Ухвала

09 серпня 2022 року

м. Київ

справа № 199/2831/18

провадження № 61-7568ск22

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Крата В. І. (суддя-доповідач), Дундар І. О., Краснощокова Є. В., розглянув касаційну скаргупублічного акціонерного товариства «Інтерпайп Нижньодніпровський трубопрокатний завод», яка підписана представником Головко Оленою Миколаївною, на рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 02 листопада 2021 року в складі судді: Бєсєди Г. В., додаткове рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 11 січня 2022 року в складі судді: Бєсєди Г. В., та постанову Дніпровського апеляційного суду від 23 червня 2022 року у складі колегії суддів: Свистунової О. В., Красвітної Т. П., Єлізаренко І. А., у справі за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Інтерпайп Нижньодніпровський трубопрокатний завод», третя особа - управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області, про визнання наказу про переведення незаконним, поновлення на посаді та стягнення різниці заробітної плати між посадами,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2018 року ОСОБА_1 звернувся із позовом до публічного акціонерного товариства «Інтерпайп Нижньодніпровський трубопрокатний завод» (далі - ПАТ «Інтерпайп НТЗ»), третя особа - управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області, про визнання наказу про переведення незаконним, поновлення на посаді та стягнення різниці заробітної плати між посадами.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 08 червня 2015 року його було прийнято на роботу до ПАТ «Інтерпайп НТЗ» на посаду обробника поверхневих пороків металу. Наказом № 36/к від 25 січня 2018 року його було переведено з посади обробника поверхневих пороків металу на посаду коменданта в адміністративно-господарчому відділі ПАТ «Інтерпайп НТЗ».

Позивач наголошував, що в своїй заяві від 23 січня 2018 року він надавав згоду на тимчасове переведення, до повного його одужання та при умові оплати праці та наданні пільг як на посаді обробника поверхневих пороків металу. Зазначав, що відповідач не виконав умов його переведення на нову посаду, які він обумовлював при наданні згоди на тимчасове переведення на цю посаду та фактично його переведено на нову постійну посаду з меншою заробітною платою без його згоди. У зв`язку з його незаконним переведенням він недоотримав 353 654,54 грн, яка становить різницю між заробітними платами.

ОСОБА_1 просив:

визнати незаконним та скасувати наказ ПАТ «Інтерпайп НТЗ» № 36/к від 25 січня 2018 року про переведення його з посади обробника поверхневих пороків металу на посаду коменданта в адміністративно-господарчий відділ ПАТ «Інтерпайп НТЗ»;

поновити його на попередній посаді обробника поверхневих пороків металу ПАТ «Інтерпайп НТЗ»;

зобов`язати ПАТ «Інтерпайп НТЗ» нарахувати та виплатити йому різницю між заробітними платами.

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 02 листопада 2021 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено. Визнано незаконним та скасовано наказ № 36/к від 25 січня 2018 року про переведення ОСОБА_1 з посади обробник поверхових пороків металу на посаду коменданта в адміністративно-господарчий відділ ПАТ «Інтерпайп НТЗ». Поновлено ОСОБА_1 на посаді обробника поверхових пороків металу ПАТ «Інтерпайп НТЗ». Зобов`язано ПАТ «Інтерпайп НТЗ» здійснити ОСОБА_1 перерахунок різниці заробітної плати між посадами з 26 січня 2018 року по 02 листопада 2021 року. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Додатковим рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 11 січня 2022 року допущено негайне виконання Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 02 листопада 2021 року в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді обробник поверхових пороків металу ПАТ «Інтерпайп НТЗ».

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 23 червня 2022 року апеляційну скаргу ПАТ «Інтерпайп НТЗ» залишено без задоволення. Рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 02 листопада 2021 року та додаткове рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 11 січня 2022 року залишено без змін.

04 серпня 2022 року ПАТ «Інтерпайп НТЗ», яка підписана представником Головко О. М. засобами поштового зв`язку подало до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 02 листопада 2021 року, додаткове рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 11 січня 2022 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 23 червня 2022 року, у якій посилається на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права і просить скасувати рішення суду першої інстанції, додаткове рішення суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції і ухвалити нове про відмову у задоволенні позовних вимог.

