Провадження № 2/522/2459/22
У Х В А Л А

03 серпня 2022 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого - судді Чернявської Л.М.,

при секретарі судового засідання Тофан Л.Р.,

розглянувши в судовому засіданні в залі суду в місті Одеса цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Кредитної спілки «Промислово-фінансова спілка» про визнання недійсним рішення,

встановив:

29 вересня 2021 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшли матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Кредитної спілки «Промислово-фінансова спілка» про визнання недійсним рішення.

Справа на підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями надійшла до провадження судді Приморського районного суду м. Одеси Кузнецової В.В.

Ухвалою суду від 30 вересня 2021 року позовну заяву залишено без руху.

11.10.2021 року позивач надала суду заяву про усунення недоліків.

Ухвалою суду від 12 жовтня 2021 року відкрито провадження по справі, встановлено загальний порядок розгляду справи.

На підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справа надійшла до провадження судді Приморського районного суду м. Одеси Чернявської Л.М.

Ухвалою суду від 24 листопада 2021 року прийнято до свого провадження цивільну справу.

В судове засідання 03 серпня 2022 року сторони не з`явились, сповіщались належним чином.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що провадження по справі підлягає закриттю з наступних підстав.

Так, звертаючись до суду, позивач просив визнати недійсним рішення Спостережної Ради Кредитної спілки «Промислово-фінансова спілка» у формі протоколу Спостережної Ради КС ПФС № 1-п від 30.03.2012 року; Визнати недійсним положення про правління кредитної спілки «Промислово-фінансова спілка», затвердженого протоколом засідання Спостережної Ради Кредитної спілки «Промислово-фінансова спілка» № 1-п від 30.03.2012 року.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що провадження у справі слід закрити з тих підстав, що дана справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства з огляду на настпуне.

За приписами ч. 3 ст. 22 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» місцеві господарські суди розглядають справи, що виникають із господарських правовідносин, а також інші справи, віднесені законом до їх юрисдикції. З огляду на вимоги наведеної норми та ст.ст. 3, 4, 20 ГПК України господарські суди розглядають справи в порядку позовного провадження, коли склад учасників спору відповідає приписам ст. 4 ГПК України, а правовідносини, з яких виник спір, мають господарський характер.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 ГПК України, юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 20 ГПК України, господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів.

Під корпоративними відносинами, згідно зі ст. 167 ГК України, маються на увазі відносини, що виникають, змінюються та припиняються щодо корпоративних прав, тобто прав особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

Кредитною спілкою, відповідно до ч. 2 ст. 130 ГК України, є неприбуткова організація, заснована громадянами у встановленому законом порядку на засадах добровільного об`єднання грошових внесків з метою задоволення потреб її членів у взаємному кредитуванні та наданні інших фінансових послуг. Кредитна спілка є юридичною особою. Статусу юридичної особи вона набуває з дня її державної реєстрації.

Організаційні, правові та економічні засади створення та діяльності кредитних спілок, їх об`єднань, права та обов`язки членів кредитних спілок та їх об`єднань визначені у Законі України «Про кредитні спілки», який у ч. 1 ст. 1 щодо визначення поняття кредитної спілки, окрім вищезазначеного, вказує на те, що кредитна спілка заснована на кооперативних засадах.

Згідно з положеннями ст.ст. 6, 13 Закону України «Про кредитні спілки» кредитна спілка створюється на підставі рішення установчих зборів, які затверджують статут кредитної спілки, обирають її органи управління, уповноважують осіб для проведення державної реєстрації, вирішують інші питання, пов`язані із створенням кредитної спілки. Чисельність засновників (членів) кредитної спілки не може бути менше ніж 50 осіб, які відповідно до цього Закону можуть бути членами кредитної спілки та об`єднані хоча б за однією з відповідних ознак. Органами управління кредитної спілки є загальні збори членів кредитної спілки, спостережна рада, ревізійна комісія, кредитний комітет та правління. Рішенням загальних зборів членів кредитної спілки можуть бути створені й інші органи управління.

Відповідно до ст. 16 Закону України «Про кредитні спілки», правління кредитної спілки є виконавчим органом, який здійснює керівництво її поточною діяльністю. Правління складається з осіб, які знаходяться в трудових відносинах із спілкою. Роботою правління керує голова правління, який призначається спостережною радою. Голова правління кредитної спілки підписує доручення на провадження дій від імені кредитної спілки.

У силу ст. 11 Закону України «Про кредитні спілки» члени кредитної спілки мають право: брати участь в управлінні справами кредитної спілки, обирати та бути обраними до її органів управління; вносити пропозиції на розгляд органів управління кредитної спілки; одержувати від кредитної спілки кредити та користуватися іншими послугами, які надаються членам кредитної спілки відповідно до її статуту; одержувати інформацію про діяльність кредитної спілки, ознайомлюватися з річними балансами, фінансовими звітами, протоколами засідань органів управління кредитної спілки та іншими документами щодо діяльності кредитної спілки; одержувати дохід на свій пайовий внесок, якщо інше не передбачено статутом кредитної спілки; вийти з членів кредитної спілки в порядку, передбаченому цим Законом та статутом кредитної спілки. Члени кредитної спілки мають також інші права, передбачені законодавством України, статутом та іншими актами кредитної спілки. Порядок реалізації зазначених прав визначається цим Законом, іншими нормативно-правовими актами та статутом кредитної спілки.

З викладеного вбачається, що кредитна спілка як різновид господарської організації створюється на кооперативних засадах, шляхом об`єднання грошових внесків її членів, які мають відповідні права, зокрема, щодо участі в управлінні кредитною спілкою, отримання доходу на свій пайовий внесок, а також отримання відповідних коштів у разі її ліквідації. Відтак правовідносини між кредитною спілкою та її членами щодо управління нею належать до корпоративних відносин у розумінні ст. 167 ГК України.

Отже, зважаючи на те, що спір у даній справі виник між кредитною спілкою та членом даної кредитної спілки, стосовно управління цією юридичною особою, то даний спір підлягає розгляду в господарських судах України.

Вказане вище узгоджується із висновками, викладених в постанові Вищого господарського суду України від 09 березня 2016 року у справі № 916/4640/15.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Згідно із ч. 2 ст. 255 ЦПК України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу.

Враховуючи наведене, суд вважає необхідним закрити провадження у справі № 522/18704/21 за позовом ОСОБА_1 до Кредитної спілки «Промислово-фінансова спілка» про визнання недійсним рішення.

Відповідно до п.5 ч. 1 ст. 7 ЗУ «про судовий збір» Сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Як вбачається з матеріалів справи, Позивач звертаючись до суду сплатив судовий збір в розмірі 1816 гривень, що підтверджується квитанцією від 11.10.2021 року № 0.0..1, яка була долучення до матеріалів справи, а відтак судовий збір на виконання вимог п.5 ч. 1 ст. 7 ЗУ «про судовий збір» підлягає поверненню.

Керуючись ст.ст. 255, 260 ЦПК України суд,

УХВАЛИВ:

Закрити провадження по цивільної справі за позовом ОСОБА_1 до Кредитної спілки «Промислово-фінансова спілка» про визнання недійсним рішення на підставі п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

Зобов`язати Управління Державної казначейської служби України м. Одеси в Одеській області, яке знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Черняховського 6, , повернути ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) сплачену суму судового збору у розмірі 1816, 00 грн. згідно з квитанцією від 11.10.2021 року № 0.0..1.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга протягом п`ятнадцяти днів з дня її оголошення до Одеського апеляційного суду.

Суддя Чернявська Л.М.