Дата документу 18.03.2022
Справа № 501/495/22
УХВАЛА

17 березня 2022 року суддя Іллічівського міського суду Одеської області Петрюченко М.І., перевіривши виконання вимог статей 175-177 Цивільного-процесуального кодексу України (далі ЦПК) по справі за

позовом ОСОБА_1

до

відповідача: ОСОБА_2

предмет та підстави позову: про розірвання шлюбу, визнання нерухомого майна об`єктом спільної сумісної власності, поділ майна, виділення майна в натурі

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до Іллічівського міського суду Одеської області із позовною заявою до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, визнання нерухомого майна об`єктом спільної сумісної власності, поділ майна, виділення майна в натурі.

Конституцією України закріплено право кожного на судовий захист (стаття 55) та передбачено, що юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі (стаття 124), а статтею 18 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що суди загальної юрисдикції спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

Суди мають враховувати, що забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до статті 17 «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовуються судами при розгляді справ як джерело права.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції 1950 року кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом (стаття 8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Проте, вирішуючи питання про відкриття провадження по справі, суди повинні перевірити відповідність вимог, з якими заявник звертається до суду для захисту, а також дотримання ним вимог, передбачених ст.ст.175-177 ЦПК України.

Позов поданий без дотримання вимог ч.4 ст.177 ЦПК України, оскільки до позову не надано квитанції про сплату судового збору за 3 вимоги немайнового характеру та 4 вимоги майнового характеру, які зазначено у позові, не вказано ціни вимог майнового характеру.

Відповідно до ст.3 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється: за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.

Відповідно до ч.3 ст.6 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується юридичною особою за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. У разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Статтею 4 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що за подачу позовної заяви немайнового характеру позивач, як фізична особа повинен сплатити 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

З позовної заяви вбачається, що позовна заява складається з трьох вимог немайнового характеру, тобто за кожну вимогу немайнового характеру повинно бути сплачено судовий збір, всього у 2978,00 грн. (992,40х3).

Крім того, вимоги позову стосуються майнового характеру, а саме:

- визнати квартиру АДРЕСА_1 об`єктом спільної сумісної власності подружжя;

- визнати прибудову до будинку АДРЕСА_2 , загальною площею 30 кв.м. та гараж із цехом для ремонту та обслуговування авто техніки за цією ж адресою, загальною площею 60 кв.м.;

- виділити в натурі квартиру АДРЕСА_1 ;

- виділити в натурі прибудову до будинку АДРЕСА_2 , загальною площею 30 кв.м. та гараж із цехом для ремонту та обслуговування авто техніки за цією ж адресою, загальною площею 60 кв.м.

Разом з тим, позивач не надав до позову доказів вартості спірного майна, що унеможливлює визначення ціни позову та підсудності даного спору.

Крім того, частиною 5 статті 95 ЦПК України передбачено, що учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який заходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Водночас, надані із позовною заявою в якості доказів документи не засвідчені належним чином та не містять дати їх засвідчення.

При цьому слід звернути увагу позивача, що порядок засвідчення документів визначений пунктами 5.26 5.27 Національного стандарту України Державної уніфікованої системи документації, Уніфікованої системи організаційно-розпорядчої документації «Вимоги до оформлення документів» (ДСТУ 4163-2003, затвердженого наказом Держспоживстандарту України від 07.04.2003 №55 із змінами).

Отже, додані до позовної заяви докази не засвідчені належним чином, подані з порушенням вимог, встановлених статтями 95, 177 ЦПК України.

Таким чином, відповідно до ч.1 ст.185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Керуючись ст.ст.175, 177, 185 ЦПК України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, визнання нерухомого майна об`єктом спільної сумісної власності, поділ майна, виділення майна в натурі - залишити без руху та надати позивачу строк на усунення недоліків терміном, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху, з урахуванням вимог викладених в ухвалі.

Роз`яснити, що в разі невиконання вимог, зазначених в ухвалі, позовна заява буде вважатися неподаною та повернута позивачеві.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Іллічівського міського

суду Одеської області М.І.Петрюченко