Касаційна скарга мотивована тим, що судами необґрунтовано визнано ненадання позивачем згоди на переведення на легшу роботу. Відповідно до довідки МСЕК № 042916 від 02 лютого 2017 року позивачу встановлено втрату професійної працездатності в 10 % безстроково, тобто встановлено стійку втрату професійної працездатності. За таких умов, на підставі висновку ЛКК № 164 від 10 серпня 2017 року про неможливість виконувати позивачем роботу обробника поверхневих дефектів металу постійно, у відповідача виник обов`язок щодо переведення позивача на постійній основі на іншу легшу роботу відповідно до статті 170 КЗпП України. За фактом медичного огляду позивачу була видана довідка ЛКК № 276 від 09 листопада 2017 року, в якій вказано, що позивачу протипоказана робота з локальною вібрацією, зі зниженою або підвищеною температурою повітря в приміщенні, у вимушеній робочій позі на термін «постійно» та надана рекомендація по можливому працевлаштуванню позивача балансирувальником деталей і вузлів в РМЦ ПАТ «Інтерпайп НТЗ», електромеханіком по ліфтах, шліфувальником із застосуванням емульсії в ЦІЛ. По результатах медичного висновку ЛКК поліклініки ПАТ «Інтерпайп НТЗ» (довідка № 276 від 09 листопада 2017 року) було видано наказ ПАТ «Інтерпайп НТЗ» № 536 від 10 листопада 2017 року, яким було затверджено список вакансій, рекомендованих для праці позивачу по стану здоров`я. З даними наказом та списком вакансій позивач був ознайомлений 10 листопада 2017 року, про що свідчить запис позивача. З 10 листопада 2017 року по 23 січня 2018 року відповідач пропонував позивачеві вакансії. 23 січня 2018 року позивач звернувся із заявою до директора з персоналу про переведення посаду коменданта (обслуговуючого побутові приміщення КПЦ), безпідставно вказавши при цьому щодо збереження всіх пільг, окладу, з подальшим його підвищенням, преміювання за професією попередньої роботою обробника поверхневих дефектів металу. Зазначене не дає підстав вважати, що позивач відмовився від переведення. Проте суди не врахували, що ні частина перша статті 170 КЗпП України, ні стаття 35 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням» не пов`язують обов`язок роботодавця з його можливостями щодо переведення працівника на іншу, легшу, роботу. Законодавець виходить із того, що роботодавець завжди має можливість використовувати працю осіб, які потребують за станом здоров`я переведення на іншу, легшу, роботу. У разі виявленої невідповідності працівників займаній посаді або виконуваній роботі внаслідок стану здоров`я, який перешкоджає продовженню цієї роботи, звільнити їх можна лише якщо вони відмовляються від переведення на іншу, легшу роботу, тоді як звільнення інших працівників з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 статті 40 КЗпП України, допускається, якщо неможливо їх перевести на іншу роботу, оскільки такої нема, чи в разі відмови працівників від такого переведення.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких мотивів.

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді, може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково (пункт 2 частини третьої статті 389 ЦПК України).

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Предметом касаційного оскарження є судові рішення, ухвалені у справі про визнання наказу про переведення незаконним, поновлення на посаді та стягнення різниці заробітної плати між посадами.

Отже, справа № 199/2831/18 не є справою з ціною позову, що перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Справа № 199/2831/18 є незначної складності та не належить до виключень, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.

Європейський суд з прав людини зауважує, що національні суди мають вибирати способи такого тлумачення, які зазвичай можуть включати акти законодавства, відповідну практику, наукові дослідження тощо (VOLOVIK v. UKRAINE, № 15123/03, § 45, ЄСПЛ, 06 грудня 2007 року).

Тлумачення статті 19 ЦПК України свідчить, що малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, незалежно від того чи визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанції. Оскільки частина шоста статті 19 ЦПК України розміщена в розділі 1 Загальних положень ЦПК України, то вона поширюються й на стадію касаційного провадження.

З урахуванням предмету позову, характеру правовідносин, складності справи, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.

Посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України за наявності яких судові рішення у малозначній справі підлягають касаційному оскарженню, касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять.

Суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню (пункт 1 частини другої статті 394 ЦПК України).

Таким чином, оскаржені судові рішення ухвалені в малозначній справі. Тому у відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки касаційна скарга ПАТ «Інтерпайп Нижньодніпровський трубопрокатний завод», яка підписана представником Головко О. М. подана на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.

Керуючись статтями 19, 260, 389, 394 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити публічному акціонерному товариству «Інтерпайп Нижньодніпровський трубопрокатний завод», у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою, яка підписана представником Головко Оленою Миколаївною, на рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 02 листопада 2021 року, додаткове рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 11 січня 2022 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 23 червня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Інтерпайп Нижньодніпровський трубопрокатний завод», третя особа - управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області, про визнання наказу про переведення незаконним, поновлення на посаді та стягнення різниці заробітної плати між посадами.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя В. І. Крат

І. О. Дундар

Є. В. Краснощоков