Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №439/2281/21

Провадження № 2/439/206/22

03 березня 2022 року м. Броди

Бродівський районний суд Львівської області

в складі:

головуючого-судді Петейчука Б.М.,

з участю секретаря

судового засідання Ковальчук Н.І.,

позивач: фізична особа-підприємець ОСОБА_1 ,

відповідач: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, ухвалив таке рішення.

Позивач - фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернулася до Бродівського районного суду Львівської області із позовною заявою до ОСОБА_2 , у якій просить суд стягнути із ОСОБА_2 на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 15 000 гривень 00 копійок шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Стислий виклад позиції позивача.

Позивач зазначає, що 20 березня 2019 року між Товариством з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай.» та ОСОБА_3 укладено Договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за № АО/32831 14. Забезпеченим транспортним засобом був автомобільний транспортний засіб марки «ВАЗ 21099», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 .

Позивач вказує, що 26 січня 2020 року о 01 годині 20 хвилин у селі Конюшків Бродівського району Львівської області, мала місце дорожньо-транспортна пригода, за участю автомобільного транспортного засобу марки ВАЗ 21099, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 та автомобільного транспортного засобу марки «Fiat Scudo», реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 . За результатами вчинення дорожньо-транспортної пригоди пошкоджено автомобільний транспортний засіб марки «Fiat Scudo», реєстраційний номерний знак НОМЕР_3 , з вини ОСОБА_2 .

Позивач акцентує, що вина ОСОБА_2 у вчиненні даної дорожньо-транспортної пригоди встановлена судовим рішенням у справі про адміністративні правопорушення. Окрім цього, під час даної події ОСОБА_2 також визнано винним у керуванні транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння та залишення місця дорожньо-транспортної пригоди.

Позивач звертає увагу, що страховик за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, здійснив розмір страхової виплати за пошкоджений автомобільний транспортний засіб марки «Fiat Scudo», реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , у розмірі 15 000 гривень 00 копійок.

Позивач наголошує, що оскільки ОСОБА_2 самовільно залишив місце дорожньо-транспортної пригоди, то страховик має право зворотної вимоги (регресу) до останнього у розмірі фактично здійсненої страхової виплати, а саме: у сумі 15 000 гривень 00 копійок.

Позивач мотивує, що в подальшому право вимоги Товариства і додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай.» до ОСОБА_2 перейшло до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , що наділило її правами кредитора у даному деліктному зобов`язанні.

Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі.

17 січня 2022 року - відкрито провадження у справі.

Відповідачу запропоновано протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву.

Позивач явку свого представника у судове засідання не забезпечив. Від представника позивача - адвоката Каплі Аліни Степанівни надійшла заява про розгляд справи без участі позивача та представника позивача. Позовні вимоги підтримує повністю та просить суд їх задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з`явився. Подав заяву у якій просить розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги визнає повністю та не заперечує щодо їх задоволення.

За змістом нормативних положень частини 2 статті 247 ЦПК України, так як сторони в судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Встановлені судом фактичні обставини та зміст спірних правовідносин, з посиланнями на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

Доказами по справі встановлено, що автомобільний транспортний засіб марки «ВАЗ 21099», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , станом на 26 січня 2020 року був забезпечений за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (Поліс серії АО за № 003283114), що підтверджується надою суду копією Витягу (а.с. 14).

26 січня 2020 року о 01 годині 20 хвилин навпроти магазину-бару «ПП Бутинський» по вулиці Центральній у селі Конюшків, ОСОБА_2 , керуючи автомобільним транспортним засобом марки «ВАЗ 21099», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись заднім ходом, не впевнився в безпечності, скоїв наїзд на припаркований транспортний засіб марки ««Fiat Scudo», реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , унаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Під час вищевказаною події ОСОБА_2 залишив місце дорожньо-транспортної події, що підтверджується постановою Бродівського районного суду Львівської області від 06 лютого 2020 року (справа № 439/53/20) (а.с. 6).

ОСОБА_4 , який є власником автомобільного транспортного засобу марки ««Fiat Scudo», реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , 27 січня 2020 року звернувся до страховика за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів - Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай.» із повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду, яка відбулася 26 січня 2020 року, що підтверджується повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду за вхідним № 51 0494 від 30 січня 2020 року; заявою про страхове відшкодування № 20-837 від 30 січня 2020 року (а.с. 7-8).

