ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2022 року м.Суми

Справа №585/1341/21

Номер провадження 22-ц/816/141/22

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Левченко Т. А. (суддя-доповідач),

суддів - Кононенко О. Ю. , Криворотенка В. І.

з участю секретаря судового засідання - Назарової О.М.,

сторони:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі - філія «Роменський молочний комбінат» Приватного підприємства «Рось», Приватне підприємство «Рось»

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Сумського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Приватного підприємства «Рось»

на рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 21 вересня 2021 року, ухвалене у складі судді Шульги В.О., в приміщенні Роменського міськрайонного суду Сумської області, повний текст судового рішення складено 30 вересня 2021 року, -

В С Т А Н О В И В:

У травні 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до філії «Роменський молочний комбінат» Приватного підприємства «Рось», Приватного підприємства «Рось» (далі - ПП «Рось») про визнання наказу незаконним, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Свої вимоги мотивує тим, що наказом № 15 від 29 березня 2017 року її було прийнято з 30 березня 2017 року на посаду машиніста розфасувально-пакувальних машин цеху сухого молока по 4-му розряду філії «Роменський молочний комбінат» ПП «Рось».

Наказом № 116 від 11 вересня 2017 року її переведено з 11 вересня 2017 року прибиральником службових приміщень ремонтно-господарської дільниці у філії «Роменський молочний комбінат» ПП «Рось».

Вказує, що 05 квітня 2021 року керівництво філії «Роменський молочний комбінат» ПП «Рось» вимагало від неї подати заяву про звільнення з роботи за власним бажанням, мотивуючи це тим, що філія припиняє свою діяльність, буде ліквідована, а на виробничих потужностях філії працюватиме інше підприємство.

Зазначає, що 06 квітня 2021 року вона вийшла на роботу, але до робочого місця її не допустили, у зв`язку з чим вона була змушена викликати наряд поліції, проте і після приїзду поліцейських до робочого місця вона допущена не була. З наказом чи розпорядженням про відсторонення від роботи її не ознайомлювали.

Крім того, 06 квітня 2021 року вона звернулася до Управління Держпраці із скаргою на протиправні дії керівництва філії «Роменський молочний комбінат» ПП «Рось», у якій, зокрема, просила провести перевірку фактів примусу до подання заяви про звільнення з роботи за власним бажанням та вжити заходів реагування.

05 травня 2021 року вона отримала письмове повідомлення філії «Роменський молочний комбінат» ПП «Рось» від 28 квітня 2021 року про звільнення її за прогул без поважних причин з 06 квітня 2021 року та про необхідність отримати трудову книжку у відділі кадрів філії.

Згідно відповіді на звернення від 05 травня 2021 року Управління Держпраці у Сумській області повідомило про те, що проведено позапланову перевірку з питань дотримання законодавства про працю в частині дотримання встановлених строків виплати заробітної плати та в частині видачі їй трудової книжки, у ході якої встановлено порушення вимог ч. 1 ст. 115 КЗпП України. Також їй роз`яснено, що механізм поновлення порушення прав працівників передбачає розгляд трудових спорів комісіями по трудових спорах, районними, районними у місті, міськими чи міськрайонними судами.

07 травня 2021 року при зверненні до філії «Роменський молочний комбінат» ПП «Рось» вона отримала копію наказу № 107 від 28 квітня 2021 року, згідно якого її звільнено із займаної посади з 06 квітня 2021 року за прогул без поважних причин за п. 4 ст. 40 КЗПП України. Підставою звільнення у наказі зазначено - акт про відсутність на роботі від 06 квітня 2021 року та від 07 квітня 2021 року, запит із відповіддю до ЦРЛ. Вказує, що з актами про відсутність на роботі вона не ознайомлювалась, пояснення щодо причин відсутності на роботі не надавала.

Відтак вважає, що її звільнення за пунктом 4 частини першої статті 40 КЗпП України є незаконним, що є підставою для поновлення на роботі. Крім того, на її користь з відповідача підлягає стягненню середній заробіток за час вимушеного прогулу на день постановлення рішення суду.

Посилаючись на вказані обставини, просить визнати незаконним та скасувати наказ № 107 від 28 квітня 2021 року філії «Роменський молочний комбінат» Приватного підприємства «Рось» про звільнення із займаної посади з 06 квітня 2021 року за прогул без поважних причин згідно п. 4 ст. 40 КЗпП України; поновити її на посаді прибиральника службових приміщень ремонтно-господарської дільниці філії «Роменський молочний комбінат» ПП «Рось» з 06 квітня 2021 року; стягнути з ПП «Рось» на її користь середній заробіток, обрахований за період з 06 квітня 2021 року по день винесення рішення суду про поновлення на роботі включно та судові витрати, пов`язані з розглядом справи; допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах платежу за один місяць.

