Справа № 151/22/22
Провадження № 2/151/54/22
Рішення

іменем України

23 березня 2022 року

Чечельницький районний суд Вінницької області

в складі: судді Моцного В.С.

за участі секретаря Добровольської М.С.

представника позивача Стрельчук Л.П.

третьої особи ОСОБА_2 та

зайнтересованої особи ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Чечельник Вінницької області цивільну справу №151/22/22 за позовною заявою Чечельницької селищної ради Гайсинського району Вінницької області в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог: ОСОБА_2 до ОСОБА_4 ,про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

20.01.2022 року голова Чечельницької селищної ради Гайсинського району Вінницької області С.Палісікав інтересах неповнолітнього ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_4 ,про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідачка є матір`ю неповнолітнього ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , який на даний час проживає в родині третьої особи: ОСОБА_2 в с.Жабокричка, де з 01.09.2021 року навчається в Жабокрицькій ЗЗСО Гайсинського району Вінницької області та перебуває на повному її утриманні. Батько ОСОБА_3 , ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в с.Володимирівка, Іллінецького району, Вінницької області, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 08 вересня 2021 року. Відповідачка ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, ніякої матеріальної допомоги на утримання сина не надає, не піклується про його фізичний і духовний розвиток, не спілкується з дитиною, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей. Крім того, відповідно до заяви від 08.09.2021 року ОСОБА_4 дала згоду на позбавлення її батьківського піклування відносно її сина ОСОБА_3 2006 року народження, відмовилася від його утримання та виховання, а також дала дозвіл на його проживання в сім`ї ОСОБА_2 в с.Жабокричка, що підтверджується її заявою від 01.09.2021 року. Зазначені фактори можна розцінювати як ухилення матері від виконання своїх батьківських обов`язків.

За вказаних обставин позивач змушений звернутися до суду з даним позовом, в якому просить винести рішення про позбавлення відповідачки батьківських прав щодо її сина ОСОБА_3 та стягення аліментів на його утримання в твердій грошовій сумі в розмірі 1200 гривень, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення ним повноліття.

Представник позивача Стрельчук Л.П. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та пояснила, що ОСОБА_4 проживає без реєстрації в АДРЕСА_1 зі своїм співмешканцем. Сином ОСОБА_3 , який проживає в АДРЕСА_2 в родині ОСОБА_2 , не займається, не піклується про її фізичний та духовний розвиток, не дбає про сина та взагалі відмовляється від його утримання та виховання. Враховуючи викладене орган опіки і піклування Чечельницької селищної ради Гайсинського району Вінницької області, вважає за доцільне позбавити ОСОБА_4 батьківських прав відносно її неповнолітнього сина ОСОБА_3 та стягнути аліменти на його утримання .

Третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог ОСОБА_2 в судовому засіданні не заперечує проти задоволення позову, просить задоволити.

Відповідачка ОСОБА_4 в судовому засіданні 17.02.2022 року позовні вимоги визнала, не заперечує проти задоволення позову.

Неповнолітній ОСОБА_3 , стосовно якого вирішується питання про позбавлення його матері батьківських прав в судовому засідання не заперечує проти задоволення позову, просить задовольнити, при цьому пояснив. що його матір протягом останніх років, які пам`ятає, взагалі не цікавилася його життям, будь якої допомоги не надавала, зловживала алкогольними напоями.

Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, давши оцінку зібраним по справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об`єктивному та всебічному з`ясуванню обставин справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, з таких підстав.

Судом установлено, що ОСОБА_4 є матір`ю ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданого повторно 08 вересня 2021 року Тростянецьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Гайсинському районі Вінницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький), відповідно до якого ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 і його батьками записані ОСОБА_6 та ОСОБА_4 , про що 23 січня 2006 року складено відповідний актовий запис №2.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 виданого повторно 08 вересня 2021 року Тростянецьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Гайсинському районі Вінницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в с.Володимирівка, Іллінецького району, Вінницької області.

Відповідно до акту обстеження умов проживання від 08.10.2021 року встановлено, що ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 проживає в АДРЕСА_2 в сім`ї ОСОБА_2 , яку називає мамою. За цією адресою, також проживають діти ОСОБА_2 , а саме: ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_6 та ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_13 ІНФОРМАЦІЯ_8 та ОСОБА_14 ІНФОРМАЦІЯ_9 .. В будинку чисто, затишно, родина проживає дотримуючись гігієнічних норм, наявні необхідні меблі, речі щоденного вжитку, окремі ліжка. Територія навколо будинку прибрана, присадибна ділянка обробляється. Для виховання та розвитку ОСОБА_3 створені усі необхідні умови : дитина забезпечена окремим ліжком, є чиста постільна білизна, облаштоване місце для відпочинку та занять, є засоби гігієни, набір необхідних ліків. Наявний запас продуктів харчування.

Як вбачається із довідки Жабокрицької ЗЗСО Чечельницької селищної ради Гайсинської районної державної адміністрації від 30.09.2021 року ОСОБА_3 дійсно навчається у 9-му класі Жабокрицької ЗЗСО Гайсинського району з 01.09.2021 року.

