Судді Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду
провадження № 61-622св22
Задовольняючи вимоги клопотання про ухвалення додаткового рішення в частині розподілу витрат на професійну правничу допомогу частково, колегія суддів виходила з того, що аргументи заяви про ухвалення додаткового рішення та додані до неї докази, з урахуванням критеріїв дійсності, необхідності та розумності розміру судових витрат, обсягу робіт, виконаних адвокатом, дають підстави для висновку, що витрати на професійну правничу допомогу підлягають стягнення не в заявленому заявником розмірі 100 000 грн, а в розмірі 60 000 грн. При цьому колегія суддів прийняла до уваги клопотання іншої сторони про зменшення розміру судових витрат, що підлягають стягненню.
Не можу погодитися з додатковою постановою колегії суддів з таких мотивів.
Відповідно до частини першої статті 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.
Згідно з частинами першою, третьою статті 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
За змістом частини четвертої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята-шоста статті 137 ЦПК України).
У справі, що переглядається, ОСОБА_1 подала клопотання про відшкодування судових витрат у справі, в якому просила стягнути з ОСОБА_2 судові витрати в розмірі 106 000 грн, з яких 100 000 грн- витрати на правову (професійну правничу) допомогу, пов`язані з розглядом цієї справи.
При цьому до клопотання на підтвердження реальності понесених витрат на правничу допомогу додано:
копію договору про надання правової (професійної правничої) допомоги з АО «Секелик та Партнери»;
копію договору про внесення змін № 1 від 05 жовтня 2020 року до договору (щодо викладення додатку № 3 до договору в новій редакції);
копію акта приймання-передачі послуг від 15 грудня 2021 року;
копію акта приймання-передачі послуг від 01 липня 2022 року;
У липні 2022 року ОСОБА_2 подала підписане представником клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги та заперечення на заяву про ухвалення додаткового судового рішення, в якому просила в задоволенні клопотання відповідача про визнання поважними причин пропуску строку для подачі доказів щодо розміру витрат, які сторона має сплатити у зв`язку з розглядом справи та його поновленні, відмовити; у задоволенні клопотання про відшкодування судових витрат відмовити у повному обсязі.
Клопотання крім посилань на неправильне складення попереднього (орієнтовного) розрахунку понесених судових витрат, незазначення розміру гонорару адвоката та порядку його сплати, неправильного викладення детального опису робіт (наданих послуг) та інших допущених, на думку заявника, порушень форми й змісту поданих ОСОБА_1 документів, мотивоване тим, що:
перші чотири пункти опису виконаних адвокатом робіт фактично є одним, а саме підготовкою відзиву на позовну заяву, натомість адвокат начебто витратила на це 4 (чотири) дні (11, 12, 13 та 15 жовтня 2020 року). Це саме стосується заперечення на відзив, адвокат також начебто витратила на це 3 (три) дні (22, 23 та 29 грудня 2020 року). Вказана справа є не складною та не вимагає після підготовки відзиву проти позову та відповідно заперечення одночасної підготовки того самого адвоката до судового засідання, 5 разів вказано підготовку до судового засідання, при тому що у вказаних засіданнях було подано заяви по суті справи, які готувались тим самим адвокатом, а отже окремої підготовки до судового засідання не вимагали, протягом часу розгляду справи жодної обставини справи змінено не було. Під час розгляду справи у суді першої інстанції, апеляційного і касаційного перегляду справи позиція позивача, як і позиція відповідача у справі не змінювалася, а представництво його інтересів здійснювалося тим самим адвокатом. Зміст відзиву відповідача, заперечень, апеляційної та касаційної скарги фактично відповідають змісту першого відзиву проти позову;
стосовно послуг, наданих відповідачу у суді касаційної інстанції, то до них з 18 пунктів акту від 01 липня 2022 року фактично можна віднести лише складання касаційної скарги та усунення недоліків касаційної скарги, однак, розмежувати вартість кожної окремої послуги не виявляється можливим, з огляду на відсутність у акті вартості кожної окремої послуги, часу, який витратив адвокат на її надання, відсутності відповідних положень у договорі про надання правової допомоги та додатку до нього, відсутності будь-яких доказів оплати таких витрат;
розмір заявлених витрат на правову (правничу) допомогу у сумі 100 000 грн не відповідає критерію реальності адвокатських витрат та критерію розумності їхнього розміру, такі витрати не мають характеру необхідних і не співрозмірні із виконаною роботою у суді першої, апеляційної та касаційної інстанції, отже їх розмір є необґрунтованими.
справа не становить для відповідача ОСОБА_1 жодного інтересу, оскільки вона не є належним відповідачем у справі.
Основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема: змагальність сторін; диспозитивність відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункти 4, 5, 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).
У додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 в справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) зазначено, що: «із запровадженням з 15 грудня 2017 року змін до ЦПК України законодавцем принципово по новому визначено роль суду у позовному провадженні, а саме: як арбітра, що надає оцінку тим доказам та доводам, що наводяться сторонами у справі, та не може діяти на користь будь-якої із сторін, що не відповідатиме основним принципам цивільного судочинства. […] Зі змісту статей 10, 11, 12, 13 ЦПК України в узагальненому вигляді, при вирішенні цивільного спору, у тому числі і при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат, суд керується Конституцією України, законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовує інші правові акти, враховує завдання цивільного судочинства, забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами, особливості предмета спору та ціну позову, складність справи, її значення для сторін та час, необхідний для розгляду справи, покладення доведення обставин, які мають значення для справи, саме сторонами, права яких є рівними, як і покладення саме на кожну сторону ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій та з урахуванням меж заявлених вимог та заперечень та обсягу поданих доказів. При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (частина перша статті 182 ЦПК України). Тобто саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони. Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності».
Уважаю, що доводи клопотання ОСОБА_2 про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу зводяться до незгоди позивачки з розміром понесених ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу, її суб`єктивної оцінки складності справи та кваліфікації понесених витрат як необов`язкових і таких, що не мають характеру необхідних, та не містять посилання на обставини, які відповідно до частин четвертої-п`ятої статті 137 ЦПК України можуть бути підставою для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
З огляду на викладене наявні підстави для висновку, що ОСОБА_2 у поданому нею клопотанні не довела факт неспівмірності понесених іншою стороню витрат на професійну правничу допомогу зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Тому вважаю, що у колегії суддів були відсутні передбачені законом підстави для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, у зв`язку з чим колегії суддів необхідно було прийняти додаткову постанову, якою заяву ОСОБА_1 у частині розподілу витрат на правничу допомогу задовольнити, стягнувши з позивача на користь відповідача 100 000 грн витрат на професійну правничу допомогу.
Суддя Н. О. Антоненко