Провадження № 2/755/1422/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" липня 2022 р. Дніпровський районний суд міста Києва в складі:

Головуючого судді - Хромової О.О.

при секретарі - Кошель К.А.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін в приміщенні Дніпровського районного суду міста Києва цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція» (далі - ТОВ «Євро-Реконструкція») звернулося до Дніпровського районного суду міста Києва з позовом, в якому просить стягнути з відповідачів заборгованість за послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання у розмірі 73 969,53 грн, інфляційну складову боргу в розмірі 17 575,91 грн, 3 % річних у розмірі 7 058,48 грн та судовий збір в розмірі 2 270,00 грн.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води в будинку АДРЕСА_1 здійснюється ТОВ «Євро-Реконструкція» на підставі ліцензії від 01 червня 2012 року № 198. Відповідач ОСОБА_1 є власником квартири за адресою: АДРЕСА_2 , а ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , зареєстровані та є споживачами послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води за вказаною адресою.

29 липня 2020 року між ТОВ «Євро-реконструкція» та ОСОБА_1 укладено Договір про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води № 440358 (о/р 147414). Однак, з жовтня

2014 року відповідачі своєчасно не вносили плату за отримані послуги з централізованого опалення, а з липня 2017 року - з централізованого постачання гарячої води, в результаті чого станом на 01 жовтня 2021 року утворилась заборгованість у розмірі 73 969,53 грн, з яких: заборгованість за послугу з централізованого опалення - 17 967,64 грн; заборгованість за послугу з постачання гарячої води

- 56 001,89 грн.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 06 грудня 2021 року відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Сторонам роз`яснено їх процесуальні права подати заяви по суті справи та встановлено відповідні строки.

31 січня 2021 року від відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_3 до суду надійшов відзив, в якому позовні вимоги визнають частково, посилаючись на таке.

Відповідачі зазначають, що ОСОБА_2 22 червня 2017 року був знятий з реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_2 . Крім того, просили застосувати строк позовної давності тривалістю у три роки. Враховуючи, що позов з вимогою про стягнення сум заборгованості за період з жовтня 2014 року по 01 жовтня 2021 року пред`явлено 09 листопада

2021 року, періодом для стягнення заборгованості слід вважати період з 01 листопада 2018 року

по 01 жовтня 2021 року.

Відповідач ОСОБА_2 відзив на позов не подав. Ухвалу про відкриття провадження у справі та копію позовної заяви з додатками отримав 22 лютого 2022 року, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, що міститься в матеріалах справи.

Враховуючи те, що розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, керуючись частиною другою статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані позивачем докази, суд приходить до таких висновків.

Судом встановлено, що надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води в будинку АДРЕСА_1 здійснюється ТОВ «Євро-Реконструкція» на підставі ліцензії від 01 червня 2012 року № 198, що підтверджується переліком житлових будинків, затвердженим Головою Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації 20 серпня

2015 року.

29 липня 2020 року між ТОВ «Євро-Реконструкція» та ОСОБА_1 укладено Договір про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води № 440358/95 (о/р № 147414), за умовами якого виконавець зобов`язався своєчасно надавати споживачеві відповідної якості послуги з централізованого опалення, постачання гарячої води, а споживач зобов`язалась своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, що передбачені Договором.

Відповідно до підпункту 1 пункту 2 Договору суб`єктами користування послуг є власник (наймач, орендар) житлового приміщення (квартири) та члени його сім`ї - 3 особи.

Відповідно до пункту 9 Договору розрахунковим періодом є календарний місяць. У разі застосування щомісячної системи оплати послуг платежі вносяться не пізніше 20-го числа місяця, що настає за розрахунковим.

Відповідно до відомостей наданих Відділом з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Дніпровської РДА від 26 листопада 2021 року № 74564950 ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , з 11 лютого 1993 року по теперішній час.

Відповідно до відомостей наданих Відділом з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Дніпровської РДА від 26 листопада 2021 року № 74564921 ОСОБА_3 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , з 11 лютого 1993 року по теперішній час.