Роменський міськрайонний суд Сумської області рішенням від 21 вересня 2021 року, позов ОСОБА_1 до філії «Роменський молочний комбінат» Приватного підприємства «Рось», Приватного підприємства «Рось»задовольнив.

Визнав незаконним та скасував наказ № 107 від 28.04.2021 р. по філії «Роменський молочний комбінат» ПП «Рось» «Про припинення трудового договору, яким ОСОБА_1 звільнено із займаної посади з 06.04.2021 р. за прогул без поважних причин згідно п. 4 ст. 40 КЗпП України.

Поновив ОСОБА_1 на посаді прибиральника службових приміщень ремонтно-господарської дільниці філії «Роменський молочний комбінат» Приватного підприємства «Рось» з 6 квітня 2021 року.

Стягнув з ПП «Рось» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за період з 6 квітня по 21 вересня 2021 року в сумі 31999,52 грн, з відрахуванням обов`язкових платежів, податків та зборів, та судові витрати у сумі 2500 грн у відшкодування витрат на оплату правничої допомоги.

Стягнув з ПП «Рось» на користь держави судовий збір в розмірі 908 грн.

В апеляційній скарзі ПП «Рось», посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення суду, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

В доводах апеляційної скарги зазначає, що підставою для звільнення слугували відповідні акти про відсутність позивача на роботі від 06 квітня 2021 року, від 07 квітня 2021 року та лист-відповідь КНП «Роменська центральна районна лікарня» від 12 квітня 2021 року.

Вказує, що позивачка не надала підприємству будь-яких належних документів про причини відсутності на робочому місці. На телефонні дзвінки позивачка не відповідала, за місцем проживання була відсутня.

Таким чином вважає, що права позивачки при звільненні не було порушено, оскільки відповідачем дотримано процедуру звільнення.

Крім того, безпідставними є посилання суду на те, що розірвання трудового договору з підстав передбачених п. 4 ст. 40 КЗпП України, може бути проведено лише за попередньою згодою профспілки, оскільки у ПП «Рось» відсутня первинна профспілкова організація, позивачка не є її членом.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Суд першої інстанції встановив та з матеріалів справи вбачається, що наказом № 15 від 29 березня 2017 року філії «Роменський молочний комбінат» ПП «Рось» ОСОБА_1 була прийнята з 30 березня 2017 року на посаду машиніста розфасувально-пакувальних машин цеху сухого молока по 4-му розряду.

Наказом № 116 від 11 вересня 2017 року філії «Роменський молочний комбінат» ПП «Рось» ОСОБА_1 переведено з 11 вересня 2017 року прибиральником службових приміщень ремонтно-господарської дільниці (а. с. 8-9).

Наказом № 107 від 28 квітня 2021 року філії «Роменський молочний комбінат» ПП «Рось» «Про припинення трудового договору» 06 квітня 2021 року ОСОБА_1 звільнена з посади прибиральника службових приміщень ремонтно-господарської дільниці згідно із п.4 ст.40 КЗпП України за прогул без поважних причин. Підстава звільнення: акт про відсутність на роботі від 06 квітня 2021 року, від 07 квітня 2021 року запит з відповіддю до ЦРЛ. З наказом ознайомлена - 06 травня 2021 року (а. с. 7).

Філія «Роменський молочний комбінат» ПП «Рось» листом від 28 квітня 2021 року №147 повідомило ОСОБА_1 про отримання трудової книжки у відділі кадрів філії «Роменський молочний комбінат» ПП «Рось», у зв`язку зі звільненням її за прогул без поважних причин з 06 квітня 2021 року.

З повідомлення Роменського РВП ГУНП в Сумській області від 21 квітня 2021 року №7440/69/04-21 вбачається, що розглянуто звернення ОСОБА_1 , яке зареєстроване в ЖЕО №2956 від 06 квітня 2021 року. У відповідності з вимогами ст. 214 КПК України відсутні обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, а тому підстави для внесення відомостей до ЄРДР та проведення розслідування по вказаному факту відсутні (а. с. 10).

З відповіді від 05 травня 2021 року Управління Держпраці у Сумській області на звернення ОСОБА_1 вбачається, що проведено позапланову перевірку з питань дотримання законодавства про працю в частині дотримання встановлених строків виплати заробітної плати та в частині видачі трудової книжки філії «Роменський молочний комбінат». У ході перевірки встановлено порушення вимог ч. 1 ст. 115 КЗпП України (а. с. 12).

