Справа № 293/9/22
Провадження № 2/293/278/2022
25 серпня 2022 рокусмт Черняхів
Черняхівський районний суд Житомирської області у складі:
головуючого судді Збаражського О.М.,
за участю секретаря судового засідання Крисюк О.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Черняхів в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , поданої адвокатом Архіповим Андрієм Анатолійовичем, до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки,-
ВСТАНОВИВ:
І. СУТЬ ПОЗОВНОЇ ЗАЯВИ.
Позов обґрунтовується тим, що 11.12.2020 о 12:40 на автодорозі Черняхів-Малин на 11км+600м сталася дорожньо-транспортна пригода за участі транспортного засобу Opel Vivaro, реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_3 , та транспортного засобу Mercedes-Benz Sprinter д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_4 . Внаслідок зіткнення транспортний засіб Mercedes-Benz Sprinter, що належить позивачу, зазнав значних механічних пошкоджень. Винним у скоєнні ДТП, згідно з постановою суду, є водій ОСОБА_3 . Вартість матеріальної шкоди завданої власнику транспортного засобу Mercedes-Benz Sprinter складає 266745,37 грн.
Позивач зазначає, що в результаті пошкодження її транспортного засобу їй завдано матеріальної та моральної шкоди. В обгрунтування розміру моральної шкоди позивач зазначила, що наслідки ДТП потягли за собою нераціональне витрачання її життєвого часу, обумовили необхідність залучення значних фізичних, душевних та матеріальних ресурсів для відновлення звичайного способу життя.
Оскільки відповідач в добровільному порядку не бажає відшкодовувати завдану шкоду, позивач змушена звернутись до нього з позовом до суду за захистом своїх майнових прав.
ІІ. ПРОЦЕДУРА та ПОЗИЦІЇ СТОРІН
Ухвалою суду від 10.01.2022 позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху, надано строк для усунення недоліків (а.с.26).
21.01.2022 на виконання вимог ухвали суду від 10.01.2022 позивачем сплачено судовий збір (а.с.29).
24.01.2022 судом подано запит щодо зареєстрованого місця проживання відповідача. 05.04.2022 на виконання запиту суду від 24.01.2022 Святошинською районною у м. Києві державною адміністрацією надіслано лист, відповідно до якого місце проживання відповідача ОСОБА_2 до 28.04.2015 зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.37).
Ухвалою суду від 05.04.2022 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 05.05.2022. Залучено до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_3 (а.с.40-42).
05.05.2022 ухвалою суду, занесеною до протоколу судового засідання в порядку ч. 5 ст. 259 ЦПК України, розгляд справи відкладено на 02.06.2022 (а.с. 52).
02.06.2022 ухвалою суду, занесеною до протоколу судового засідання в порядку ч. 5 ст. 259 ЦПК України, розгляд справи відкладено на 13.07.2022 (а.с. 61).
13.07.2022 справа не розглядалась через перебування головуючого судді в нарадчій кімнаті, розгляд справи відкладено на 25.08.2022 (а.с.69).
25.08.2022 на адресу суду надійшла заява позивача про розгляд справи у її відсутності, позов підтримала, не заперечувала проти винесення заочного рішення у справі (а.с.79).
25.08.2022 відповідач та третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору у судове засідання не прибули про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись своєчасно та належним чином, шляхом направлення судової повісти на останню відому суду адресу місця проживання (а.с.71,72). Відповідно до трекінгу Укрпошти судова повістка направлена третій особі, вручена члену її сім`ї (а.с.78).
Відповідно до частини 3 ст. 130 ЦПК України, якщо особу, якій адресовано судову повістку, не виявлено в місці проживання, повістку під розписку вручають будь-кому з повнолітніх членів сім`ї, які проживають разом з нею. У такому випадку особа, якій адресовано повістку, вважається належним чином повідомленою про час, дату і місце судового засідання, вчинення іншої процесуальної дії.
Крім того, відповідач та третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору додатково повідомлялись про дату, час та місце розгляду справи шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України (а.с. 74, 75).
За нормами ч.11 ст. 128 ЦПК України з опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи.
Відповідно до ч.1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Згідно ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву на позов у порядку ст. 178 ЦПК України.