Відповідно до відомостей наданих Відділом з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Дніпровської РДА від 26 листопада 2021 року № 74561043 ОСОБА_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , з 22 червня 2017 року по теперішній час.

Згідно із ордером на житлове приміщення № 25262 ОСОБА_1 надано право на зайняття житлового приміщення - квартири АДРЕСА_4 .

Правовідносини, що виникають у сфері надання та споживання таких послуг, регулюються як нормами ЦК України, так і Законом України «Про житлово-комунальні послуги», а також іншими нормативно-правовими актами у галузі цивільного, житлового законодавства та актами, що регулюють відносини у сфері надання житлово-комунальних послуг.

Відповідно до частини сьомої статті 26Закону України № 1875-ІV «Про житлово-комунальні послуги» договір на надання послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з централізованого постачання гарячої води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньо будинкових систем), що укладається виконавцем із споживачем - фізичною особою, яка не є суб`єктом господарювання, є договором приєднання.

23 липня 2014 року у газеті «Хрещатик» № 103 (4503) позивачем розміщено повідомлення із пропозицією укладення договору про надання послуг централізованого опалення та постачання гарячої води шляхом звернення до відповідних житлово-експлуатаційних організацій або до ТОВ «Євро-Реконструкція».

З матеріалів справи вбачається, що проект договору про надання ТОВ «Євро-Реконструкція» послуг централізованого опалення та постачання гарячої води опубліковано в офіційному віснику Київської міської ради - газеті «Хрещатик» від 06 серпня 2014 року № 111 (4511).

Відповідно до частини першої статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Згідно зі статтею 642 ЦК України відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

У постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15, постанові Верховного Суду від 15 березня 2018 року у справі № 401/710/15-ц міститься правовий висновок, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Таким чином, оскільки відповідачі впродовж певного періоду споживали послуги без укладеного з позивачем договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, а тому останні не звільняються від оплати послуг у повному обсязі.

Частиною першою статті 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (у редакції Закону від 24 червня 2004 року № 1875-VІ) передбачено, що залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газопостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).

Пунктом 1 частини першої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (у редакції Закону від 24 червня 2004 року № 1875-VІ) передбачене право споживача вчасно одержувати якісні житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та згідно з умовами договору на надання таких послуг.

Відповідно до пункту 5 частини третьої статті 20 цього Закону такому праву прямо відповідає обов`язок споживача оплачувати надані йому житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до положень частини першої статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (у редакції Закону від 09 листопада 2017 року № 2189-VІІІ) споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Згідно із пунктом 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 24 січня 2006 року № 45, власник та наймач (орендар) квартири зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем відповідно до типового договору; оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Порядок оплати за житлово-комунальні послуги визначений у статті 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», якою передбачено, що плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку.

Правила надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року за

№ 630 (далі - Правила) регулюють відносини між суб`єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг (далі - виконавець), і фізичною та юридичною особою (далі - споживач), яка отримує або має намір отримувати послуги з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення.

За змістом пунктів 18, 30 Правил розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк. Споживач зобов`язаний оплачувати послуги в установлені договором строки.

Статтею 360 ЦК України передбачено, що співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном.

У постанові Верховного Суду від 15 квітня 2021 року у справі № 638/5001/17 (провадження

№ 61-18650св20) зроблено висновок, що кожен співвласник зобов`язаний брати участь у витратах щодо утримання майна, що є у спільній частковій власності, незалежно від того, хто здійснює фактичні дії, спрямовані на утримання спільного майна.

Щодо пред`явлення позовних вимог про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні послуги з відповідача ОСОБА_2 , суд зазначає таке.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України).

Відповідно до вимог статей 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною другою статті 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно з частиною першою статті 76, частиною першою статті 77 та статті 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до частини другої статті 89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно роз`яснень, які містяться в пункті 26 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12 червня 2009 року, предметом доказування є факти, якими обґрунтовуються заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи (причини пропуску позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні рішення.

