Справа № 405/6810/21
Провадження №2/405/1058/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 січня 2022 року. Ленінський районний суд м. Кіровограда в складі:

головуючого судді Іванової Л.А.

при секретарі Гаврилюк Ю.В.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду у м. Кропивницький цивільну справу № 405/6810/21 за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) про визнання права власності , -

В С Т А Н О В И В:

Адвокат Березовська І.А. (діє на підставі ордеру серія ВА №1020210 від 19.08.2021 року) звернулася до суду в інтересах позивача ОСОБА_1 з зазначеним позовом до ОСОБА_2 , зазначивши на його обґрунтування, що 04 травня 2007 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 . Оскільки зазначений договір не було оформлено нотаріально, ОСОБА_1 звернулася до Третейського суду з позовом про визнання договору дійсним та визнання за нею права власності. Рішенням Третейського суду від 10 травня 2007 року позов ОСОБА_1 було задоволено, визнано договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 дійсним та визнано за ОСОБА_1 право власності на вказану квартиру. На підставі рішення Третейського суду ОСОБА_1 05 червня 2007 року зареєструвала право власності на вказану квартиру. Маючи намір продати зазначену квартиру, позивач ОСОБА_1 на початку серпня 2021 року звернулася до нотаріуса з метою уточнити перелік документів, необхідних для укладення правочину на відчуження квартири, в свою чергу, оглянувши подані документи, нотаріус роз`яснила, що рішення Третейського суду від 10 травня 2007 року, зареєстровано ОКП «Кіровоградське ООБТІ» 05.06.2007 року з порушенням вимог ч. 3 ст. 55 Закону України «Про третейські суди», без виконавчого документа, виданого компетентним судом, як наслідок, зазначене рішення Третейського суду відповідно до вимог ч. 3 ст. 47 Закону України «Про нотаріат» не може бути прийнято нотаріусом в якості правовстановлюючого документу для посвідчення цивільно-правової угоди про відчуження нерухомого майна.

З огляду на викладене вище та з посиланням на ст. ст. 319, 321, 328, 392 ЦК України, просила визнати за ОСОБА_1 право власності на квартиру АДРЕСА_1 . Судові витрати залишити по фактично понесеним.

Ухвалою суду від 21 жовтня 2021 року відкрито загальне провадження у даній справі та призначено по справі підготовче судове засідання.

Представником позивача ОСОБА_1 - адвокатом Березовською І.А. в підготовче судове засідання подано заяву, зареєстровану судом 17 січня 2022 року за вх. №1201 про розгляд справи без сторони позивача, з заявою відповідача про визнання позовних вимог позивач ознайомлена, заперечень немає, з урахуванням позиції відповідача, а також керуючись ч. 3 ст. 200 ЦПК України, просила за результатами підготовчого судового засідання ухвалити рішення.

Відповідачем ОСОБА_2 подано заяву, зареєстровану судом 28 грудня 2021 року за вх. 31359 про визнання позовних вимог ОСОБА_1 в повному обсязі. Також зазначив, що обставини, викладені у позовній заяві повністю відповідають дійсності і ним (відповідачем) не заперечуються. Так, 04 травня 2007 року між ОСОБА_1 та ним (відповідачем) було укладено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , який було оформлено через рішення Третейського суду. Його (відповідача) волевиявлення щодо відчуження квартири було вільним, він (відповідач) дійсно продав зазначену квартиру, отримав від ОСОБА_1 кошти та передав їй ключі та документи на квартиру. Жодних претензій у них, як у сторін договору, з часу ухвалення рішення Третейського суду не було, і на теперішній час,- немає. Власником квартири АДРЕСА_1 є позивач ОСОБА_1 . Розгляд справи просив провести за його відсутності.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Враховуючи подані сторонами заяви, а також приймаючи до уваги, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує прав та інтересів інших осіб, зваживши доводи, викладені в позовній заяві, дослідивши докази по справі в їх сукупності, з`ясувавши підстави та предмет позову, характер спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернулася позивач, виходячи з положень ст.12 та ст.13 ЦПК України, за якими цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів та доведення перед судом їх переконливості, при цьому суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів сторін, суд вважає, що вимоги позивача обґрунтовані, ґрунтуються на вимогах закону, що регулює спірні правовідносини, та є такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Судом встановлено та підтверджується матеріалам справи, що рішенням Третейського суду для вирішення конкретного спору (м. Кіровоград) від 10 травня 2007 року (справа №4-46/07) визнано договір купівлі-продажу від 04.05.2007 року квартири АДРЕСА_1 між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , - дійсним; визнано право власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 , яка проживає по АДРЕСА_4 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 . Вказане рішення вступило в законну силу та реально виконано. Зареєстровано в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно 05.06.2007 року.

Крім того, відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно ОКП «Кіровоградське ООБТІ» №14793853 від 05.06.2007 року квартиру АДРЕСА_1 зареєстровано на праві приватної власності за ОСОБА_1 на підставі рішення Третейського суду м. Кіровограда від 10.05.2007 року. Дата прийняття рішення про реєстрацію права власності: 05.06.2007 року.

