Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

09 серпня 2022 року смт.Криве Озеро

Кривоозерський районний суд Миколаївської області

В складі: головуючого судді Репушевської О.В.,

за участі секретаря судового засідання Добровольської І.М.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в смт.Криве Озеро в порядку загального позовного провадження цивільну справу №479/290/22 за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Кривоозерської селищної ради про визнання права власності в порядку спадкування за законом,

у ч а с н и к и с п р а в и :

позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

представник відповідача Кривоозерська територіальна громада,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 , Бурдейний С.І. звернулись до суду з позовною заявою до Кривоозерської селищної ради Миколаївської області про визнання права власності в порядку спадкування за законом після смерті батька - ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки в нотаріальному порядку оформлення спадщини їм відмовлено.

В підготовче судове засідання позивачі не з`явились, надіслали до суду заяви, в яких просили розглянути справу без їх участі, позовні вимоги підтримали в повному обсязі.

Представник відповідача - Кривоозерської селищної ради в підготовче судове засідання не з`явився, надіслав до суду письмову заяву, згідно якої просив справу розглянути без його участі, позов визнав та не заперечував проти його задоволення.

За положеннями ч.3 ст.200, ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову на підготовчому судовому засіданні.

Відповідно до положень ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

З урахуванням положень ст.223 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу в без участі сторін, на підставі наявних у справі матеріалів, оскільки їхня неявка не перешкоджає розгляду спору.

У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи.

Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , що підтверджується даними свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого виконавчим комітетом Ониськівської сільської ради Кривоозерського району Миколаївської області 19 червня 2015 року (а.с.21).

Спадкоємцями за законом першої черги на спадщину після смерті ОСОБА_3 є позивачі: ОСОБА_1 як дитина спадкодавця, що підтверджується даними копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого Маломечетнянським сільським ЗАГС Кривоозерського району Миколаївської області 15 травня 1972 року (а.с.11), та ОСОБА_2 як дитина спадкодавця, що підтверджується даними копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , виданого Вільшанською сільською радою Савранського району Одеської області 01 лютого 1967 року (а.с.10).

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина, яка складається із:

- садибного житлового будинку, розташованого в АДРЕСА_1 ,

- земельної ділянки площею 2,6334 га, кадастровий номер: :02:000:0773, з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої в межах території Ониськівської сільської ради Кривоозерського району Миколаївської області.

Відповідно до спадкової справи №156/2015(а.с.32-38) позивачі прийняли спадщину у встановленому законом порядку, подавши заяви про прийняття спадщини за законом у встановлений законодавством строк (а.с.32,33).

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, так як існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

В оформленні спадкових прав на житлові будинки та земельну ділянку у нотаріальному порядку позивачам відмовлено (а.с.22), із-за відсутності оригіналів правовстановлюючих документів на майно.

Відповідно до положень ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Відповідно до п.3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року №24-753/0/4-13 право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст.392 ЦК України).

При вирішенні спорів щодо спадкування права власності на нерухоме майно судам слід звертати увагу на зміну редакції ч.4 ст.331 і ч.4 ст.334 ЦК України та інших норм цивільного законодавства і застосовувати редакцію закону, яка діяла на час виникнення права у самого спадкодавця та на час відкриття спадщини.

Відповідно до положень п.4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України від 16 січня 2013 року Цивільний кодекс України застосовується до цивільних правовідносин, що виникли після набрання ним чинності.

Встановлено, що ОСОБА_3 являється власником садибного житлового будинку, що знаходиться в АДРЕСА_1 , який побудовано за кошти спадкодавця, про те за життя він не зареєстрував належне йому право на будинок відповідно до чинного законодавства.

Згідно даних технічного паспорту на житловий будинок АДРЕСА_1 , виготовленого КП "Первомайське міжміське бюро технічної інвентаризації", спадковий житловий будинок побудований в 1985 році, власником вказаний ОСОБА_3 (а.с.12-14).

Відповідно до положень ст.86 ЦК УРСР право власності - це врегульовані законом суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження майном.

Право власності на збудований житловий будинок набувається в порядку, який існував на час його будівництва.

У 1985 році питання набуття права власності регулювались Указом Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року "Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків" (визнаний таким, що втратив чинність Указом Президії Верховної ради СРСР від 22 лютого 1988 року №8502-ІІ) і прийнятою відповідно до Указу від 26 серпня 1948 року Постановою Ради Міністрів СРСР від 26 серпня 1948 року "Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року "Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків", які зокрема визначали умови та правові наслідки будівництва.

Згідно положень ст.1 Указу від 26 серпня 1948 року кожен громадянин мав право купити або збудувати для себе на праві особистої власності жилий будинок.

Пункт 2 Постанови від 26 серпня 1948 року визначав, що земельні ділянки для будівництва індивідуальних жилих будинків відводяться за рахунок земель міст, селищ, держземфонду і земель держлісфонду у безстрокове користування, а збудовані на цих ділянках будинки є особистою власністю забудовника.

Отже, за Указом від 26 серпня 1948 року та Постановою від 26 серпня 1948 року підставою виникнення права власності на жилий будинок був сам факт збудування ним жилого будинку з додержанням вимог цих актів законодавства.

Ці правові акти не пов`язували виникнення права власності на житловий будинок із проведенням його реєстрації.

В даний час питання реєстрації права власності на нерухоме майно врегульоване приписами Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень і Порядку надання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів від 17 жовтня 2013 року.

Документом, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом індивідуального (садибного) житлового будинку, садового, дачного будинку, господарської (присадибної) будівлі та споруди, прибудови до них, побудованих до 05 серпня 1992 року є технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна. Зазначене узгоджується з ДБН А3.1-3-94 "Прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів".

Таким чином для реєстрації будинку, збудованого у 1985 році, особою, яка його збудувала, достатнім є подання технічного паспорту, який по суті підтверджує факт відповідності будівельним нормам та стандартам, а тому можливості його експлуатації.

Отже, судом встановлено, що будинок АДРЕСА_1 не є самочинним будівництвом та може спадкуватись після смерті ОСОБА_3 як об`єкт права власності - нерухоме майно.

Відповідно до положень ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення.

Згідно з положеннями ст.131 ЗК України громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод.

Земельна ділянка площею 2,6334 га, кадастровий номер: :02:000:0773, з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої в межах території Ониськівської сільської ради Кривоозерського району Миколаївської області, яка належала ОСОБА_3 , на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії І-МК №011419, виданого Ониськівською сільською радою народних депутатів Кривоозерського району Миколаївської області 24 квітня 2001 року (а.с.19), та витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-021 від 13 грудня 2021 року (а.с.15).

Положеннями ст.1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті.

За приписами ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Приймаючи до уваги, що відповідач Кривоозерська селищна рада Кривоозерського району Миколаївської області визнала позовні вимоги, дане право ніким не оспорюється, інших спадкоємців, які прийняли спадщину після смерті ОСОБА_3 не має, вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.12-13, 19, 81, 141, 258-259, 206, 263-265, 268, 273, 354-355 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Кривоозерської селищної ради про визнання права власності в порядку спадкування за законом, - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , право власності на садибний будинок АДРЕСА_1 , в порядку спадкування після смерті батька - ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , право власності на земельну ділянку площею 2,6334 га, кадастровий номер: :02:000:0773, з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої в межах території Ониськівської сільської ради Кривоозерського району Миколаївської області, в порядку спадкування після смерті батька - ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду, який відраховується з дня складення повного судового рішення.

Дата складення повного судового рішення - 09 серпня 2022 року.

Суддя :