З розрахункових листів за лютий - березень 2021 року вбачається, що ОСОБА_1 нараховано за лютий 2021 року заробітну плату у розмірі 6000 грн, за березень нараховано - 6000 грн (а. с. 13).

Задовольняючи позов ОСОБА_1 до філії «Роменський молочний комбінат» Приватного підприємства «Рось», Приватного підприємства «Рось», суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем оспорюваний наказ виданий з порушенням норм чинного законодавства, оскільки відсутні дані про погодження на звільнення профкому, в основу наказу про звільнення покладені дані про відсутність поважних причин відсутності ОСОБА_1 на роботі в період після звільнення - 5 чи 6 квітня, а саме прогулом вказано 7 квітня, дані про прогул ОСОБА_1 6 квітня 2021 року спростовуються інформацією з поліції та даними вказаними у скарзі ОСОБА_1 та результатах їх перевірки.

Проте повністю погодитися з висновками суду першої інстанції не можна, так як суд дійшов їх з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, порушенням норм процесуального права.

Згідно положень ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За ч. 7 ст. 81 ЦПК України суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 47 ЦПК України здатність особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов`язки в суді (цивільна процесуальна дієздатність) мають фізичні особи, які досягли повноліття, а також юридичні особи.

Згідно ст. 48 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.

Наведеному відповідають і приписи статті 80 ЦК України, що юридична особа наділяється цивільною правоздатністю і дієздатністю, може бути позивачем та відповідачем у суді.

Суд першої інстанції не звернув увагу на ту обставину, що відповідачем за позовом ОСОБА_1 вказала також філію «Роменський молочний комбінат» Приватного підприємства «Рось», в якій вона працювала. Проте, відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 95 ЦК України філією є відокремлений підрозділ юридичної особи, що розташований поза її місцезнаходженням та здійснює всі або частину її функцій. Філії та представництва не є юридичними особами. Вони наділяються майном юридичної особи, що їх створила, і діють на підставі затвердженого нею положення.

Згідно п. 2.1. положення про філію «Роменський молочний комбінат» філія є відокремленим підрозділом Головного підприємства (ПП «Рось») без права юридичної особи. При цьому відповідно до п. 5.4. положення директор Філії має право приймати на роботу і звільняти з роботи працівників Філії, застосовувати до них заходи заохочення та дисциплінарної відповідальності.

Отже, виходячи з наведеного, позовОСОБА_1 до філії «Роменський молочний комбінат» задоволенню не підлягає, оскільки філія юридичної особи не може бути стороною у цивільному процесі та у неї відсутня цивільна процесуальна дієздатність. В даному випадку права та інтереси свого відокремленого підрозділу, яким є філія «Роменський молочний комбінат» представляє юридична особа - приватне підприємство «Рось».

Суд першої інстанції також дійшов висновку, що оспорюваний наказ про звільнення позивачки виданий з порушенням норм чинного законодавства, оскільки відсутні дані про погодження на звільнення профкому. Проте до такого висновку суд дійшов за відсутності будь-яких доказів на підтвердження того, що позивачка є членом профспілкової організації, як це передбачено ч. 1 ст. 43 КЗпП України. Крім того сама ОСОБА_1 в позовній заяві таку підставу позовних вимог про поновлення на роботі, як відсутність згоди профспілкової організації, членом якої вона є, не зазначила, і відповідні докази суду не надала.

Не можна погодитися і з висновками суду першої інстанції про незрозумілість дати звільнення позивачки, оскільки з наказу про її звільнення вбачається, що датою звільнення є 06 квітня 2021 року, а наказ видано 28 квітня 2021 року. Крім того суд першої інстанції не врахував, що у випадках самовільного залишення роботи звільнення проводиться з зазначенням останнього дня роботи як дня звільнення, хоча наказ про звільнення може бути виданий значно пізніше.

В той же час, позовні вимоги ОСОБА_1 до ПП «Рось» про визнання наказу незаконним, поновлення на роботі, підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до положень ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Згідно з приписами ст. 5-1 КЗпП України держава гарантує працездатним громадянам, які постійно проживають на території України правовий захист від необгрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

Пунктом 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України передбачено, що трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадку прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин.

