Дзержинський міський суд Донецької області
=============================================================================
Р І Ш Е Н Н Я (повний текст)

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(З А О Ч Н Е)

Єдиний унікальний номер 225/928/22

25 серпня 2022 року Номер провадження 2/225/474/2022

приміщення суду за адресою: вул. Дружби, 4, м. Торецьк

Дзержинський міський суд Донецької області у складі:

головуючого- судді Геря О.Г.,

за участі секретаря судового засідання Савченко О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовною заявою представника позивача - адвоката Рибалка Олени Сергіївни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 , до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей Торецької міської військової адміністрації Бахмутського району Донецької області, про визначення місця проживання дитини,

в с т а н о в и в:

До суду надійшла вказана позовна заява. В обґрунтування позовних вимог представник позивача - адвокат Рибалка О.С., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , зазначила наступне. Позивач, ОСОБА_1 , перебував у шлюбі із відповідачкою, ОСОБА_2 , до його розірвання у 2016 році за рішенням Дзержинського міського суду Донецької області у справі № 225/3574/ 16-ц. Від цього шлюбу сторони мають сина, ОСОБА_3 . ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після розірвання шлюбу сторони продовжували жити разом за адресою: АДРЕСА_1 , як одна родина і спільно піклуватися про дитину. З часом відносини між сторонами погіршилися. З 20 грудня 2020 року позивач із сином проживають окремо від відповідачки за адресою: АДРЕСА_2 . разом із батьками позивача, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . Позивач створив належні умови для проживання, виховання і повноцінного розвитку сина. Між ним і дитиною існує тісний емоційний зв`язок. Проживаючи із батьком, дитина відчуває себе захищеною. Стосунки ОСОБА_3 із матір`ю, навпаки, напружені. Відповідачка цікавиться долею сина епізодично, істотної участі в його вихованні не бере. Разом із тим, відповідачка неодноразово заявляла про намір забрати сина від батька з метою отримання аліментів, якими вона могла б розпоряджатися на свій розсуд. Незважаючи на те, що ОСОБА_3 залишився проживати з батьком, відповідачка 21 січня 2021 року звернулася до Дзержинського міського суду Донецької області із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання дитини. 04 лютого 2021 року Дзержинським міським судом Донецької області у справі №225/280/21 видано судовий наказ, згідно з яким з позивача стягнуто аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу щомісяця, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку. За рішенням Дзержинського міського суду від 08.09.2021 у справі № 225/3864/21 цей судовий наказ визнано таким, що не підлягає виконанню, стягнуто аліменти на утримання дитини з відповідачки. Позивач має обґрунтовані побоювання, що відповідачка, переслідуючи власні майнові інтереси, може забрати сина, користуючись своїм правом на проживання разом із дитиною. Про це, зокрема, свідчить її безпідставна відмова у наданні згоди на реєстрацію місця проживання ОСОБА_3 за фактичною адресою мешкання. ОСОБА_3 бажає проживати з батьком, має певний острах з приводу потенційного проживання з матір`ю. Позивач також наполягає на проживанні сина із ним. Отже, має місце спір між батьком і матір`ю щодо місця проживання малолітньої дитини. На підставі викладеного позивач просить визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із ним, а також стягнути з відповідачки понесені судові витрати, які складаються з судового збору у розмірі 992,40 грн. і витрат на правову допомогу у розмірі 5000 грн.

Позивач та його представниця до судового засідання не з`явилися, представницею позивача було надано до суду письмову заяву про розгляд справи за відсутності сторони позивача, на задоволенні позовних вимог наполягають в повному обсязі, щодо винесення заочного рішення не заперечують.

Відповідачка в судове засідання не з`явилася, про причини неявки не повідомила, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, надав до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, щодо задоволення позовних вимог не заперечує.

Суд, у зв`язку з неявкою відповідачки та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, ненаданням відзиву на позов, зі згоди позивача, ухвалив розглядати справу у відсутності відповідачки згідно із ст.ст.280-281 ЦПК України при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов`язок доказування покладений на сторони.

Дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Стаття 161 СК України передбачає, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до чч.1, 4 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.

Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків або одного з них, з ким вона проживає. Місце проживання дитини цього віку визначається за згодою батьків. При цьому не має значення, чи знаходяться батьки у шлюбі між собою, чи проживають вони спільно. Крім того, питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватися не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все з урахуванням прав та законних інтересів дитини - її права на належне батьківське виховання, яке повною мірою може бути забезпечене тільки обома батьками; права на безперешкодне спілкування з кожним з батьків, здійснення обома батьками якого є запорукою нормального психічного розвитку дитини.

Як встановлено судом, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є сином ОСОБА_1 і ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданою Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дзержинського міського управління юстиції у Донецькій області від 02.11.2011, актовий запис №341.

Як вбачається з копії рішення Дзержинського міського суду Донецької області від 30 червня 2016 року у справі №225/3574/16-ц провадженні № 2/225/1236/2016, шлюб між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований 04.08.2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дзержинського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 151 - розірвано.