Із характеристики на учня 9 класу ОСОБА_3 . Жабокрицької ЗЗСО вбачається, що ОСОБА_3 вступив до навчання до даної школи у 2017 року. У 2018-2019 роках, 2019-2020 роках та 2020-2021 роках здобував освіту у Ободівській школі інтернаті. У 2021-2022 навчальні роки навчається в Жабокрицькій ЗЗСО. Зарекомендував себе з позитивної сторони. Має хороший фізичний розвиток, достатній та середній рівень навчальних досягнень з усіх предметів. Хлопчик забезпечений одягом та шкільним приладдям на належному рівні. ОСОБА_4 участі у вихованні сина не приймає.

Відповідно до висновку Чечельницької селищної ради Гайсинського району Вінницької областівід 19.01.2022 року №1 про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_4 відносно її неповнолітньої дитини ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , Чечельницька селищна рада Гайсинського району Вінницької області, вважає доцільним позбавити батьківських прав ОСОБА_4 , 1987 року народження відносно її неповнолітнього сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки ОСОБА_4 ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків.

Відповідно до довідки-характеристики Чечельницької селищної ради Гайсинського району Вінницької областівід 19.01.2022 року №02.18/61 гр. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , українка, тимчасово не працює, має на вихованні 2-х неповнолітніх дітей: ОСОБА_16 ІНФОРМАЦІЯ_11 , яка навчається в КЗ "Ободівська спеціальна школа" Вінницької обласної ради та ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає в родині ОСОБА_2 та ОСОБА_17 , за адресою: АДРЕСА_2 . ОСОБА_4 проживає без реєстрації шлюбу із ОСОБА_18 , за адресою АДРЕСА_3 , веде аморальний спосіб життя, зловживає алкогольними напоями, не належним чином виконує батьківські обов`язки.

Із заяви ОСОБА_4 від 08.09.2021 року вбачається, що вона дала згоду на позбавлення її батьківського піклування відносно її сина ОСОБА_3 2006 року народження, відмовилася від його утримання та виховання, а також дала дозвіл на його проживання в сім`ї ОСОБА_2 в с.Жабокричка, що підтверджується її заявою від 01.09.2021 року. Даний факт підтверджено також і у судовому засіданні самою ОСОБА_4 .

Статтею 150 СК України встановлено обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, в тому числі зобов`язання піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною освіти.

Відповідно до ч.4 ст.155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Згідно ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо він, вона ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Відповідно до п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», факт ухилення батька (матері) від виховання та утримання дітей може бути підтверджений письмовими доказами (актами, листами тощо), а також показаннями свідків. Окремого рішення суду на підтвердження цього факту не потрібно.

У пунктах 15, 16 постанови судам роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками.

Відповідно до частини 1, 2 ст.27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Частиною 1 ст.3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст.166 СК).

В рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст.8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, і судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання.

Стаття 165 СК України визначає, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Відповідно до частин 2, 3 ст.166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину.

Згідно ст.8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частиною 3 ст.181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів, суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини і відповідача, інші обставини що мають істотне значення.

Частиною 2 ст.182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Виходячи з вищенаведеного достовірно з`ясовано, що в порушення вимог статей 150, 180 СК України, ОСОБА_4 усунулася від виконання Конституційного обов`язку, передбаченого ст.51 Конституції України щодо належного виховання свого неповнолітнього сина ОСОБА_3 . Відповідачка ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, його навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема надала заяву про відмову від утримання та виховання свого неповнолітнього сина ОСОБА_3 та не заперечує проти позбавлення її батьківських прав відносно нього.

Отже, перераховані вище докази, являються підставою для позбавлення відповідачки ОСОБА_4 батьківських прав щодо її сина ОСОБА_3 та стягнення з неї аліментів на його утримання.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що з відповідачки необхідно стягнути аліменти на утримання сина ОСОБА_3 у розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду і до досягнення ним повноліття, оскільки вимога позивача про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 1200 гривень, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку суперечить нормам законодавства, а саме: є меншою мінімального гарантованого розміру аліментів для дітей віком від 6 до 18 років, що з 1 січня 2022 року становить 2618 грн.

Згідно ч.1ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Згідно п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Оскільки суд задовольняє позовні вимоги позивача, то з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 992 гривні 40 копійок за подачу позову про позбавлення батьківських прав та 992 гривні 40 копійокза подачу позову про стягнення аліментів відповідно до ст.141 ЦПК України.

Керуючись статтями 150, 152, 155, 164-166, 180, 181, 191 СК України; статтями 2-13, 76-81, 89, 141, 263-265, 268, 352, 354, 355 430 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву задовольнити.

Позбавити ОСОБА_4 батьківських прав відносно неповнолітнього сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_10 на користь ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 аліменти на його утримання в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 20 січня 2022 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_4 до Державного бюджету (отримувач коштів: ГУК у м.Києві/м.Київ/, , банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача UA0026001, код класифікації доходів бюджету 22030106) судовий збір в розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) гривні 40 копійок за подачу позову про позбавлення батьківських прав.

Стягнути з ОСОБА_4 до Державного бюджету (отримувач коштів: ГУК у м.Києві/м.Київ/, , банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача UA0026001, код класифікації доходів бюджету 22030106) судовий збір в розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) гривні 40 копійок за позовну вимогу про стягнення аліментів на дитину.

Копію рішення після набрання законної сили надіслати до Тростянецького відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Гайсинському районі Вінницької області Центрально-західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький).

Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць підлягає негайному виконанню.

Рішення суду може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Вінницького апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення виготовлено 24 березня 2022 року.

Суддя Валерій МОЦНИЙ