З матеріалів ЖЕО №2956 від 06 квітня 2021 року, які були витребувані апеляційним судом, вбачається, що дійсно позивачка 06 квітня 2021 року о 09-50 годині звернулася із заявою до правоохоронних органів з приводу невиплати їй заробітної плати з січня по березень 2021 року. В своїх письмових поясненнях працівникам правоохоронних органів також повідомила, що 05 квітня 2021 року їй повідомили, що філія «Роменський молочний комбінат» ПП «Рось» припиняє своє існування і запропонували написати заяву на звільнення. Вона відмовилась написати таку заяву, оскільки підприємство не розрахувалось з нею по заробітній платі. З даного питання вона вирішила звернутися до працівників поліції. Коли вона разом з працівниками поліції 06 квітня 2021 року зайшли до прохідної філії «Роменський молочний комбінат» ПП «Рось», то охоронець повідомив, що керівництво відсутнє, у відділі кадрів також нікого немає, коли будуть не відомо, на територію підприємства її разом з працівниками поліції не впустили. В матеріалах ЖЕО №2956 міститься пояснення ОСОБА_3 начальника відділу кадрів ТОВ «Роменський молочний комбінат» в яких вона зазначила, що дійсно 05 квітня 2021 року ОСОБА_1 було запропоновано написати заяву про звільнення у зв`язку з банкрутством філії «Роменський молочний комбінат» ПП «Рось» та прийом на інше підприємство з 06 квітня 2021 року, але вона відмовилась. 06 квітня 2021 року ОСОБА_1 з`явилась на роботу, а через годину самовільно покинула робоче місце.

Крім того з матеріалів справи вбачається, що 06 квітня 2021 року позивачка також звернулася до Управління держпраці у Сумській області зі скаргою, в якій зазначила, що 05 квітня 2021 року її заставляли звільнитися за власним бажанням. В разі її відмови погрожували звільнити по статті. Звільнити її по скороченню роботодавець не згоден з невідомих їй причин (а. с. 11).

Відповідно до статті 51 Кодексу України з процедур банкрутства заходами щодо відновлення платоспроможності боржника, які містить план санації, можуть бути, зокрема звільнення працівників боржника, які не можуть бути задіяні в процесі виконання плану санації.

За п. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

З досліджених колегією суддів доказів вбачається, що 05 квітня 2021 року роботодавець пред`явив позивачці незаконну вимогу про звільнення за власним бажанням у зв`язку з банкрутством філії «Роменський молочний комбінат» ПП «Рось», яку вона відмовилась виконувати. У зв`язку з незаконними діями відповідача позивачка вимушена була 06 квітня 2021 року звернутися до управління держпраці у Сумській області та Роменського районного відділу поліції ГУНП в Сумській області. Разом з працівниками поліції 06 квітня 2021 року вона прийшла на прохідну філії «Роменський молочний комбінат» ПП «Рось», але охоронець їх на територію підприємства не пустив, пояснивши відсутність керівництва та працівників відділу кадрів. Відповідь на свою скаргу щодо дій відповідача управління держпраці в Сумській області надало позивачці 05 травня 2021 року.

Таким чином, відсутність позивачки на роботі 06 та 07 квітня 2021 року була викликана незаконними діями самого відповідача, який вимагав під позивачки звільнитися за власним бажанням, а коли вона відмовилась, фактично позбавив її можливості виконувати свою роботу, оскільки вона не могла потрапити на територію підприємства. Вказані обставини, які підтверджуються матеріалами звернення позивачки до управління держпраці у Сумській області та Роменського районного відділу поліції ГУНП в Сумській області, відповідачем належними доказами не спростовані. Акти про відсутність позивачки на робочому місці 06 та 07 квітня 2021 року, надані суду відповідачем, не підтверджують можливість продовження виконання позивачкою своєї роботи після пред`явлення їй вимоги про звільнення за власним бажанням. Крім того вони складені директором філії «Роменський молочний комбінат» та провідним бухгалтером, а не комісією з незацікавлених працівників підприємства.

Отже, колегія суддів дійшла висновку про необхідність зміни рішення суду щодо мотивів задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до ПП «Рось» про визнання наказу незаконним, поновлення на роботіз зазначенням, що ці позовні вимоги підлягають задоволенню з підстав, викладених в даній постанові.

Розрахунок середнього заробітку за час вимушеного прогулу, наведений судом у рішенні, відповідає Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100, є правильним, а тому рішення суду першої інстанції в цій частині необхідно залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 367; 374 ч. 1 п. 2; 376 ч. 1 п. 1, 4; 381-382 ЦПК України, колегія суддів -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного підприємства «Рось» задовольнити частково.

Рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 21 вересня 2021 року скасувати в частині вирішення позову ОСОБА_1 до філії «Роменський молочний комбінат» з ухваленням в цій частині нового рішення про відмову в задоволенні позову до цього відповідача.

Рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 21 вересня 2021 року змінити в частині мотивів задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до Приватного підприємства «Рось» про визнання наказу незаконним, поновлення на роботі.

В іншій частині рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 21 вересня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий: Т.А. Левченко

Судді: О.Ю. Кононенко

В.І. Криворотенко