Справа № 351/1550/20
Провадження № 22-ц/4808/712/22
Головуючий у 1 інстанції КАЛИНОВСЬКИЙ М. М.
Суддя-доповідач Фединяк
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2022 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі колегії суддів:

головуючого Фединяка В.Д. (суддя-доповідач)

суддів: Василишин Л.В., Максюти І.О.

секретаря Шандалович В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засідання в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 01 грудня 2020 року постановлене у складі судді Калиновського М.М. в м. Снятині у справі за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2020 року Моторно (транспортне) страхове бюро України (далі МТСБУ) звернулось в суд з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування.

Позовна заява мотивовано тим, що 28.08.2017 о 21:50 год у м. Чернівці на Проспекті Незалежності сталася дорожньо-транспортна пригода, за участю двох транспортних засобів «Volkswagen Touareg» д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 та «AUDI 100» д.н.з. НОМЕР_2 , який на праві власності належить ОСОБА_2 , внаслідок чого автомобілі зазнали механічних ушкоджень. Постановою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 28.09.2017 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу. МТСБУ визнали, що розмір заподіяної шкоди склала 81 534,72 грн та здійснили регламентну виплату потерпілій особі у зазначеному розмірі. При цьому загальний розмір витрат МТСБУ, з урахуванням витрат на збір документів, послуг аварійного комісара та визначення розміру шкоди становив 83 234,72 грн. На момент настання страхового випадку цивільно-правова відповідальність відповідача застрахована не була. На підставі наведеного, позивач просив відшкодувати в порядку регресу витрати, пов`язані з виплатою страхового відшкодування та стягнути із ОСОБА_1 на користь МТСБУ суму сплаченого страхового відшкодування у розмірі 83234,72 грн та судові витрати у розмірі 2102,00 грн.

Заочним рішенням Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 01 грудня 2020 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України завдану шкоду в порядку регресу у розмірі 83 234,72 грн та сплачений судовий збір в розмірі 2102,00 грн.

У січні 2022 року ОСОБА_3 звернувся в суд з заявою про пергляд заочного рішення Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 01.12.2020 року по цивільній справі за позовом Моторне (транспортне) страхове бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу.

Ухвалою Снятинського районного суду від 24 лютого 2022 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 01.12.2020 року по цивільній справі за позовом Моторне (транспортне) страхове бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу залишено без задоволення.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій ставиться питання про скасування оскаржуваного рішення суду з ухваленням нового про відмову у задоволені позову, посилаючись на допущення судом порушення норм матеріального та процесуального права. Вказує, що з рішення суду вбачається, що вимоги про стягнення заборгованості охоплюють період часу, починаючи з моменту коли трапилось ДТП 28.08.2017 року та повідомленням власника транспортного засобу «AUDI 100» від 28.08.2017 року МТСБУ про дорожньо-транспортну пригоду. Відповідно до відмітнки штампеля зафіксовано, що позовна заява МТСБУ до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу була здана на пошту та подана до Снятинського районного суду Івано-Франківської області на поштовому відділенні міста Києва 02.09.2020 року, а саме з порушенням звернення до суду трьох річного строку процесуальної давності. Виходячи з наведено, просив задовольнити його заяву про застосування позовної давності та відмовити позивачу у задоволенні позову за спливом позовної давності.

Відзив на апеляційну скаргу у встановлений апеляційним судом строк не надходив.

Відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Згідно з п. 1 ч. 4 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

За змістом пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Разом з тим, 30 серпня 2022 року ОСОБА_1 подав клопотання, за змістом якого підтримує доводи апеляційної скарги, просить задовольнити подану ним скаргу й справу розглянути у його відсутності.

Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи та перевіривши відповідно до ст. 367 ЦПК України наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Згідно вимог статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність і допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Задовольняючи позов Моторно (транспортного) страхового бюро України, суд першої інстанції виходив з того, що відповідача було визнано винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, позивач виконав покладений на нього законом обов`язок по відшкодуванню шкоди, заподіяної з вини власника транспортного засобу, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, а тому позивач має право зворотної вимоги /регресу/ до відповідача, винуватця дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 28.08.2017 о 21:50 год у м. Чернівці на Проспекті Незалежності сталася дорожньо-транспортна пригода, за участю двох транспортних засобів «Volkswagen Touareg» д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 та «AUDI 100» д.н.з. НОМЕР_2 , який на праві власності належить ОСОБА_2 . У зв`язку з наведеним суд дійшов висновку, що відповідачем має бути відшкодовано в порядку регресу матеріальну шкоду понесену позивачем, у зв`язку із виплатою страхового відшкодування. На підставі наведеного зазначив, що позов є підставним і обгрунтованим та підлягає задоволенню, а тому із ОСОБА_1 слід стягнути на користь МТСБУ завдану шкоду в порядку регресу у розмірі 83234,72 грн.

Ухвалене судом першої інстанції рішення відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

Відповідно до частини першої статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, постановою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 28.09.2017 ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 КпАП України і накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн за те, що 28.08.2017 о 21:50 год у м. Чернівці на Проспекті Незалежності ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом «Volkswagen Touareg» д.н.з. НОМЕР_1 , не вибрав безпечної швидкості, не дотримався безпечної дистанції, допустив зіткнення із транспортним засобом «AUDI 100» д.н.з. НОМЕР_2 , який зупинився попереду, внаслідок чого автомобілі зазнали механічних ушкоджень, що також підтверджується Схемою ДТП, яка мала місце 28.08.2017 о 21:50 год у м. Чернівці на Проспекті Незалежності за участю двох транспортних засобів;

28 серпня 2017 року власник транспортного засобу «AUDI 100» д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_2 повідомив МТСБУ про дорожньо-транспортну пригоду, яка мала місце 28.08.2017 о 21:50 год у м. Чернівці на Проспекті Незалежності.