Згідно з копією довідки про реєстрацію місця проживання особи №2533/52 від 26.11.2021, виданої Відділом з питань надання адміністративних послуг, ОСОБА_3 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 з 15.01.2013 по теперішній час.

Згідно з копією довідки про реєстрацію місця проживання особи №2532/52 від 26.11.2021, виданої Відділом з питань надання адміністративних послуг, ОСОБА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , з 04.05.2017 по теперішній час.

При цьому, відповідно до акту про фактичне проживання особи б/н від 07.12.2021, за адресою АДРЕСА_2 , починаючи з 20 грудня 2020 року фактично проживає ОСОБА_3 разом з батьком ОСОБА_1 , бабкою ОСОБА_4 та дідом ОСОБА_8 .

В акті про обстеження умов проживання від 14.12.2021 встановлено, що житло за адресою: АДРЕСА_2 розміщено на 1 поверсі одноповерхового будинку, складається з 3 кімнат: загальна кімната та дві спальні. Умови проживання задовільні, квартира обладнана усіма необхідними меблями, побутовою технікою, створені всі необхідні умови для повноцінного розвитку та виховання дитини. Для виховання, розвитку та проживання дитини створено такі умови: у дитини є окрема кімната, є спальне місце, місце для проведення дитиною дозвілля, дитячі речі та ін. За цією адресою проживають і мають постійне місце реєстрації: батько ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , баба ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , дід ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . Стосунки, традиції сім`ї: дитина мешкає з батьком, батько займається вихованням дитини. При беседі малолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , висловив бажання і надалі жити з батьком.

Відповідно до копії рішення Дзержинського міського суду Донецької області від 08 вересня 2021 року у справі 225/3864/21 провадженні № 2/225/773/2021, судовий наказ, виданий Дзержинським міським судом Донецької області 04 лютого 2021 року у справі №225/280/21, визнано таким, що не підлягає виконанню. Стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , аліменти на утримання дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу (заробітку) щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 26.06.2021 року, та продовжувати до досягнення дитиною повноліття.

З висновку оцінки потреб сім`ї ОСОБА_1 №1359, виданого Комунальним закладом «Торецький міський центр соціальних служб» вбачається загальна інформація про членів сім`ї, які проживають за адресою: АДРЕСА_2 , на час оцінювання, що проводилось із 13.12.2021 до 20.12.2021: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , батько, працює в ВГРЗ м. Торецьк; ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , син, здобувач освіти у ЗЗСО №3 м. Торецьк; ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , пенсіонер; ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , пенсіонер.

У ОСОБА_3 ознаки психологічної травми відсутні, вплив факторів сім`ї та середовища нейтральний. Батько, ОСОБА_1 , здатний забезпечувати потреби дитини, усвідомлює тривалість існування проблем до 1 року, готовий до співпраці. Сім`я потребує соціальних послуг з консультування. ОСОБА_1 перенаправлено до іншого суб`єкта надання соціальних послуг - Служби у справах дітей.

З довідки №210 від 13.12.2021, виданої Закладом загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів № З «Спеціалізована школа з поглибленим вивченням англійської мови», вбачається, що ОСОБА_3 навчається у 4-А класі ЗЗСО І-ІІІ ступенів №3 «СШ» м. Торецьк Донецької області. Учень регулярно відвідує заняття у школі. Дитина завжди охайна, доглянута. Хлопець на даний момент проживає з батьком ОСОБА_1 , який постійно цікавиться станом навчання Ігната, батьківські збори відвідує регулярно, спілкується з педагогами, які навчають сина.

Відповідно до копії довідки №11/25 від 25.01.2022, виданої Десятим воєнізованим гірничорятувальним загоном Державної воєнізованої гірничорятувальної служби у вугільній промисловості України Міністерства енергетики України, ОСОБА_1 працює командиром взводу оперативної служби 2 взводу в Десятому воєнізованому гірничорятувальному загоні з 01.11.2014 (наказ №156/к від 31.10.2014) по теперішній час.

Стаття 19 СК України передбачає, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою (ч.4).

У висновку №60 від 12.01.2022 Про визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з батьком ОСОБА_1 , встановлене наступне.

Спеціалістами служби у справах дітей Торецької міської військово-цивільної адміністрації Бахмутського району Донецької області та фахівцем Торецького міського центру соціальних служб були перевірені умови проживання батька дитини, де створені належні умови для проживання, виховання та повноцінного розвитку сина. Мати дитини, ОСОБА_2 , оформила свою згоду на встановлення місця проживання її малолітнього сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з його батьком, ОСОБА_1 .

У зв`язку з цим, Торецька міська військово-цивільна адміністрація Бахмутського району Донецької області прийшла до висновку про необхідність встановити місце проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з батьком ОСОБА_1 .

Відповідно до ст.2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Спір - це юридичний конфлікт між учасниками правовідносин, у якому кожен з учасників правовідносин захищає свої суб`єктивні права від протиправних дій, невизнання або їх оспорювання.

Проживання дитини разом із батьками є водночас правом дитини та обов`язок батьків утримувати дитину.

