ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2022 року

м. Хмельницький

Справа № 689/796/21

Провадження № 22-ц/4820/623/22

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Янчук Т.О. (суддя-доповідач),

Грох Л.М., Ярмолюка О.І.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 10 грудня 2021 року (суддя Баськов М.М.) за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Хмельницької районної державної адміністрації, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди, завданої неправомірними діями органу державної влади,

в с т а н о в и в :

У травні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Управління соціального захисту населення Хмельницької районної державної адміністрації (далі - УСЗН Хмельницької РДА), Державної казначейської служби України (далі - ДКС України) про відшкодування моральної шкоди, завданої неправомірними діями органу державної влади.

В обґрунтування позовних вимог зазначалось, що ОСОБА_1 є пенсіонеркою, особою з інвалідністю ІІ групи, отримує пенсію за віком у розмірі 1707 грн., яка є її єдиним доходом. Позивач проживає одна по АДРЕСА_1 і в період з травня по вересень 2019 року була одержувачем субсидії.

При розрахунку розміру субсидії на вказаний період Управлінням СЗН було значно завищено розмір обов`язкового платежу, який мала сплатити позивач, до складу житлово-комунальних послуг, на які надається субсидія, не було включено послуги з водопостачання, а норма споживання електроенергії була зменшена до 70 кВт, хоча фактично позивач використовує понад 100 кВт.

З метою захисту своїх прав ОСОБА_1 звернулась до Хмельницького окружного адміністративного суду.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 24.09.2020 дії УСЗН Ярмолинецької РДА при призначенні субсидії позивачу за період травень-вересень 2019 року в частині розміру (суми) обов`язкового платежу за рахунок позивача визнано протиправними, зобов`язано відповідача провести перерахунок призначеної позивачу субсидії за період з травня по вересень 2019 року.

Внаслідок таких неправомірних дій відповідача позивачу завдано моральну шкоду, яка виразилася у душевних стражданнях і переживаннях через те, що їй довелося витратити значний час і зусилля для відновлення свого порушеного права. Позивач почувала себе проігнорованою, розчарованою, занепокоєною, відчувала несправедливість, приниження та тривалу невизначеність. Перенесений стрес негативно відобразився на її психоемоційному стані та спричинив погіршення стану здоров`я, внаслідок чого вона була терміново госпіталізована до медичної установи.

У зв`язку з цим позивач просила суд стягнути через ДКС України з УПСЗН Ярмолинецької РДА 80 000 грн. шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Протокольною ухвалою суду від 14 липня 2021 відповідача УСЗН Ярмолинецької РДА у зв`язку з ліквідацією замінено на належного відповідача - УСЗН Хмельницької РДА.

Рішенням Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 10 грудня 2021 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з УСЗН Хмельницької РДА на користь ОСОБА_1 3000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з УСЗН Хмельницької РДА на користь держави 34,05 грн.

Рішення суду мотивоване тим, що рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 24.09.2020 в адміністративній справі №560/2676/20 підтверджується протиправність дії УСЗН Ярмолинецької РДА під час визначення розміру (суми) обов`язкового платежу за рахунок ОСОБА_1 при призначенні їй субсидії за період травень-вересень 2019 року. Внаслідок протиправних дій УСЗН Ярмолинецької РДА позивач зазнала втрат немайнового характеру у вигляді душевних страждань, порушення звичайного способу життя, психологічного навантаження, втрати емоційної стабільності.

Суд першої інстанції з урахуванням характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, ступеню вини особи, яка завдала моральної шкоди, виходив з того, що позивачці завдано моральні страждання, що безумовно змінило її нормальний життєвий ритм, проте інших доказів на підтвердження немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення, істотності змін в житті тощо) до суду не надано, а тому дійшов висновку про відшкодування моральної шкоди у розмірі 3000 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить рішення Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 10 грудня 2021 року змінити в частині розміру моральної шкоди, просить стягнути з відповідача моральну шкоду 80 000 грн.

В обґрунтування скарги зазначено, що суд першої інстанції стягнув на її користь з відповідача моральну шкоду у значно нижчому розмірі, ніж той, який був би достатнім для відновлення порушених прав позивача.