Враховуючи повторну неявку в судове засідання відповідача, який повідомлявся про розгляд справи відповідно до вимог Цивільного процесуального кодексу України, ненадходження до суду відзиву на позов, а також наявну згоду позивача на заочний розгляд справи, суд дійшов висновку про розгляд справи в заочному порядку на підставі наявних у ній доказів, про що 25.08.2022 постановив ухвалу, занесену до протоколу судового засідання.
Ураховуючи, що суд вжив усіх можливих заходів щодо повідомлення відповідача про розгляд справи, приймаючи до уваги висновки Європейського суду з прав людини у справі "В`ячеслав Корчагін проти Росії", заяву представника позивача про розгляд справи без їх участі та те, що явка учасників справи в суд не визнавалася обов`язковою, а участь у засіданні суду є правом, а не обов`язком сторони, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи по суті за відсутності учасників справи.
Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Відповідно до ст. 259 Цивільного процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих до суду.
25.08.2022 суд відповідно до вимог ч. 6 ст. 259 ЦПК УКраїни проголосив вступну та резолютивну частини рішення.
ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ та ДОКАЗИ НА ЇХ ПІДТВЕРДЖЕННЯ.
Встановлено, що 11.12.2020 о 12:40 год. на автодорозі Черняхів-Малин на 11км+600м, ОСОБА_3 , керуючи автомобілем Opel Vivaro, реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснив виїзд на призначений для зустрічного руху бік дороги та здійснив зіткнення з автомобілем Mercedes-Benz Sprinter, реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_4 , внаслідок зазначеної ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження (а.с.11-12).
Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу автомобіль Opel Vivaro, реєстраційний номер НОМЕР_1 належить відповідачу ОСОБА_2 (а.с.14).
Право власності на автомобіль Mercedes-Benz Sprinter, реєстраційний номер НОМЕР_3 зареєстроване за ОСОБА_1 (а.с.10).
Згідно з постановою Черняхівського районного суду Житомирської області від 27.04.2021 у справі № 293/352/21, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вказаному ДТП. Постановою Житомирської апеляційного суду від 05.10.2021 вказану постанову суду залишено без змін (а.с.11-12, 17-18).
Відповідно до висновку №01/01/21 проведеної автотоварознавчої експертизи автомобіля Mercedes-Benz Sprinter, реєстраційний номер НОМЕР_3 , вартість матеріального збитку завданого власнику транспортного засобу становить 266745,37 грн. Утилізаційна (залишкова) вартість пошкодженого автомобіля становить 68 819,67 грн (а.с.15-16).
Встановлено, що на час ДТП цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу Mercedes-Benz Sprinter, реєстраційний номер НОМЕР_3 застрахована у Страховій компанії «Універсальна» (а.с. 13), яка частково відшкодувала шкоду, завдану ДТП, в розмірі 120000,00грн.
ІV. НАЦІОНАЛЬНЕ ЗАКОНОДАВСТВО, ЩО ПІДЛЯГАЄ ЗАСТОСУВАННЮ.
Як передбачено ч.1 ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Згідно з ч. 1 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
Відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.
Згідно з частинами першою, другою, п`ятою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо - і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.
Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (частина перша статті 1188 ЦК України).
Крім того, обов`язок по відшкодуванню шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, визначено пунктом 2.2 Правил дорожнього руху України, де зазначається, що особа, яка під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди.
Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи
Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
V. ОЦІНКА та МОТИВИ СУДУ
Згідно з частиною першою статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Предметом позову у справі, яка розглядається, є відшкодування позивачу матеріальної та моральної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.
Встановлено, що 11.12.2020 о 12:40 год. на автодорозі Черняхів-Малин на 11км+600м, відбулася ДТП за участю автомобіля Opel Vivaro державний номерний знак НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_3 та автомобіля Mercedes-Benz Sprinter, реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_4 . ДТП сталася внаслідок порушення водієм ОСОБА_3 пункту 11.4 Правил дорожнього руху.
Постановою Черняхівського районного суду Житомирської області від 27.04.2021 у справі № 293/352/21 винним у ДТП визнано ОСОБА_3 . Постанова суду набрала законної сили та на час розгляду спору є чинною.