Відповідно до ч.1 ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

З матеріалів справи убачається про існування між колишнім подружжям стійкого особистого конфлікту, проте не вбачається конфлікту щодо існуючих прав та обов`язків обох батьків по відношенню до дитини та їх реалізації.

За змістом статті 31 ЦК України малолітньою особою є дитина віком до чотирнадцяти років.

З аналізу норм сімейного законодавства вбачається, що у тому разі, коли батьки дитини спільно не проживають, право визначати місце проживання дитини залишається за кожним з батьків. Питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватись не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все, з урахуванням прав та законних інтересів дитини.

Відповідно до ст.ст. 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

У п. 1 ст. 9 указаної Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (ч. 1 ст. 3 Конвенції).

Місце проживання малолітньої дитини з одним із батьків визначається або за місцем проживання матері чи батька, або за конкретною адресою.

Із системного тлумачення ч.1 ст.ст.3, 9 Конвенції про права дитини, чч. 2 і 3 ст.11 Закону України «Про охорону дитинства», ст.161 СК України випливає, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини, суди мають враховувати передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини.

Таким чином, враховуючи, що на даний час визначення місця проживання дитини разом з батьком не суперечитиме інтересам дитини, суд приходить до висновку про задоволення заявлених вимог.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд враховує, що відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно з чч. 1, 2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Крім того, представник позивача просив стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 5000,00 грн.

Згідно з ч.2 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно з п.3 ч.2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

В постанові Верховного Суду від 21 квітня 2021 року у справі № 488/1363/17 зроблено правовий висновок, що втручання суду у відносини між адвокатом та його клієнтом у частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару з відповідної сторони на підставі положень частини п`ятої статті 137 ЦПК можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам. В іншому випадку, таке втручання суперечитиме принципу свободи договору, закріпленому в положеннях статті 627 ЦК України, принципу pacta sunt servanda та принципу захисту права працівника або іншої особи на оплату та своєчасність оплати за виконану працю, закріпленому у статті 43 Конституції України.

Окрім того, відповідно до принципів змагальності та диспозитивності, передбачених ст. 12, 13 ЦПК України відповідно, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, оскільки суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи.

З аналізу зазначених положень закону вбачається, що виключно за клопотанням сторони суд має право зменшити розмір витрат на правничу допомогу, у разі доведення стороною неспівмірності витрат.

Матеріали справи аналогічного клопотання відповідачки не містять.

При цьому, суду надано копію ордеру про надання правової допомоги адвокатом Рубалко Оленою Сергіївною Мелещенко Руслану Леонідовичу на підставі договору про надання правової допомоги №1 від 27.01.2022 у Дзержинському міському суді Донецької області.

Однак фактично представником позивача ОСОБА_9 було надано до суду письмову заяву про розгляд справи за відсутності сторони позивача, у зв`язку з чим суд не вбачає умови обґрунтованості та наявності відповідності витрат на правову допомогу у розмірі 5000 грн. фактично наданим послугам, оскільки такий вид професійної правничої допомоги як представництво інтересів клієнта в судових засіданнях здійснено не було.

Враховуючи викладені обставини справи, а саме те, що позивач був вимушений звертатися за правничою допомогою, витрачаючи на це грошові кошти, враховуючи, що справа не представляє значної складності, справа розглядалась за відсутності учасників справи, в тому числі представника позивача, виходячи з критерію реальності адвокатських послуг (їх дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхньої вартості за надання правничої допомоги адвокатом Рибалко О.С. на користь ОСОБА_1 з відповідачки ОСОБА_2 має бути стягнуто 2500,00 грн.

Крім цього, у матеріалах справи наявні квитанція про сплату позивачем судового збору у розмірі 992,40 грн. за подання до суду позову. Оскільки позов підлягає задоволенню у повному обсязі, з відповідачки на користь позивача слід стягнути суму сплаченого позивачем судового збору, а саме 992,40 грн.

Керуючись ст.ст.259, 260, 280-282, 354-355 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Позовну заяву представника позивача - адвоката Рибалка Олени Сергіївни ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_4 ), яка діє в інтересах ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ), до ОСОБА_2 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ), третя особа: Служба у справах дітей Торецької міської військової адміністрації Бахмутського району Донецької області (вул. Руднична, буд. 25, м. Торецьк, Бахмутський район, Донецька область, ), про визначення місця проживання дитини - задовольнити.

Визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із батьком ОСОБА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Стягнути з ОСОБА_2 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) понесені витрати зі сплати судового збору в сумі розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) гривні 40 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) витрати на правову допомогу в розмірі 2500 (дві тисячі п`ятсот) гривень 00 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку учасниками справи, а також особами, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, повністю або частково до Дніпровського апеляційного суду через Дзержинський міський суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його складання.

Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Заочне рішення може бути переглянуте Дзержинським міським судом Донецької області за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його складання.

Учасник справи, якому заочне рішення суду не було вручено у день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому заочного рішення суду.

Повний текст судового рішення виготовлений у встановлений ч.6 ст.259 ЦПК України строк.

С у д д я: О.Г.Геря