Протиправні дії відповідача відобразились на стані здоров`я позивача, на її психоемоційному стані, спричинили незворотні наслідки для її здоров`я позивача, в якої величезна кількість захворювань, що підтверджується виписним епікризом Хмельницької обласної лікарні.

Місцевим судом не було враховано показання свідка ОСОБА_2 , яка повідомила суду про стан позивачки внаслідок протиправних дій відповідача. Більше того, про показання свідка у рішенні навіть не згадується, хоча відповідно до положень чинного законодавства суд у мотивувальній частині рішення зобов`язаний вказати усі докази, досліджені в судовому засіданні, а також навести мотиви їх прийняття або відхилення.

Судом також не було враховано, що внаслідок неправильного розрахунку субсидії у 2019 році у позивача утворилась заборгованість з інших комунальних послуг, що спричинило позичання грошей у сусідів для негайного покриття боргів, тоді як субсидія за всі шість місяців 2019 року разом становить 158 грн.

У відзиві на апеляційну скаргу УСЗН Хмельницької РДА вважають рішення суду законним та обґрунтованим, просить рішення Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 10 грудня 2021 року залишити без змін, апеляційну скаргу - без задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

В силу ч. 13 ст. 7, ч. 2 ст. 247 ЦПК України у такому випадку судове засідання не проводиться, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

В силу ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 отримувала житлові субсидії за період травень-вересень 2019 року. Не погоджуючись із розрахунком розміру субсидії, проведеним УСЗН Ярмолинецької РДА, позивач звернулася до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 24.09.2020, яке набрало законної сили 29 жовтня 2020 року, позов ОСОБА_1 задоволено, визнано протиправними дії УСЗН Ярмолинецької РДА при призначенні субсидії ОСОБА_1 за період травень-вересень 2019 року в частині розміру (суми) обов`язкового платежу за рахунок ОСОБА_1 , зобов`язано УСЗН Ярмолинецької РДА провести перерахунок призначеної субсидії ОСОБА_1 за період травень-вересень 2019 року (а. с. 8-11).

На підтвердження погіршення стану здоров`я позивачем надано виписний епікриз КНП «Хмельницька обласна лікарня» Хмельницької обласної ради, з якого вбачається, що ОСОБА_1 перебувала на лікуванні в період з 05 по 14 листопада 2019 року, діагноз: цукровий діабет ІІ типу, середньої важкості, діабетична ангіопатія сітківки обох очей, початкова катаракта, діабетична ангіопатія нижніх кінцівок (а. с. 20-21), довідку КНП «Ярмолинецький районний центр первинної медико-санітарної допомоги» №265 від 05.02.2021 про те, що ОСОБА_1 знаходиться на диспансерному обліку у сімейного лікаря і потребує постійного, довготривалого лікування з приводу захворювання бронхіальна астма, цукровий діабет ІІ типу, діабетична ангіопатія сітківки, початкова катаракта, метаболічна кардіопатія (а. с. 22).

Крім того, позивач посилається на те, що внаслідок протиправних дій відповідача у неї утворилася заборгованість за комунальні послуги, у зв`язку з чим газопостачальною компанією були вжиті заходи щодо обмеження газопостачання, що підтверджується повідомленнями про припинення газопостачання та погашення простроченої заборгованості від 10.09.2019, від 11.02.2020 та від 06.07.2020 (а. с. 18, 19).

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , суд першої інстанції дійшов висновку про наявність правових підстав, передбачених статтями 1166, 1174, 1176 ЦК України, для покладення на відповідача відповідальності за моральну шкоду, завдану протиправними діями. Суд встановив, що прийнятими рішеннями при призначенні субсидії за період травень-вересень 2019 року в частині розміру (суми) обов`язкового платежу позивачці завдано моральну шкоду. Врахувавши положення статті 23 ЦК України розмір моральної шкоди, що підлягає відшкодуванню, суд визначив в розмірі 3000 грн. Такий висновок суду першої інстанції відповідає нормам матеріального права.

