Справа № 713/1131/22
Провадження №2/713/274/22
27.07.2022 м. Вижниця
Вижницький районний суд Чернівецької області в складі: головуючого судді Кибича І.А., з участю секретаря судових засідань Матейчук Л.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Вижниця в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про стягнення боргу, -
ВСТАНОВИВ:
Стислий виклад позиції позивача.
Позивачка ОСОБА_1 , звернулась в суд з позовом про стягнення боргу до відповідачки ОСОБА_2 .
Просить стягнути із ОСОБА_2 на її користь суму боргу за договором позики у розмірі 165000,00 гривень, судові витрати.
Свої позовні вимоги обґрунтувала наступним.
У позові вказувала, що 06 травня 2019 року позичила ОСОБА_2 165000,00 гривень, що на той час було еквівалентно 5500,00 Євро, строком на сім місяців. Вказана сума коштів була потрібна для лікування. При отриманні у позику грошових коштів ОСОБА_2 , 06.05.2019 року було власноручно складено письмову розписку. Відповідно до умов розписки ОСОБА_2 зобов`язалась повернути кошти в строк до 31 грудня 2019 року. При передачі коштів були присутні свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . Однак в строк до 31.12.2019 року ОСОБА_2 , взятих на себе зобов`язань не виконала, та на момент звернення до суду боргу не повернула. ОСОБА_2 постійно запевняла, що кошти поверне, в зв`язку з чим 24.09.2021 року повторно надала розписку, чим підтвердила свій борг. 13 листопада 2021 року ОСОБА_2 сплатила 5000,00 гривень.
Заяви (клопотання) учасників справи.
В судове засідання позивачка ОСОБА_1 не з`явилась, належним чином повідомлена про дату, час та місце судового розгляду справи по суті. До початку розгляду справи скерувала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить задовольнити, не заперечує щодо заочного порядку розгляду справи.
В судове засідання ОСОБА_2 не з`явилась, належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, про що є відомості в матеріалах справи, про причини неявки суд не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутності суду не надано, відзив не надано, в зв`язку з чим суд вважає за можливе розглянути справу за її відсутності.
Процесуальні дії у справі.
На підставі ст. 280 ЦПК України, враховуючи думку позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи.
Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, врахувавши думку позивача щодо заочного порядку розгляду справи, прийшов до висновку, що позов ОСОБА_1 є обґрунтований і підлягає частковому задоволенню.
В силу ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів .
На підставі ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.
В силу ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
На підтвердження позовних вимог позивачем надано:
Копію розписки від 06 травня 2019 року з даних якої вбачається, що ОСОБА_2 у присутності свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 отримала від ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 165000,00 гривень, що по курсу НБУ становить 5500,00 Євро станом на 06.05.2019 року, які зобов`язалась повернути до 31.12.2019 року.
Копію розписки від 24 вересня 2021 року з даних якої вбачається, що ОСОБА_2 у присутності свідка ОСОБА_5 підтвердила, що дійсно отримала 03.05.2019 року у ОСОБА_1 165000,00 гривень, які зобов`язалась повернути до 31.12.2019 року, однак не повернула з поважної причини.
Судом встановлено, що відповідачкою ОСОБА_2 сплачено в рахунок боргу 5000,00 гривень.
Мотиви суду та застосовані норми права.
Статтею 6 ЦК встановлено, що сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства.
Відповідно до ст.202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).
Відповідно до ч.1 і 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Статтею 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно із ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (ч.1 ст. 1049 ЦК України).
Отже, за своїми правовими ознаками договір позики є реальною, односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику.
Таким чином, договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, і може не співпадати з датою складання розписки, яка посвідчує цей факт, однак у будь-якому разі складанню розписки має передувати факт передачі коштів у борг.
Тобто, у разі пред`явлення позову про стягнення боргу позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобов`язання. Для цього, з метою правильного застосування статтей 1046, 1047ЦК України суд повинен встановити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умов.
У той самий час за змістом ч. 1, 2 ст. 207 і ч.2 ст. 1047 ЦК України дотримання письмової форми договору позики має місце у тому разі, якщо на підтвердження укладення договору представлена розписка або інший письмовий документ, підписаний позичальником, з якого вбачається як сам факт отримання позичальником певної грошової суми в борг (тобто із зобов`язанням її повернення), так і дати її отримання.
Таким чином, за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики після отримання коштів, підтверджуючи як факт укладення договору та зміст умов договору, так і факт отримання боржником від кредитора певної грошової суми.
Таким чином, розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником в борг із зобов`язанням її повернення та дати отримання коштів.
У разі пред`явлення позову про стягнення боргу позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобов`язання. Для цього, з метою правильного застосування статей1046,1047 ЦК України,суд повинен встановити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умов.
Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 11 листопада 2015 у справі № 6-1967цс15.
Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.
Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 надала у позику відповідачці ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 165000,00 гривень на строк до 31.12.2019 року, що підтверджується завіреною копією розписки.
Відповідачка ОСОБА_2 у встановлений у розписці строк не повернула ОСОБА_1 грошові кошти, доказів протилежного відповідачкою суду не надано.
Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.
Відповідно до ч.1, 5, 6 ст.81 ЦПК України, Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Оскільки відповідачка ОСОБА_2 до 31.12.2019 року, тобто у встановлений договором позики (розписки) від 06.05.2019 року строк, в повному обсязі не виконала своїх зобов`язань перед позивачкою ОСОБА_1 , повернула тільки частину коштів в розмірі 5000,00 гривень, позов підлягає до часткового задоволення із стягненням з відповідачки на користь позивачки 160000,00 гривень.
Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідачки ОСОБА_2 на користь позивачки ОСОБА_1 необхідно стягнути судовий збір в сумі 992,40 грн.
Керуючись ст.ст. 625 ч.2, 1050 ЦК України, ст.ст.4, 13, 141, 258-265, 274-276, 280-282, 354 ЦПК України, Суд, -
УХВАЛИВ :
Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики (розписки) від 06 травня 2019 року в сумі 160000,00 (Сто шістдесят тисяч) гривень.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати, а саме, судовий збір в сумі 992 (Дев`ятсот дев`яності дві) гривні 40 (сорок) копійок.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 30 днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Чернівецького апеляційного суду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП НОМЕР_1 ), зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 .

Суддя Іван КИБИЧ