Судом також відзначається, що на підставі постанови Верховної Ради України від 14.07.2016 року №1468-VIII місто Кіровоград перейменовано на місто Кропивницький.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Частиною 1 ст. 316 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

Згідно зі ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 50 Закону України «Про третейські суди» сторони, які передали спір на вирішення третейського суду, зобов`язані добровільно виконати рішення третейського суду, без будь-яких зволікань чи застережень.

Відповідно до листа Міністерства юстиції України від 09.01.2007 N 19-32/1 у випадку державної реєстрації прав власності на нерухоме майно на підставі рішення третейського суду, таке рішення третейського суду не може бути виконане лише сторонами спору, а

потребує здійснення певних дій органу державної реєстрації прав. Виконання рішення третейського суду, якщо воно потребує вчинення дій органами державної влади, органами місцевого самоврядування та їх службовими особами, здійснюється за умови видачі компетентним судом виконавчого документа (частина третя статті 55 Закону України "Про третейські суди".

Згідно з ч. 3 ст. 55 Закону України «Про третейські суди», яка діяла станом на травень 2007 року (постановлення Третейським судом рішення), виконання рішення третейського суду, якщо воно потребує вчинення дій органами державної влади, органами місцевого самоврядування та їх службовими особами, здійснюється за умови видачі компетентним судом виконавчого документа.

Відповідно до ч. 1 ст. 56 Закону України «Про третейські суди» заява про видачу виконавчого документа може бути подана до компетентного суду протягом трьох років з дня прийняття рішення третейським судом.

Відповідно до ч. 3 ст. 47 Закону України «Про нотаріат» для вчинення нотаріальних дій не приймаються документи, які не відповідають вимогам законодавства.

З рішення Третейського суду від 10.05.2007 року вбачається, що згідно договору купівлі-продажу від 04.05.2007 року одна сторона - ОСОБА_2 (Продавець) передав квартиру АДРЕСА_1 у власність другій стороні - ОСОБА_1 (Покупцеві), а ОСОБА_1 (Покупець) прийняла квартиру АДРЕСА_1 і сплатила за неї кошти. Судом також було встановлено, що договір купівлі-продажу від 04.05.2007 року квартири АДРЕСА_1 між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укладено у письмовій формі, але нотаріально не посвідчено, що є суттєвою перепоною ОСОБА_1 у реєстрації права приватної власності. Задовольняючи позовні вимоги, Третейський суд виходив із того, що сторони уклали письмовий договір купівлі-продажу, але нотаріально його (договір) не посвідчили, реально виконали свої обов`язки. ОСОБА_1 сплатила кошти ОСОБА_2 за квартиру АДРЕСА_1 , а ОСОБА_2 реально передав ОСОБА_1 квартиру АДРЕСА_1 . ОСОБА_1 користується даною квартирою, як своєю власністю.

Крім того, на підставі вказаного рішення Третейського суду позивач ОСОБА_1 05.06.2007 року зареєструвала належне їй право приватної власності на квартиру АДРЕСА_1 , в ОКП «Кіровоградське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації», номер запису 21104 в книзі: 129.

Згідно з вимогами ст.ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України.

З огляду на викладене вище, розглянувши справу в межах визначених позивачем предмета та підстав позову та на підставі наданих позивачем доказів, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач, як на підстави позовних вимог, - знайшли своє підтвердження під час судового розгляду справи, оскільки ґрунтуються на достатніх, належних та допустимих доказах, суд вважає встановленим, що 04.05.2007 року між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 було укладено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , який рішенням Третейського суду від 10.05.2007 року було визнано дійсним, умови договору купівлі-продажу сторонами було виконано в повному обсязі, що останніми не заперечується, право приватної власності в ОКП «Кіровоградське ООБТІ» на вказану вище квартиру 05.06.2007 року зареєстровано за позивачем ОСОБА_1 , однак з порушенням вимог ч. 3 ст. 55 Закону України «Про третейські суди», та як наслідок зазначене рішення третейського суду відповідно до вимог ч. 3 ст. 47 Закону України «Про нотаріат» не може бути прийнято нотаріусами для вчинення нотаріальних дій, що, в свою чергу, порушує права позивача, оскільки остання позбавлена можливості в повному обсязі реалізувати свої права власника з метою подальшого розпорядження майном на власний розсуд, тому суд вважає, що є всі наявні законні підстави для визнання за позивачем права власності на квартиру АДРЕСА_1 .

На підставі ст.141 ЦПК України судові витрати по справі, які складаються з судового збору, понесені позивачем ОСОБА_1 , за клопотанням позивача,- залишити по фактично понесеним останньою.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 4, 5, 7, 10, 12, 13, ст.ст.77-80, 81, 95, 133, 141, 235, 258, 259, 263, 264, 265 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності, - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 право власності на квартиру АДРЕСА_1 .

Судові витрати по справі, що складаються з судового збору, понесені позивачем ОСОБА_1 , - залишити по фактично понесеним.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення, або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження з підстав, передбачених ч.ч.2, 3 ст.354 ЦПК України.

Апеляційна скарга подається до суду апеляційної інстанції, яким є Кропивницький апеляційний суд.

Суддя Ленінського

районного суду

м. Кіровограда Лілія Андріївна Іванова