив, що присудження аліментів за минулий час є правом, а не обов`язком суду.

Ухилення від сплати аліментів може виражатися у тому, що зобов`язана особа ухилялась від укладення договору про сплату аліментів на утримання дитини, приховувала своє місцезнаходження або свій заробіток (доходи), не реагувала на направлені їй листи, та інші подібні дії.

Обов`язковою умовою присудження аліментів за минулий час є доведеність саме позивачем вжиття заходів щодо одержання аліментів з відповідача, та неможливість їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати.

За загальним правилом, визначеним СК України, та судовою практикою, вважається недоцільним обтяжувати відповідача виплатами за минулий період, якщо позивач не вжив заходів щодо одержання аліментів (у тому числі не подав позов про стягнення аліментів, залишив його без розгляду) з особистих мотивів.

Вимоги позивача про стягнення аліментів за минулий час мають бути підтверджені офіційними зверненнями стягувача до платника аліментів, за відсутності таких доказів вимоги є необґрунтованими й задоволенню не підлягають..

Як зазначив у судовому засіданні представник позивача, у 2016 році він не вживав заходів щодо отримання аліментів. У 2017 році він звертався з позовом про стягнення аліментів, який залишено без розгляду за його заявою (справа183/3227/17). У 2019 році ОСОБА_2 звертався з заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів, але йому відмовлено у видачі судового наказу (справа №183/4071/19). У 2019 році разом з позовом про визначення місця проживання дітей ОСОБА_2 заявляв вимоги про стягнення аліментів, від яких сам у подальшому відмовився.

Згідно зі ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 1, ч. 5, ч. 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 77 ЦПК України установлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Згідно зі ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Батько дітей - ОСОБА_2 звертався у 2017, 2019 роках з вимогами про стягнення аліментів, від яких сам і відмовлявся. Крім того, сам по собі факт звернення з вимогами про стягнення аліментів не може бути підставою для їх стягнення за минулий час, оскільки умовою задоволення таких вимог є також ухилення відповідача від їх сплати.

Посилання представника позивача на перетин кордону відповідачем та заборону виїзду за межі України не стосуються предмета доказування у цій справі, оскільки ці обставини стосуються виконання судового наказу у справі №183/3786/21.

Таким чином, у судовому засіданні не встановлено та не надано суду належних і допустимих доказів того, що позивач вживала до подачі позову до суду належних заходів щодо одержання аліментів з відповідача, та не надала доказів ухилення відповідача від сплати аліментів в розумінні ч.2 ст.191 СК України у періоди часу з 01 червня 2016 року по 01 січня 2019 року та з 01 січня 2019 року до 08 червня 2021 року.

Суд не погоджується з доводами відповідача про те, що між тими самими сторонами і з приводу тих же обставин розглянуто справу 183/1984/16, оскільки в зазначеній справі інший склад учасників та інший зміст позовних вимог.

З урахуванням викладеного, суд не вбачає визначених законом підстав для стягнення з відповідача аліментів за попередній період в зв`язку з недоведеністю вимог в цій частині.

Беручи викладені обставини в їх сукупності, оцінюючи досліджені судом докази та встановлені в ході розгляду справи обставини, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 не підлягає задоволенню частково.

Питання щодо судових витрат суд вирішує на підставі положень ст.141 ЦПК України. Оскільки за подання цього позову позивача звільнено від сплати судового збору та суд дійшов до висновку про відмову у позові, судові витрати слід віднести за рахунок держави.

На підставі викладено та керуючись ст.ст. 141, 263-268, 273, 274, ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

У позові ОСОБА_1 - відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складення повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

Учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової карти платника податків НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ;

представник позивача - ОСОБА_2 , реєстраційний номер облікової карти платника податків НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1

відповідач - ОСОБА_3 , реєстраційний номер облікової карти платника податків НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ; фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 .

Повне судове рішення складено і підписано 17 березня 2021 року .

Суддя Оладенко О.С.