Згідно зі статтею 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 56 Конституції України передбачено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені статтею 1167 ЦК України, відповідно до якої шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до ч. 2 ст. 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки;2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт;3) в інших випадках, встановлених законом.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пунктах 3, 9 постанови від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Основною умовою відшкодування, зокрема, моральної шкоди є те, що остання повинна бути заподіяна протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єктів владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин та полягати у фізичному болю та стражданнях, у душевних стражданнях, у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 30.01.2018 у справі за №804/2252/14, від 31.01.2018 у справі за №813/5138/13-а та в рішеннях Верховного Суду від 12.02.2018 у справі за №800/500/16, від 01.03.2018, у справі за №9901/377/18.

Загальні підходи до відшкодування моральної шкоди, завданої органом державної влади, були сформульовані Верховним Судом у постанові від 10.04.2019 у справі за №464/3789/17, згідно з якими адекватне відшкодування шкоди, зокрема й моральної, за порушення прав людини є одним із ефективних засобів юридичного захисту. Моральна шкода полягає у стражданні або приниженні, яких людина зазнала внаслідок протиправних дій. Страждання і приниження - емоції людини, змістом яких є біль, мука, тривога, страх, занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривала невизначеність, інші негативні переживання. Порушення прав людини чи погане поводження із нею з боку суб`єктів владних повноважень завжди викликають негативні емоції. Проте, не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду. Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки та, у деяких випадках, стать, вік та стан здоров`я потерпілого.

Зважаючи на вищезазначені обставини, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що негативні емоції позивачки внаслідок визначення неправильного розміру (суми) обов`язкового платежу призначеної їй субсидії за період з травня по вересень 2019 року, їх тривалість - перебувають у причинно-наслідковому зв`язку з діями відповідача, а отже завдають їй моральної шкоди.

Ураховуючи обставини справи, характер та обсяг душевних страждань позивачки, стан її здоров`я, колегія суддів погоджується з висновком суду про стягнення моральної шкоди в розмірі 3000 грн.

Посилання апелянта на те, що суд першої інстанції стягнув на її користь з відповідача моральну шкоду у значно нижчому розмірі, ніж той, який був би достатнім для відновлення порушених прав позивача, не є підставою для скасування судового рішення. Суд першої інстанції врахував обставини справи, характер і спосіб завдання моральної шкоди позивачу, тривалість її перетерплювання, а також долучені до матеріалів справи докази та встановлені під час допиту свідка, та оцінив усі докази у їх сукупності з дотриманням ст. 89 ЦПК України.

Частково задовольняючи позов, суд, зазначаючи у рішенні, що позивач зазнала втрат немайнового характеру у вигляді душевних страждань, порушення звичайного способу життя, психологічного навантаження, втрати емоційної стабільності, руйнування її життєвих планів, проведення відповідних витрат у зв`язку з необхідністю звернення до суду за захистом порушених прав, виходив із вимог розумності, виваженості, справедливості (співмірності).

Твердження апелянта про те, що місцевим судом не було враховано показання свідка ОСОБА_2 , яка повідомила суду про стан позивачки внаслідок протиправних дій відповідача, і про показання свідка у рішенні навіть не згадується, хоча це передбачено чинним законодавством, висновків суду не спростовують. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Крім того, Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, має бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 року).

Аргументи апеляційної скарги про те, що внаслідок неправильного розрахунку субсидії у 2019 році у позивача утворилась заборгованість з інших комунальних послуг, що спричинило позичання грошей у сусідів для негайного покриття боргів, тоді як субсидія за всі шість місяців 2019 року разом становить 158 грн., не доводить обґрунтованості позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди у розмірі 80 000 грн.

Виходячи з наявних в матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції письмових доказів, суд апеляційної інстанції вважає, що висновки суду відповідають обставинам справи та нормам матеріального права.

Обставин, які б давали суду апеляційної інстанції підстави для спростування вказаних висновків суду, апеляційна скарга не містить.

Порушення судом першої інстанції норм процесуального права апеляційним судом під час перегляд судового рішення не встановлено.

За таких обставин та з врахуванням зазначених норм законодавства підстави для скасування рішення суду відсутні.

У зв`язку з тим, що суд апеляційної інстанції апеляційну скаргу залишає без задоволення, підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 10 грудня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді Т.О. Янчук

Л.М. Грох

О.І. Ярмолюк