печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2022 року м. Київ

Печерський районний суду м. Києва у складі:

головуючого судді Головко Ю. Г.,

за участю секретаря судових засідань Романенко Д. Л.,

розглянувши матеріали подання Головного державного виконавця Печерського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Шевченка Максима Романовича, про примусовий привід керівника боржника,

В С Т А Н О В И В:

Головний державний виконавець Печерського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Шевченко Максим Романович звернувся до суду з поданням, в якому просить вирішити питання щодо примусового приводу керівника боржника ТОВ «ТЦ Гарант» ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 до Печерського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).

Державний виконавець мотивує подання тим, що Київським районним судом м. Полтави видано виконавчий лист № 552/4957/20 від 22.07.2021, згідно якого з ТОВ ТЦ «Гарант» на користь ОСОБА_2 стягнуто заборгованість по заробітній платі в сумі 30172, 92 грн, 18942 грн заборгованість по заробітній платі за період з 12.06.2020 по 29.07.2020, 2202,06 грн. компенсації за невикористану відпустку, 206 640,00 грн середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 12.06.2020 по 07.06.2021, 1000,00 грн моральної шкоди, 6000,00 грн витрат на правничу допомогу.

Оскільки боржник не з`явився на виклик до виконавця, просить суд про вирішення питання про привід боржника.

Сторони в судове засідання не з`явились і суд розглянув заяву за їх відсутності.

Вивчивши та дослідивши подання про примусовий привід боржника керівника боржника ТОВ «ТЦ «Гарант» ОСОБА_1 , суд вважає, що в задоволенні подання слід відмовити з наступних підстав.

Так, відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з п. 14 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що перебувають у виконавчому провадженні. У разі якщо боржник без поважних причин не з`явився за викликом виконавця, виконавець має право звернутися до суду щодо застосування до нього приводу.

Відповідно до п. 26-27 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань вживає заходів для забезпечення публічної безпеки і порядку під час примусового виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб), а також вживає заходів, спрямованих на усунення загроз життю та здоров`ю державних виконавців, приватних виконавців та інших осіб, які беруть участь у вчиненні виконавчих дій, здійснює привід у виконавчому провадженні.

Відповідно до ч.1 ст. 438 ЦПК України, розшук боржника або дитини, привід боржника оголошуються за місцем виконання рішення або за останнім відомим місцем проживання (перебування) боржника або дитини чи місцезнаходженням їхнього майна, або за місцем проживання (перебування) стягувача.

Закон України «Про виконавче провадження» вказує про право державного виконавця на звернення до суду із поданням про примусовий привід боржника. Таке подання державного виконавця погоджується з начальником відділу державної виконавчої служби, в якому зазначаються прізвище, ім`я та по батькові боржника, його місце проживання або/та роботи, місцезнаходження органу державної виконавчої служби і час, на який необхідно здійснити привід боржника.

Привід за своєю правовою природою є заходом процесуального примусу, що полягає у затриманні і примусовому доставлені особи задля забезпечення її участі у провадженні у випадках, якщо цю особу було належним чином викликано, але вона не з`явилася без поважних причин або без повідомлення про причини неприбуття.

Про привід суд постановляє ухвалу, в якій зазначає ім`я фізичної особи, яка підлягає приводу, місце проживання (перебування), роботи, служби чи навчання, підстави застосування приводу, час, коли необхідно особу доставити і місце доставки особи, суб`єкт, якому доручається здійснити привід.

Разом з тим, суду не надано будь-яких доказів на підтвердження того, що боржнику відомо про відкрите виконавче провадження, що державним виконавцем вживались дії для належного повідомлення керівника боржника про необхідність з`явитись до державного виконавця, що боржник отримував чи відмовлявся від отримання викликів, а також, що боржник ухилявся від такої явки.

З огляду на наведене, суд приходить висновку, що подання Головного державного виконавця Печерського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Шевченком Максимом Романовичем, про примусовий привід керівника боржника, в рамках виконавчого провадження № 66465895 не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 438 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Відмовити в задоволенні подання Головного державного виконавця Печерського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Шевченка Максима Романовича про примусовий привід керівника боржника ОСОБА_1 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Ю. Г. Головко