Так, відповідно до частини першої статті 19Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин) надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах.

Разом з тим, в матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про укладення між ТОВ «Євро-реконструкція» та відповідачем ОСОБА_2 договору про надання житлово-комунальних послуг, а також докази, які б підтверджували, що відповідач є співвласником квартири, якій ТОВ «Євро-Реконструкція» були надані вказані послуги.

Відповідно до відомостей наданих Відділом з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Дніпровської РДА від 26 листопада 2021 року № 74561043 ОСОБА_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , з 22 червня 2017 року по теперішній час.

Так, відповідно до правового висновку викладеного у постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15, споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Таким чином, обов`язок оплатити за житлово-комунальні послуги виникає лише в разі отримання споживачем певних послуг. Отже, питання щодо фактичного користування житлово-комунальними послугами входить до предмета доказування в справі та має істотне значення для її правильного вирішення.

Зазначена позиція суду узгоджується з висновком Верховного Суду у справі №750/12850/16-ц від 26 вересня 2018 року.

В той же час позивачем не доведено, що саме відповідач ОСОБА_2 є фактичним споживачем житлово-комунальних послуг, заборгованість за які виникла перед позивачем.

Аналогічна позиція викладена у постанові Київського апеляційного суду у справі

№ 761/5479/20 (провадження № 22-ц/824/12279/2021).

Крім того, у відзиві відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_3 самі зазначають про те, що відповідач ОСОБА_2 не проживає за вказаною адресою та не є споживачем послуг, що надає позивач, з 2017 року.

Таким чином, відповідач ОСОБА_2 не є співвласником квартири за адресою: АДРЕСА_2 , не зареєстрований за вказаною адресою з 2017 року та, відповідно, не є споживачем наданих позивачем послуг, а тому пред`явлені до нього вимоги позивача про солідарне стягнення боргу є необґрунтованими, безпідставними та такими, що задоволенню не підлягають.

Як з`ясовано судом та підтверджується наявними у справі доказами, відповідачі ОСОБА_1 як власник житла та ОСОБА_3 , як споживач послуг, за вказаною адресою свої зобов`язання за договором про надання послуг належним чином не виконують, внаслідок чого виникла заборгованість за послуги з централізованого опалення та постачаня гарячої води в сумі 73 969,53 грн, з яких: 17 967,64 грн - за послуги з централізованого опалення; 56 001,89 грн - за послуги з постачання гарячої води, що підтверджується долученими позивачем розрахунками заборгованості за вказаний період.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, у якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно із положеннями статей 525, 629 ЦК України договір є обов`язковим до виконання сторонами, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається.

Таким чином, суд приходить до висновку, що в межах даного спору ТОВ «Євро-реконструкція» правомірно пред`явлено вимоги до відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_1 про стягнення заборгованість за послуги з постачання гарячої води та централізованого опалення.

Вирішуючи питання про розмір стягнення заборгованості за надані житлово - комунальні послуги, суд враховує заяву відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_1 про застосування строків позовної давності.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Відповідно до статті 261 ЦК України початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов.

Статтею 253 Цивільного кодексу України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

При цьому, перебіг позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними подіями (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України).

Зі змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у заінтересованої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в судовому порядку. Правила переривання перебігу позовної давності суд застосовує незалежно від наявності чи відсутності відповідного клопотання сторін у справі, якщо в останніх є докази, що підтверджують факт такого переривання.

До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, може з урахуванням конкретних обставин справи належати, зокрема, часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу. При цьому якщо виконання зобов`язання передбачалося частинами або у вигляді періодичних платежів і боржник вчинив дії, що свідчать про визнання лише певної частини (чи періодичного платежу), то такі дії не можуть бути підставою для переривання перебігу позовної давності стосовно інших (невизнаних) частин платежу.

