ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/979/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" липня 2022 р. Дарницький районний суд міста Києва в складі головуючого судді Колесника О.М., розглянувши у порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідно до умов укладеного між сторонами договору позики, відповідач зобов`язався повернути позивачу надані у позику грошові кошти у розмірі 4 546 доларів США до 28 жовтня 2018 року. Однак, у встановлені договором строки, відповідач частково повернув суму позики, а саме у розмірі 13 650 грн., у зв`язку з чим за ним утворилась заборгованість у розмірі 3 633 доларів США, яку позивач і просить стягнути з відповідача в перерахунку в національну грошову одиницю України за курсом Національного банку України станом на 28 жовтня 2018 року в розмірі 102 668,58 грн., а також інфляційну складову боргу у розмірі 19 138,99 грн та три відсотки річних у розмірі 9 046,09 грн.

Ухвалою суду від 25 жовтня 2021 року відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням сторін за наявними у справі матеріалами.

У відповідності до ст.178 ЦПК України, відповідач не скористався своїм правом подання до суду відзиву на позовну заяву та/або заяви із запереченням проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням сторін.

Від позивача також не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін.

Розгляд справи проведено у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у відповідності із ч. 5 ст. 279 ЦПК України за наявними у справі матеріалами.

Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 28 квітня 2018 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір позики, згідно умов якого позивачем було надано відповідачу позику в сумі 4 546 доларів США (еквівалент 118 220 грн.), які відповідач зобов`язався повернути до 28 жовтня 2018 року частинами по 171 доларів США , що еквівалентно 4 550 грн. щомісячно.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

При цьому, згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідач умов договору позики у визначений строк виконав не в повному обсязі, здійснивши часткове повернення суми позики трьома виплатами по 4 550 грн. на банківську карту позивача, яка зазначена у п. 6 договору позики, внаслідок чого у ОСОБА_2 перед позивачем утворилась заборгованість у розмірі 3 633 доларів США.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться.

А згідно зі стст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частинами 1 та 2 ст. 533 ЦК України встановлено, що грошове зобов`язання має бути виконане в гривнях. Якщо в зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті в гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

За таких обставин суд приходить до висновку про задоволення позовних щодо стягнення заборгованості за невиконання договору позики у розмірі 3 633 доларів США, що в перерахунку на національну грошову одиницю України за курсом Національного банку України станом на 28 жовтня 2018 року становить 102 668,58 грн.

Статтею 1050 ЦК України передбачено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. А згідно зі ст. 625 цього Кодексу боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У правовій позиції Верховного суду України від 07.09.2016 року у справі № 6-1412цс16, зазначено, що згідно із ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

З урахуванням викладеного, вимоги позову про стягнення 3 % річних на користь позивача в розмірі 9046,09 грн. за період з 29 жовтня 2018 року по 05 жовтня 2021 року є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в цій частині.

Крім того, позивач має право на отримання інфляційних втрат за період користування відповідачем коштами, який визначив грошове зобов`язання у національній валюті - гривні, оскільки внаслідок інфляційних процесів відбулося знецінення національної валюти України, що завдало шкоди позивачу. Таким чином з відповідача на користь позивача також підлягають стягненню інфляційні втрати за період вказаний вище період в розмірі 19 138,99 грн.

Повно та всебічно дослідивши обставини справи, оцінивши зібрані докази у їх сукупності, врахувавши те, що відповідач не виконує належним чином взяті на себе зобов`язання за вищезазначеним договором, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та такі, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Судові витрати відповідно до ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись стст. 533, 625, 1046, 1048, 1049, 1050 Цивільного кодексу України, стст. 10, 12, 13, 81, 83, 141, 178, 258, 263, 265, 268, 273, 279, 354-356 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) суму боргу за договором позики в розмірі 102 668,58 грн., три відсотки річних у розмірі 9 046,09 грн. та інфляційні втрати у розмірі 19 138,99 грн, а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 308,54 грн.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

СУДДЯ: КОЛЕСНИК О.М.