За результатами проведення розрахунку заподіяної шкоди автомобільному транспортному засобу марки ««Fiat Scudo», реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , під час дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулася 26 січня 2020 року о 01 годині 20 хвилин навпроти магазину-бару «ПП Бутинський» по вулиці Центральній у селі Конюшків, за виною водія забезпеченого автомобільного транспортного засобу марки «ВАЗ 21099», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , страховиком - Товариством з додатковою відповідальністю «Страховою компанією «Ю.Ес.Ай.» здійснено страхове відшкодування ОСОБА_4 в сумі 15 000 гривень 00 копійок, що підтверджується Страховим актом № 20.3283114-837 від 21 квітня 2020 року; Розрахунком страхового відшкодування; Платіжним дорученням № 350 від 02 червня 2020 року; Довідкою про дорожньо-транспортну пригоду вихідний № 51-1154 від 02 березня 2020 року; Калькуляцією ремонту № 20-837 від 12 березня 2020 року; Протоколом огляду транспортного засобу № 461120 від 11 січня 2020 року із доданими до нього додатками (а.с. 9-13, 16-24).

Право регресної вимоги від страховика забезпеченого транспортного засобу марки «ВАЗ 21099», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , до водія вищевказаного забезпеченого транспортного засобу ОСОБА_2 перейшло до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , що підтверджується Договором про відступлення права вимоги за № 1/АК від 14 травня 2021 року із Додатком № 1 до вищевказаного договору; Договором про відступлення права вимоги № 1/1/АК від 01 грудня 2021 року із Додатком № 1 до вищезазначеного договору (а.с. 25-40).

За правилами частини 1 статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Нормативними вимогами частини 1 статті 1167 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Нормою частини 2 статті 1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Імперативними вимогами абзацу «в» підпункту 38.1.1. пункту 38.1 статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» закріплено, що страхувальник після виплати страхового відшкодування має право регресного позову до страхувальника або водія ТЗ, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником).

Договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору (частина 1 статті 16 Закону України «Про страхування».

Статтею 979 ЦК України визначено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Нормою частини 1 статті 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

За змістом імперативним приписів статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, є договори та інші правочини.

У свою чергу частиною 1 статті 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України).

Як встановлено судом під час судового засідання між страховиком Товариством з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай.» та страхувальником ОСОБА_3 20 березня 2019 року укладений договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс серії АО за № 3283114).

Забезпеченим транспортним засобом є автомобільний транспортний засіб марки «ВАЗ 21099», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 .

За змістом вищевказаного договору страховик взяв на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку сплатити страхове відшкодування на користь потерпілої особи згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземного транспортного засобу.

У подальшому 26 січня 2020 року о 01 годині 20 хвилин навпроти магазину-бару «ПП Бутинський» по вулиці Центральній у селі Конюшків, ОСОБА_2 , керуючи автомобільним транспортним засобом марки «ВАЗ 21099», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись заднім ходом, не впевнився в безпечності, скоїв наїзд на припаркований транспортний засіб марки «Fiat Scudo», реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , унаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Такі обставини справи встановлені судовим рішенням у справі про адміністративне правопорушення та за нормативними вимогами частини 6 статті 82 Цивільного процесуального кодексу України не підлягають доказуванню.

Як наслідок володілець автомобільного транспортного засобу марки «Fiat Scudo», реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , ОСОБА_4 звернувся до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай» із заявою про страхове відшкодування матеріальної шкоди, яка завдана внаслідок взаємодії декількох джерел підвищеної небезпеки за вини водія забезпеченого автомобільного транспортного засобу марки «ВАЗ 21099», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 - ОСОБА_2 ..

Дорожньо-транспортна пригода, яка відбувалася 26 січня 2020 року о 01 годині 20 хвилин навпроти магазину-бару «ПП ОСОБА_5 » по АДРЕСА_1 визнана страховиком Товариством з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай.» страховим випадком. На виконання нормативних вимог статті 27 Закону України «Про страхування» та статті 993 ЦК України, страховиком зроблено розрахунок страхового відшкодування та здійснено виплату страхового відшкодування на користь ОСОБА_4 . Загальний розмір фактично понесених витрат Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай.» становить 15 000 гривень 00 копійок.

Оскільки ОСОБА_2 на момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулася 26 січня 2020 року о 01 годині 20 хвилин навпроти магазину-бару «ПП Бутинський» по вулиці Центральній у селі Конюшків, після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди, то страховик - Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай.», з моменту здійснення страхового відшкодування, отримав право регресної вимоги до ОСОБА_2 щодо стягнення суми виплаченого страхового відшкодування, а саме: 15 000 гривень 00 копійок, на підставі статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Отже, під час судового засідання судом встановлено, що Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай» виплатила страхове відшкодування, відтак набула право регресної вимоги на стягнення виплачених коштів із винної особи.