В такому разі слід дослідити призначення платежів, квитанції на сплату житлово-комунальних послуг та історію таких оплат і в разі вчинення боржником оплати чергового платежу, встановити чи не свідчить така дія про визнання лише певної частини боргу, що не може бути підставою для переривання перебігу позовної давності стосовно інших (невизнаних) частин платежу.

Такий правовий висновок викладений Верховним Судом України у Постанові від 22 березня 2017 року у справі № 6-43цс17.

Як вбачається з розрахунку суми боргу за послуги з постачання гарячої води та централізованого опалення по житловому приміщенню (квартирі) за адресою: АДРЕСА_2 , позивачем нараховано заборгованість за період з 01 липня 2014 року

по 01 жовтня 2021 року в розмірі 56 001,89 грн. - за послуги з постачання гарячої води, та за період

з 01 жовтня 2014 року по 01 жовтня 2021 року в розмірі 17 967,64 грн - за послуги з централізованого опалення.

З огляду на викладене, зважаючи, що позивач звернувся з даним позовом до суду 11 листопада 2021 року (дата поштового штемпелю на конверті про відправлення позовної заяви на адресу суду), суд, з урахуванням заяви відповідачів про застосування строку позовної давності, вважає вимоги позивача про стягнення заборгованості за послуги з постачання гарячої води (за період з 01 липня

2014 року по 01 жовтня 2021 року) та централізованого опалення (за період з 01 жовтня 2014 року по 01 жовтня 2021 року) на загальну суму 73 969,53 грн, такими, що пред`явлені зі спливом строку позовної давності, установленої нормами статті 257 ЦК України.

Враховуючи загальний порядок обрахування строку позовної давності, останній має обраховуватися з 01 листопада 2018 року по 01 жовтня 2021 року (в межах заявлених позивачем позовних вимог), тому заборгованість відповідача за послуги з централізованого опалення складає в розмірі 7 856,08 грн (17 967,64 грн - 10 111,56 грн (сума боргу станом на 31 жовтня 2018 року), та за послуги з гарячого водопостачання складає в розмірі 27 485,96 грн (56 001,89 грн - 28 515,93 грн (сума боргу станом на 31 жовтня 2018 року), що в загальному розмірі становить 35 342,04 грн.

Щодо заявлених позовних вимог в частині стягнення з відповідачів збитків від інфляції в розмірі 17 575,91 грн та 3 % річних у розмірі 7 058,48 грн, суд виходить з такого.

Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Закріплена в пункті 10 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення оплати за житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування правових норм, установлених у частині другій статті 625 Цивільного кодексу України.

Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів у наслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання.

У статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань (висновок Великої Палати Верховного Суду, висловлений у постанові від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц).

За відсутності оформлених договірних відносин, але в разі прострочення виконання грошового зобов`язання з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, на боржника покладається відповідальність, передбачена частиною другою статті 625 ЦК України (висновок Верховного Суду України, висловлений у постанові від 16 грудня 2015 року у справі № 6-2023цс15).

З огляду на те, що відповідач прострочив виконання грошового зобов`язання, він на вимогу позивача повинний сплатити інфляційні втрати та три проценти річних від простроченої суми.

Аналогічний висновок зроблено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 07 липня 2020 року у справі № 14-448цс19-ц.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 червня 2019 року у справі №916/190/18 (провадження №12-302гс18) зроблено правовий висновок, що, визначаючи розмір заборгованості відповідача, суд зобов`язаний належним чином дослідити подані стороною докази (у цьому випадку - зроблений позивачем розрахунок заборгованості, інфляційних втрат та трьох процентів річних), перевірити їх, оцінити в сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а в разі незгоди з ними повністю або частково - зазначити правові аргументи на їх спростування та навести в рішенні свій розрахунок - це процесуальний обов`язок суду.

