Провадження № 4-с/524/17/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2022 року Автозаводський районний суд м. Кременчука в складі головуючого судді Андрієць Д.Д., за участю секретаря Булаєнко С.М., представника заявника ОСОБА_1 , представника заінтересованої особи Барти К.О., стягувача ОСОБА_2 , представника стягувача ОСОБА_3 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці цивільну справу за скаргою ОСОБА_4 в інтересах якого діє адвокат Таранкова Олена Олегівна на дії Автозаводського відділу державної виконавчої служби у місті Кременчуці Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми)

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду із скаргою в інтересах ОСОБА_4 , в якій просив визнати дії Автозаводського ВДВС у місті Кременчуці Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) із проведення розрахунку заборгованості по аліментам за період 01.01.2019 по 31.03.2020 неправомірними та зобов`язати за цей період здійснити перерахунок, виходячи із щомісячного доходу у розмірі 1000 грн та у графі «Сума аліментів, що підлягає стягненню» визначити: за жовтень 2018 року 1944 грн; січень 2019 року 2027 грн; лютий 2019 року 2027 грн; березень 2019 року 2027 грн; травень 2019 року 2027 грн; червень 2019 року 2027 грн; травень 2021 року 2395 грн; червень 2021 року 2395 грн; липень 2021 року 2510 грн; серпень 2021 грн 2510 грн; скасувати постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами від 01.12.2021; скасувати постанову про накладення штрафу від 20.08.2020.

Скарга була мотивована тим, що боржник не погоджується із проведеним розрахунком заборгованості по сплаті аліментів, оскільки він проводився виконавцем із врахуванням середнього заробітку для м. Кременчука, але відповідно до договору від 01.10.2019 з ФОП ОСОБА_5 його дохід становить 1000 грн щомісячно. Вважає, що бездіяльність виконавця щодо не проведення перерахунку заборгованості є незаконною та порушує права боржника.

Крім того просили врахувати, що ОСОБА_4 за професію є водієм і обмеження в праві керування транспортними засобами позбавляють його можливості працевлаштуватись.

Обґрунтовуючи скаргу в частині оскарження постанови про накладення штрафу зазначили, що ОСОБА_4 проводив часткове погашення заборгованості, а тому заборгованість за повних 3 роки підряд відсутня.

В судовому засіданні представник заявника ОСОБА_1 скаргу підтримала та просила її задовольнити.

Державний виконавець Барта К.О. проти задоволення скарги заперечувала. Вважала, що підстави для проведення перерахунку заборгованості відсутні. Просила врахувати, що в поданих скаржником довідках відсутні відомості про кількість днів за які була нарахована заробітна плата. Звертала увагу, що до відділу виконавчої служби скаржник не подав документи щодо працевлаштування водієм.

Стягувач ОСОБА_2 та її представник, ОСОБА_3 , проти задоволення скарги заперечували. ОСОБА_3 зазначила, що скаржник не підтвердив те, що він не має можливості працевлаштуватись через встановлену заборону на керування транспортним засобом.

Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків.

Щодо вимог заявника про скасування постанови про накладення штрафу.

Згідно із ч.1 ст.447, ч. 1 ст.448 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи. Скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Відповідно до ч.2 ст. 74 ЗУ «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Отже, за змістом наведених норм, у разі оскарження стороною виконавчого провадження рішень, дій чи бездіяльності виконавця прийнятих(вчинених) під час виконання судового рішення прийнято по справі, яка розглядалась відповідно до норм ЦПК України, скарга може бути подана до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Разом із тим, законодавець навів виключення із вказаного правила вказавши на те, що постанови про стягнення виконавчого збору, основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів можуть бути оскаржені до адміністративного суду.

В п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України визначено, що суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

За наведених обставин суд вважає, що провадження по скарзі в частині вимог щодо оскарження постанови про накладення штрафу необхідно закрити, роз`яснивши право звернутись із вказаними вимогами до адміністративного суду.

Щодо вимог скаржника щодо проведення перерахунку заборгованості по сплаті аліментів.

Судом встановлено, що в провадженні Автозаводському ВДВС у місті Кременчуці Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) перебуває виконавче провадження №36870038 з примусового виконання виконавчого листа №2/1601/32231, виданого 14.12.2012 Автозаводським районним судом м. Кременчука про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дітей в розмірі 1/3 частини доходів щомісяця.

З наданого державним виконавцем розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 01.02.2022 заборгованість ОСОБА_4 по сплаті аліментів становить 92798,41 грн.

Заборгованість за наведений боржником період визначена державним виконавцем із урахуванням доходу боржника у виконавчому провадженні та середньої заробітної плати працівника для м. Кременчук: жовтень 2018 року 2998,90 грн; січень 2019 року 3280,23 грн; лютий 2019 року 3366,66 грн; березень 2019 року 3255,60 грн; травень 2019 року 3336,36 грн; червень 2019 року 3283,36 грн; травень 2021 року 3664,67 грн; червень 2021 року 4363 грн; липень 2021 року 4363 грн; серпень 2021 грн 3765,25 грн.

Визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України(ч.3 ст. 71 ЗУ «Про виконавче провадження»)

Відповідно до ч.1, 2 ст.195 Сімейного кодексу України заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном. Заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою - підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.

