Справа №443/521/22
Провадження №2/443/483/22
РІШЕННЯ

іменем України

18 серпня 2022 рокуЖидачівський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Сливки С.І.,

за участю секретаря судових засідань Кушнір М.І.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача адвоката Яременка І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Жидачеві за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до територіальної громади села Городищенське в особі Ходорівської міської ради Львівської області, про встановлення факту постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Жидачівського районного суду Львівської області із позовом в якому просить: встановити факт її постійного проживання разом із ОСОБА_2 с. Городищенське, Жидачівського району Львівської області на час відкриття спадщини, тобто на момент смерті останньої, що наступила ІНФОРМАЦІЯ_1 ; визнати за нею в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 , право на земельну частку (пай) на території Отиневицької сільської ради площею 1,84 умовних кадастрових гектари, згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) Серія ЛВ №014474, виданого на підставі розпорядження голови Жидачівської РДА №425 від 03.07.1996 року та зареєстрованого в Книзі реєстрації Сертифікатів на право на середню частку (пай), що видаються Жидачівською РДА по Отинецькій сільській раді за №47.

Позовні вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла тітка позивачки ОСОБА_2 , після смерті якої відкрилася спадщина до складу якої входило право на земельну ділянку на території Отиневицької сільської ради площею 1,84 умовних кадастрових гектари, згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) Серія ЛВ №014474, виданого 01.08.1996 року. Згідно довідки Ходорівської міської ради №151 від 26.05.2022 року, ОСОБА_2 була зареєстрована в с. Городищенське Жидачівського району Львівської області до дня своєї смерті, що наступила ІНФОРМАЦІЯ_1 . На день смерті ОСОБА_2 постійно проживала без реєстрації в с. Городищенське в ОСОБА_1 . ОСОБА_1 проживала разом із померлою в с. Городищенське, фактично вступила у володіння спадковим майном. У виконкомі Отиневицької сільської ради від імені ОСОБА_2 посвідчено заповіт від 16.02.2000 року за №23 в користь ОСОБА_1 . Даний заповіт не змінено і не скасовано на час смерті заповідачки. На момент смерті ОСОБА_2 , інших спадкоємців за заповітом, а також осіб, які б мали право на обов`язкову частку у спадщині, не було. ОСОБА_2 була похилого віку, хворіла, а тому позивачка забрала її проживати до себе, де вона і померла. Оскільки позивачка постійно проживала із ОСОБА_2 на час відкриття спадщини, не заявляла про відмову від спадщини, то на підставі ч.3 ст.1268 ЦК України, вважається такою, що її прийняла, проте юридично не оформила

25.05.2022року позивачка звернулася до приватного нотаріуса Стрийського районного нотаріального округу Н.С. Медвідь для видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_2 , однак нотаріус відмовив у його видачі, мотивуючи пропуском піврічного терміну для подання заяви про прийняття спадщини, а також через відсутність правовстановлюючого документа на земельну частку пай на території Отиневицької сільської ради, що належала померлій і є спадковим майном.

За таких обставин позивачка змушена звертатися до суду із вимогою про встановлення факту постійного проживання спадкоємця із спадкодавцем на час відкриття спадщини та вимогою про визнання права на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом.

Ухвалою Жидачівського районного суду Львівської області від 01.06.2022 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою від 06.07.2022 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

У судовому засіданні позивач та її представник підтримали позовні вимоги, з мотивів викладених у позовній заяві. Просили позов задоволити.

Представник відповідача Ходорівської міської ради Львівської області у судове засідання не з`явився, у відзиві на позовну заяву вказав про відсутність на час розгляду даної справи у суді інформації, яка б була підставою для заперечення позовних вимог, а також просить проводити розгляд справи без його участі.

Заслухавши вступне слово позивача та її представника, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини і вважає, що позов є підставним та підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_1 , виданим Отиневицькою сільською радою Жидачівського району Львівської області від 06.05.2004 року (а.с.8).

Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина до складу якої входило право на земельну ділянку на території Отиневицької сільської ради площею 1,84 умовних кадастрових гектари, згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) Серія ЛВ №014474, виданого 01.08.1996 року (а.с.14).

Згідно довідки Ходорівської міської ради №151 від 26.05.2022 року, ОСОБА_2 дійсно проживала та була зареєстрована до дня смерті, яка наступила ІНФОРМАЦІЯ_1 у селі Городищенське Жидачівського району Львівської області. На день смерті ОСОБА_2 постійно проживала без реєстрації в с. Городищенське в ОСОБА_1 . ОСОБА_1 проживала разом із померлою в с. Городищенське, фактично вступила у володіння спадковим майном. У виконкомі Отиневицької сільської ради від імені ОСОБА_2 посвідчено заповіт посвідчувався, не скасований не змінений (а.с.9).

Відповідно до заповіту посвідченого секретарем виконавчого комітету Отиневицької сільської ради народних депутатів 16.02.2000 року за №23, все майно ОСОБА_2 заповіла в користь ОСОБА_1 (а.с.10).

Даний заповіт не змінено і не скасовано на час смерті заповідачки, що також підтверджується інформаційною довідкою зі спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №69036516 від 25.05.2022, заповіт ОСОБА_2 , 1924 року народження, який посвідчено у виконавчому комітеті Отиневицької сільської ради Жидачівського району Львівської області 16.02.2000 року №23 стан «чинний» (а.с.11).

Згідно ч.1 ст.1235 ЦК України, заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

Судом також встановлено, що на момент смерті ОСОБА_2 , інших спадкоємців за заповітом, а також осіб, які б мали право на обов`язкову частку у спадщині, не було.

Згідно ч.3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Оскільки позивачка постійно проживала із ОСОБА_2 на час відкриття спадщини, не заявляла про відмову від спадщини, то на підставі ч.3 ст.1268 ЦК України, вважається такою, що її прийняла, проте юридично не оформила, що також підтверджується інформаційною довідкою зі спадкового реєстру №69036532 від 25.05.2022, де відсутня інформація про заведені спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.12).

Постановою приватного нотаріуса Стрийського районного нотаріального округу Медвідь Н.С. №1 від 25.05.2022 року (а.с.16), ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітомо, після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку із тим, нею пропущений 6-ти місячний термін для прийняття спадщини спадкоємцем, а також не подані спадкоємцем правовстановлюючі документи на земельу частку (пай) на ім`я спадкодавця.

Як видно з копії паспорта громадянина України, виданого на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , остання зареєстрована у с.Городищенське, Жидачівський район, Львівська область, з 08.04.1985 року (а.с.6 на звороті).

Допитана як свідок ОСОБА_1 в судовому засіданні, дали покази про те, що ОСОБА_2 була сестрою її батька та її хресною мамою. ОСОБА_2 проживала сама, оскільки її чоловік помер швидше, то вона забрала її до себе додому, де доглядала за нею до самої її смерті та займалася її похованням. ОСОБА_2 за життя працювала в колгоспі та мала право на земельний пай.

Свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні дала покази про те, що є сусідкою позивачки. ОСОБА_2 проживала з ОСОБА_1 , яка доглядала за нею до самої її смерті. ОСОБА_2 працювала в колгоспі та записала ОСОБА_1 свій земельний пай. Чоловік ОСОБА_2 помер швидше за дружину.

Вирішуючи даний спір суд виходить з такого.

Відповідно до положень ст. ст.1216-1218ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

У п.п. 2,23 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах спадкування» №7 від 30.05.2008 року роз`яснено, що якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Згідно з вимогами ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ч. 3ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно із ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Метою встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки. Чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем.

Таким чином, враховуючи вищенаведене, суд приходить до переконання, що здобутими під час судового розгляду доказами та показами свідка, достатньо стверджується той факт, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , постійно проживала разом із ОСОБА_2 в с. Городищенське Жидачівського району Львівської області, на час відкриття спадщини, тобто на момент смерті останньої, що наступила ІНФОРМАЦІЯ_1 , а тому позов у цій частині є підставним та підлягає до задоволення.

Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною 1 статті 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться в п. 3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку, шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Позивачем у зазначених спорах у порядку правонаступництва може виступати спадкоємець, який прийняв спадщину відповідно до вимог статей 1268 - 1270 ЦК України. За змістом ст. 392 ЦК України, належним відповідачем є особа - учасник цивільних правовідносин, яка не визнає або оспорює право власності спадкоємця на спадкове майно.

Статтею 1297 ЦК України, встановлено обов`язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов`язку у вигляді втрати права на спадщину.

Водночас, згідно з роз`ясненнями, викладеними Міністерством юстиції України у своєму листі № 19-32/319 «Щодо порядку оформлення документів в разі смерті власника нерухомого майна», зазначено, що у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності, на яке не була проведена і правовстановлюючий документ відсутній, питання визначення належності цього майна наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватися у судовому порядку.

Крім того, п.37 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику у справах про захист права власності та інших речових прав» від 07 лютого 2014 року № 5 з урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК України власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Наведене, з урахуванням зазначених вище норм ЦК України, а також позицій Пленуму Верховного Суду України та Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, дає обґрунтовані підстави вважати, що позивач має право на звернення до суду з позовом про визнання права власності у порядку спадкування за заповітом щодо спадкового майна.

Враховуючи зазначені норми ЦК України, роз`яснення постанови Пленуму ВСУ від 30 травня 2008 року № 7 та листа ВССУ від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13, визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту порушеного права, що має застосовуватись, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових справ в нотаріальному порядку, право власності спадкоємця на спадкове майно оспорюється або не визнається іншою особою.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 05.06.2003 року № 899-IV право на земельну частку (пай) мають громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом. Право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай) є сертифікат на право на земельну частку (пай), рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).

Позивачка стверджує, що Сертифікат на право на земельну частку пай втрачено.

Доказом того, що покійна ОСОБА_2 отримала право на середню земельну частку (пай), маючи Сертифікат на право на земельну частку (пай) Серія ЛВ №014474 від 01.08.1996 року, реєстраційний номер 47, площа земельної ділянки 1,84 умовних кадастрових гектарів. Підстава для видачі сертифіката розпорядження голови Жидачівської РДА від 03.07.1996 року №425, є довідка Головного управління Держгеокадастру у Львівській області від 09.06.2022 року (а.с.27) та ксерокопія вищевказаного сертифікату (а.с.14).

Державні акти на право приватної власності на землю взамін вищевказаних сертифікатів не видавались.

У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» вказано, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Пунктами 4.15, 4.18 глави 10 розділу 11 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом МЮУ від 22.02.2012 року №296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусами після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві. За відсутності у спадкодавця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів, нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. З урахуванням положень статей 1296-1299 ЦК України питання про право спадкоємця на спадкове майно вирішується судом у разі невизнання такого права чи відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Отже, відсутність факту офіційного визнання перешкоджає належному володінню користуванню та розпорядженню успадкованим майном, створює умови правової невизначеності речових прав позивача. При цьому, в даному випадку, нотаріусом було відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, зокрема, у зв`язку із тим, що відсутні правовстановлюючі документи на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташовані на території Отиневицької сільської ради, Жидачівського району Львівської області.

Таким чином, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 258, 259, 263-265, 315, 354, 355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задоволити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом із ОСОБА_2 в с. Городищенське Жидачівського району Львівської області, на час відкриття спадщини, тобто на момент смерті останньої, що наступила ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 , право на земельну частку (пай) на території Отиневицької сільської ради площею 1,84 умовних кадастрових гектари, згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) Серія ЛВ №014474, виданого на підставі розпорядження голови Жидачівської РДА №425 від 03.07.1996 року та зареєстрованого в Книзі реєстрації Сертифікатів на право на середню частку (пай), що видаються Жидачівською РДА по Отиневицькій сільській раді за №47.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 22 серпня 2022 року.

Головуючий суддя С.І Сливка