Оскільки сума боргу за надані послуги з централізованого опалення складає 7 856,08 грн, та за послуги з гарячого водопостачання складає в розмірі 27 485,96 грн, суд розраховує 3 % річних за прострочення грошового зобов`язання за наступною методикою: (сума боргу) х 3%/365 х (днів прострочення виконання грошового зобов`язання), а тому стягненню з відповідача підлягають

3 % річних за період з 01 листопада 2018 року по 01 жовтня 2021 року в розмірі 687,67 грн - за послуги з централізованого опалення, та 2 405,88 грн - за послуги з гарячого водопостачання, що в загальному розмірі складає 3 093,55 грн.

Розмір боргу з урахуванням інфляційної складової обраховується шляхом множення суми боргу на сукупний індекс інфляції за період прострочення боргу. Сукупний індекс інфляції обраховується за формулою ІІ ср. = ІІ1 х ІІ2 ...х ІІХ/100^n, де ІІ1 індекс інфляції за перший місяць заборгованості; ІІ2 індекс інфляції за другий місяць заборгованості; ІІХ індекс інфляції за останній місяць заборгованості; n - кількість місяців заборгованості.

За період з 01 листопада 2018 року по 01 жовтня 2021 року сукупний індекс інфляції склав: 119,35 грн, а тому інфляційна складова на суму боргу за послуги з централізованого опалення в розмірі 7 856,08 грн за цей період становить 1 520,14 грн, а за послуги гарячого водопостачання в розмірі

27 485,96 грн. за цей період становить 5 318,35 грн, що в загальному розмірі складає 6 838,48 грн.

Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги наявність заборгованості у відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_3 за послуги централізованого опалення та з гарячого водопостачання в загальному розмірі, що складає 35 342,04 грн, позивачем правомірно заявлено вимоги про нарахування сум передбачених статтею 625 ЦК України, тому стягненню підлягають інфляційні втрати в розмірі

6 838,48 грн та 3 % річних 3 091,55 грн, за період з 01 листопада 2018 року по 01 жовтня 2021 року.

Згідно із статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позов ТОВ «Євро-Реконструкція» до ОСОБА_1 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості підлягає задоволенню частково.

Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно до задоволених вимог у загальному розмірі 1 042,27 грн.

На підставі викладеного, керуючись статтями 256, 261, 509, 526, 625, 634, 642ЦК України, статтями 9, 13, 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», статтями 81, 89, 141, 259, 263-265, 353 ЦПК України, Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, Правилами користування приміщеннями житлових будинків, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 24 січня 2006 року № 45, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, в частині позовних вимог про солідарне стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, 3 % річних та інфляційної складової боргу, - відмовити.

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, в частині позовних вимог про солідарне стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 заборгованості за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, 3 % річних та інфляційної складової боргу, - задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою:

АДРЕСА_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , зареєстрованих за адресою:

АДРЕСА_2 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція» (, адреса місцезнаходження: м. Київ, вул. Гната Хоткевича,

20, р/р НОМЕР_2 в АТ «Альфа-Банк» у м. Києві) заборгованість за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води у розмірі 35 342,04 грн (тридцять п`ять тисяч триста сорок дві гривні 04 коп.).

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція» (, адреса місцезнаходження: м. Київ, вул. Гната Хоткевича,

20, р/р НОМЕР_3 в АТ «Альфа-Банк» у м. Києві) інфляційну складову боргу у розмірі 6 838,48 грн (шість тисяч вісімсот тридцять вісім гривень 48 коп.), 3 % річних у розмірі

3 093,55 грн (три тисячі дев`яносто три гривні 55 коп.).

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція» (, адреса місцезнаходження: м. Київ, вул. Гната Хоткевича, 20, р/р НОМЕР_3 в АТ «Альфа-Банк» у м. Києві) судовий збір у розмірі 521,13 грн (п`ятсот двадцять одна гривня 13 коп.).

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція» (, адреса місцезнаходження: м. Кив, вул. Гната Хоткевича, 20, р/р НОМЕР_3 в АТ «Альфа-Банк» у м. Києві) судовий збір у розмірі 521,13 грн (п`ятсот двадцять одна гривня 13 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Повне рішення суду складено 28 липня 2022 року.

Суддя О.О. Хромова