Положеннями ч. 6 ст. 82 ЦПК України встановлено, що постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Таким чином вина водія ОСОБА_3 у завданні шкоди власнику автомобіля Мercedes-Benz Sprinter, реєстраційний номер НОМЕР_3 , підтверджується зібраними у справі доказами.
Позивач, посилаючись на норми статей 22, 1166, 1167, 1187, 1188 ЦК України, вважає, що нести цивільну відповідальність за завдану внаслідок ДТП майнову шкоду має власник транспортного засобу Mercedes-Benz Sprinter, реєстраційний номер НОМЕР_3 , ОСОБА_2 .
Частиною другої статті 1187 ЦК України встановлено, що володільцем джерела підвищеної небезпеки є юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших правових підстав (договору оренди, довіреності тощо).
Пунктом 6 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01 березня 2013 № 4 визначено, що особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Суд звертає увагу на те, що дорожньо-транспортна пригода сталася саме з вини водія ОСОБА_3 , який керував автомобілем Opel Vivaro, реєстраційний номер НОМЕР_1 , маючи посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб. Натомість позивач визначив відповідачем у спорі власника транспортного засобу ОСОБА_2 .
При цьому, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах за принципом вини, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (частина перша статті 1188 ЦК України).
Беручи до уваги встановлені під час розгляду спору фактичні обставини справи, суд не вбачає підстав для покладення цивільної відповідальності на власника транспортного засобу ОСОБА_2 , оскільки матеріали справи не містять належних, допустимих та достовірних доказів того, що ДТП сталася внаслідок її протиправної поведінки, яка перебуває у причинному зв`язку із завданою позивачу майновою шкодою.
Судом також не встановлено інших правових підстав для настання цивільної відповідальності ОСОБА_2 за шкоду, завдану з вини водія ОСОБА_3 , який керував автомобілем Opel Vivaro, реєстраційний номер НОМЕР_1 , зокрема, вказані особи не перебувають у трудових відносинах чи в договірних зобов`язаннях.
Частиною першою статті 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (частина 2 статті 78 ЦПК України).
Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Згідно ч.ч. 2-3 ст. 51 ЦПК України, суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання замінити первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача.
Тобто, право обирати коло осіб, до яких може бути пред`явлено позов, належить лише позивачу і суд, в цьому випадку, має право прийняти рішення про залучення співвідповідача або заміну неналежного відповідача належним виключно за клопотанням позивача.
Пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову.
Разом з тим, клопотань про залучення ОСОБА_3 до розгляду даної справи у якості відповідача, заміну відповідача, позивач протягом розгляду справи не заявляла.
Оскільки такого клопотання подано не було, суд позбавлений можливості залучити належного відповідача за власною ініціативою, враховуючи принцип диспозитивності.
Таким чином, аналіз наведених норм права та встановлених в судовому засіданні обставин справи дає можливість зробити висновок про те, що позовні вимоги не заявлені до належного відповідача, а отже задоволенню не підлягають.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух.
З врахуванням зазначених обставин справи, позовні вимоги до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, не підлягають задоволенню.
VI . РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ
Згідно вимог пункту 2 частини 2 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України у разі відмови в позові судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на позивача.
Керуючись ст.ст. 89, 258, 259, 265, 268, 273, 280, 354, 355 ЦПК України, суд,-
УХВАЛИВ:
У задоволенні позову відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи. Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач:

ОСОБА_1

ІНФОРМАЦІЯ_2 ,

зареєстроване місце проживання:

АДРЕСА_2

РНОКПП: НОМЕР_4

Відповідач:

ОСОБА_2

ІНФОРМАЦІЯ_3 ,

проживає за адресою:

АДРЕСА_1

РНОКПП невідомий

Третя особа:

ОСОБА_3 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

проживаючого за адресою:

АДРЕСА_3 ,

РНОКПП невідомий

Повне заочне рішення суду складено та підписано 30.08.2022.

Суддя Олег ЗБАРАЖСЬКИЙ