Згідно Полісу №АМ/0240828 від 01.08.2017 цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «AUDI 100» д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_2 застрахована.

Згідно із Звітом №42-137 від 28.08.2017 та Актом огляду транспортного засобу (дефектною відомістю), ремонтною калькуляцією та фотографіями та із Звітом про розрахунок ринкової вартості пошкодженого колісного транспортного засобу №42-1271/2 встановлено, що вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «AUDI 100» д.н.з. НОМЕР_2 становить 178 368,04 грн, а ринкова вартість транспортного засобу «AUDI 100» д.н.з. НОМЕР_2 становить 102 450,60 грн. Отже вказаний транспортний засіб на підставі ст.30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» вважається фізично знищеним;

Відповідно до вартості КТЗ марки «AUDI 100» д.н.з. НОМЕР_2 після ДТП та розміру регламентної виплати та Зобов`язуючих пропозиції встановлено, що вартість даного транспортного засобу після ДТП становить 20915,88 грн.;

Згідно із Довідкою №1 від 11.01.2018 про розмір відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих, Наказу МТСБУ №811 від 25.01.2018 та Платіжного доручення №705392 від 25.01.2018 розмір виплати становив 83 234,72 грн, що включає в себе також вартість проведення експертизи та вартість встановлення розміру матеріального збитку у сумі 1 700,00 грн.

Частиною першою статті 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно зі статтею 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Статтею 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Згідно з пунктом 38.2.1. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника транспортного засобу, який спричинив ДТП, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону.

Отже, законом прямо встановлено порядок стягнення коштів, виплачених МТСБУ на відшкодування шкоди особі потерпілій у ДТП, саме в порядку регресу.

До страховика (МТСБУ), який виплатив страхове відшкодування, переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, яка одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Сума страхового відшкодування підлягає стягненню з особи, відповідальної за завдані збитки, відповідно до правил статті 993 ЦК України.

Враховуючи вищенаведене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку задовольнивши позов, оскільки зібраними у справі доказами підтверджено вину ОСОБА_1 у вчиненні 28.08.2017 року о 21 год 50 хв в м.Чернівці на Проспекті Незалежності дорожньо-транспортної пригоди, за участю двох транспортних засобів «Volkswagen Touareg» д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 та «AUDI 100» д.н.з. НОМЕР_2 , який на праві власності належить ОСОБА_2 , внаслідок чого автомобілі зазнали механічних ушкоджень та не спростовано розмір страхового відшкодування, який сплачено МТСБУ за дорученням ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 .

Суд відхиляє клопотання ОСОБА_1 про відмову МТСБУ у задоволенні позову за спливом позовної давності з огляду на таке.

Деліктне зобов`язання виникає з факту завдання шкоди (зокрема, майнової) і триває до моменту її відшкодування потерпілому в повному обсязі особою, яка завдала шкоди (статті 11, 599, 1166 ЦК України). Сторонами деліктного зобов`язання зазвичай виступають потерпілий (кредитор) і заподіювач шкоди (боржник). Разом з тим правила регулювання таких зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо заподіювачем, а іншою особою, за умови, що законом передбачено такий обов`язок іншої особи, хоч вона шкоди й не заподіювала.

При цьому за статтею 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Таким чином, після виконання особою, що не завдавала шкоди, свого обов`язку з відшкодування потерпілому шкоди, завданої іншою особою, потерпілий одержує повне задоволення своїх вимог, і тому первісне деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням (стаття 599 ЦК України).

Отже, первісне (основне) деліктне зобов`язання та зобов`язання, що виникло з регресної вимоги, не можуть виникати та існувати одночасно.

Викладене узгоджується з правовою позицією, висловленою у постанові Верховного Суду України від 05 квітня 2017 у справі № 6-2806цс16.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Оскільки страхове відшкодування потерпілій у ДТП особі виплачено МТСБУ 25 січня 2018 року, перебіг строку позовної давності необхідно обчислювати саме з цієї дати. Враховуючи, що до суду з цим позовом МТСБУ звернулося 02 вересня 2020 року, цей строк позивачем не пропущено.

Інші доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції стосовно установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом першої інстанції, який їх обґрунтовано спростував, тому задоволенню не підлягають.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі "Проніна проти України", N 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

За змістом статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскаржуване рішення відповідає вимогам закону, ґрунтується на засадах верховенства права, принципах справедливості, добросовісності та розумності, підстави для його скасування відсутні.

Частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України передбачено, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки апеляційний суд не змінює судове рішення та не ухвалює нове, то в такому разі розподіл судових витрат не проводиться.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України) становить 2 189 грн.

Ціна позову в даній справі становить 83 234,72 грн, яка станом на 01 січня 2022 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 189 грн*100=218 900 грн).

Отже зазначена справа є малозначною в силу вимог закону, тому в касаційному порядку оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч.3 ст.389 ЦПК України.

Керуючись ст. 374, 375, 382-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення. Заочне рішення Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 01 грудня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її підписання і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 31 серпня 2022 року.

Судді: В.Д.Фединяк

Л.В.Василишин

І.О.Максюта