У подальшому судом встановлено, що вищевказане право регресної вимоги Товариством з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай» відступлено відповідно до Договору про відступлення права вимоги за № 1/АК від 14 травня 2021 року до фізичної особи-підприємця ОСОБА_6 . Та остаточно відступлене право регресної вимоги перейшло за Договором про відступлення права вимоги за № 1/1/АК від 01 грудня 2021 року до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 .

Суд, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про відшкодування збитків в порядку регресу є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

У свою чергу відповідач визнав позовні вимоги повністю та жодним чином не заперечив щодо фактичних обставин справи, які стверджувалися позивачем.

Виходячи із викладеного, суд приходить до переконання про обґрунтованість позовних вимог і має підстави для задоволення позову у повному обсязі та стягнення на користь позивача фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 із відповідача ОСОБА_2 як винної особи, документально підтверджені завдані збитки в порядку регресу у розмірі 15 000 гривень 00 копійок.

Щодо розподілу судового збору.

За правилами статті 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Нормативними вимогами частини статті 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані із розглядом справи покладаються у разі задоволення позову на відповідача.

Оскільки позовні вимоги задоволено у повному обсязі, тому необхідно стягнути із відповідача на користь позивача суму сплаченого судового збору у розмірі 908 гривень 00 копійок, що буде відповідати вимогам чинного цивільного процесуального законодавства України.

Щодо розподілу судових витрат на правничу професійну допомогу.

Доказами по справі встановлено, що 01 грудня 2021 року між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 та адвокатом Каплею Аліною Степанівною укладено договір про надання правової допомоги (а.с. 40.).

За змістом Розділу 1. Предмет договору, Розділу 2. Права та обов`язки адвоката та Розділу 3. Права та обов`язки клієнта вищевказаного договору, адвокат зобов`язується за завданням замовника надати правову допомогу щодо підготовки, підписання, представництва та подання позовної заяви. Клієнт сплачує гонорар виконавцю у порядку та у строк передбачений договором.

За надання послуг із професійної правничої допомоги, фізична особа-підприємець ОСОБА_1 зобов`язана сплатити адвокату Каплі Аліні Степанівні 3 000 гривень 00 копійко, що підтверджується актом приймання-передачі наданих послуг від 15 грудня 2021 року (а.с. 42).

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону № 5076-VI).

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

Разом із тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: - розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; - розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Аналогічну правову позицію виклала Велика Палата Верховного Суду у постанові №755/9215/15-ц від 19 лютого 2020 року.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до переконання, що чинний ЦПК України передбачає такі критерії визначення та розподілу судових витрат, а саме:

-дійсність;

-необхідність;

-розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Суд, дослідивши надані суду докази витрат на професійну правничу допомогу, приходить до переконання, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Як вбачається із договору про надання правової допомоги від 01 грудня 2021 року, сторони узгодили між собою регулювання ціни договору із огляду на надані послуги. Фактично позивачці надано послугу із професійної правничої допомоги щодо складання позовної заяви у розмірі 3 000 гривень 00 копійок.

Разом із позовною заявою, представником позивачки - адвокатом Каплею Аліною Степанівною, подано докази на підтвердження понесених судових витрат на професійну правничу допомогу.

Такі докази надані до початку виходу суду до нарадчої кімнати, що з огляду на статтю 141 Цивільного процесуального кодексу України повністю відповідає законодавчо встановленому терміну, протягом якого можна надати такі докази.

Повно, всебічно встановивши обставини справи, здійснивши оцінку доказів з точки зору дійсності, допустимості, достатності та належності, виходячи із внутрішнього переконання, суд приходить до думки, що надані послуги професійної правничої допомоги представником позивача - адвокатом Каплею Аліною Степанівною та витрати, які були понесені позивачкою за надання таких послуг, належать до судових витрат, які у своїй сукупності відповідають критеріям дійсності, необхідності, розумності їх розміру, з урахуванням складності справи.

Відтак суд вважає, що фактично понесені судові витрати позивачкою за надану професійну правничу допомогу у даній цивільній справі - становлять 3 000 гривень 00 копійок.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до переконання, що заявлені вимоги підлягають задоволенню у розмірі 3 000 гривень 00 копійок, що у повні мірі буде відповідати понесеним судовим витратам на професійну правничу допомогу позивачкою у зв`язку із розглядом даної цивільної справи.

Керуючись статтями 10, 12, 13, 81, 89, 258-259, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

Позовні вимоги фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 - задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 суму сплаченого страхового відшкодування у розмірі 15 000 (п`ятнадцять тисяч) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 суму понесених судових витрат на професійну правничу допомогу у зв`язку із розглядом справи у розмірі 3 000 (три тисячі) гривень 00 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 03 березня 2022 року.

Позивач: фізична особа-підприємець ОСОБА_1 , місцезнаходження: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_4 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , РНОКПП: невідомо.

Суддя Б.М. Петейчук