Згідно із п. 4 розділу XVI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 № 512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України 29.09.2016 № 2832/5) виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості зі сплати аліментів щомісяця (додаток 15) та у випадках, передбачених частиною четвертою статті 71 Закону, повідомляти про розрахунок заборгованості стягувача і боржника. Розрахунок заборгованості обчислюється в автоматизованій системі виконавчого провадження на підставі відомостей, отриманих із: звіту про здійснені відрахування та виплати; квитанцій (або їх копій) про перерахування аліментів, наданих стягувачем чи боржником; заяв та (або) розписок стягувача; інформації про середню заробітну плату працівника для цієї місцевості; інших документів, що відображають отримання боржником доходу або сплату ним аліментів. Сума заборгованості зі сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому статтею 195 Сімейного кодексу України.

Так, з матеріалів виконавчого провадження вбачається, що дохід скаржника за жовтень 2018 року склав 339,09 грн, що підтверджується довідкою про доходи, виданою ПП «Євротранс-сервіс». Однак, суд наголошує на тому, що вказаний дохід був отриманий за 30-31.10.2018, тобто за 2 робочі дні.

Відомостей про працевлаштування ОСОБА_4 та отримання доходу за жовтень 2018 року до 30.10.2018 матеріали справи не містять.

Також з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 в січні 2019 року працював 2 дні, в лютому 2019 року - 2 дні, в березні 2019 року 5 днів, в травні 2019 року 3 дні, в червні 2019 року 4 дні; в травні 2021 року 11 днів; в червні 2021 року 1 день; в липні 2021 року 1 день. Відомості про дохід скаржника за серпень 2021 року суду надані не були.

Отже аналізуючи наведене, суд вважає правильним обрахування заборгованості по сплаті аліментів з урахуванням отриманого скаржником доходу за відпрацьовані дні та з урахуванням середньої заробітної плати працівника для м.Кременчука за ті дні, в які ОСОБА_4 не працював.

На переконання суду, нарахування заборгованості по сплаті аліментів виходячи виключно з отриманого ОСОБА_4 доходу не буде відповідати інтересам дітей.

У зв`язку із наведеним, суд вважає, що вимоги ОСОБА_4 про визнання неправомірними дій та зобов`язання провести перерахунок заборгованості по сплаті аліментів не підлягають задоволенню.

Щодо вимог скаржника щодо скасування постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами.

Судом встановлено, що 01.12.2021 державним виконавцем було прийнято постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами.

Згідно до ч.9,10 ст.71 ЗУ «Про виконавче провадження» за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці, державний виконавець виносить вмотивовані постанови: 1) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; 2) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; 3) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; 4) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі. Тимчасове обмеження боржника у праві керувати транспортними засобами не може бути застосовано в разі: 1) якщо встановлення такого обмеження позбавляє боржника основного законного джерела засобів для існування; 2) використання боржником транспортного засобу у зв`язку з інвалідністю чи перебуванням на утриманні боржника особи з інвалідністю I, II групи, визнаної в установленому порядку, або дитини з інвалідністю; 3) проходження боржником строкової військової служби, військової служби за призовом осіб офіцерського складу, військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, військової служби за призовом осіб із числа резервістів в особливий період або якщо боржник проходить військову службу та виконує бойові завдання військової служби у бойовій обстановці чи в районі проведення антитерористичної операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях; 4) розстрочення або відстрочення сплати заборгованості за аліментами у порядку, встановленому законом.

В своїй скарзі ОСОБА_4 вказав, що встановлення обмеження щодо керування транспортними засобами позбавляє його можливості працевлаштуватись.

Положення п.1 ч.10 ст.71 ЗУ «Про виконавче провадження» в системному зв`язку із ч.1 ст.81 ЦПК України свідчать про те, що обставина на яку посилається особа, яка звертається із скаргою, повинна бути доведена належними доказами.

Разом із тим суд наголошує на тому, що скаржник не надав суду докази, які б свідчили про те, що встановлення обмеження щодо керування транспортними засобами позбавляє його основного законного джерела засобів для існування.

Зокрема, з наданої боржником трудової книжки вбачається, що в 2019 році ОСОБА_4 працював слюсарем-ремонтником.

Відомостей про те, що з 01.12.2021 скаржник мав намір працевлаштуватись водієм суду надано не було.

У зв`язку із чим суд вважає, що скарга в цій частині також не підлягає задоволенню.

Відповідно ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

За наведених обставин, з огляду на положення ст. 451 ЦПК України, суд відмовляє у задоволенні скарги ОСОБА_4 в частині вимог про визнання дій неправомірними і зобов`язання провести перерахунок аліментів та скасування постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортним засобом.

Керуючись ст.258-261, 447-453 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по скарзі ОСОБА_4 в інтересах якого діє адвокат Таранкова Олена Олегівна на дії Автозаводського відділу державної виконавчої служби у місті Кременчуці Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) в частині вимог про скасування постанови про накладення штрафу закрити.

Роз`яснити, що вказані вимоги підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Скаргу ОСОБА_4 на дії Автозаводського відділу державної виконавчої служби у місті Кременчуці Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) в частині вимог про визнання дій неправомірними і зобов`язання провести перерахунок аліментів та скасування постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортним засобом залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу подається до Полтавського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 25.02.2022

Суддя Діна АНДРІЄЦЬ