Справа №305/312/19
Провадження по справі 2/305/29/22
20.07.2022. Рахівський районний суд Закарпатської області у складі:
головуючої судді Марусяк М.О.
секретаря судового засідання Вербещука В.А.
за участю представника позивача ОСОБА_1
представників відповідача ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Рахів цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , Рахівської міської ради, третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ГУ Держгеокадастру у Закарпатській області про визнання недійсним та скасування рішення органу місцевого самоврядування, державного акту на право власності,-
ВСТАНОВИВ:
Адвокат Тричинець Наталія Павлівна, яка дії від імені та в інтересах ОСОБА_4 звернулася в суд із позовом до ОСОБА_5 , Рахівської міської ради про визнання недійсним та скасування рішення органу місцевого самоврядування, державного акту на право власності.
Разом з позовною заявою, адвокат Тричинець Наталія Павлівна, яка дії від імені та в інтересах ОСОБА_4 подала заяву про забезпечення позову.
Ухвалою судді Рахівського районного суду Закарпатської області, ОСОБА_9 від 18.03.2019 відкрито провадження у справі. Вирішено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження. Надано відповідачам п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі, для подання відзиву на позовну заяву.
03.04.2019 представником відповідача ОСОБА_5 , адвокатом Сойма І.Ю. подано відзив на позов.
10.01.2020, відповідачем ОСОБА_5 подано через канцелярію суду клопотання про застосування строків позовної давності. Клопотання мотивує тим, що ОСОБА_6 з 23.06.2011 мав можливість отримати інформацію з Державного земельного кадастру про земельну ділянку ОСОБА_5 , оскаржити її та державний акт на право приватної власності на земельну ділянку ОСОБА_5 , серії ЯЛ №759790 від 22.06.2011 до суду в межах загальної позовної давності, до 23.06.2014, однак таким правом не скористався. У зв`язку з наведеним, вважає що загальний строк позовної давності звернення до суду минув сім років тому, як у громадянина ОСОБА_6 , так і у набувача сараю за договором дарування від 16.06.2017 за №1-451 громадянина ОСОБА_4 . На підставі наведеного, просила відмовити у задоволенні позову за спливом (закінченням) строку позовної давності. Скасувати арешт накладений судом на земельну ділянку ОСОБА_5 .
Ухвалою суду від 15.01.2020 задоволено клопотання ОСОБА_5 про витребування доказів. Витребувано від позивача ОСОБА_4 наступні документи: 1) рішення Рахівської районної Ради народних депутатів, Рахівської міської Ради народних депутатів, Рахівської райдержадміністрації про надання громадянам Клімко квартири АДРЕСА_4 та закріплення за квартирою будівлі сараю під літерою «Б»; 2) технічну документацію на будівлю сараю під літерою «Б» із зазначенням відомостей про її будівництво, розташування, розміри, вартість, дату введення в експлуатацію, а також акт передачі даної будівлі (закріплення) за квартиронаймачами (власниками) квартири АДРЕСА_4 ; 3) технічний паспорт, виготовлений відділом архітектури та містобудування Рахівської райдержадміністрації від 11.01.1994 за № 214. Залучено до участі у справі Головне управління Держгеокадастру у Закарпатській області, юридична адреса: м. Ужгород, пл. Народна, буд. №4) як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача. Викликано в судове засідання для допиту в якості свідків: ОСОБА_14 , 1960 року народження, який проживає за адресою: АДРЕСА_5 ; ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 .
10.03.2020 представником позивача, ОСОБА_4 , адвокатом Тричинець Наталією Павлівною надіслано до суду електронною поштою письмову позицію щодо клопотання відповідача про застосування строку позовної давності, в якій вважає відповідне клопотання безпідставним, необгрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню з огляду на наступне. Клопотання про застосування строків позовної давності відповідач мотивує тим, що і до оформлення права власності на оспорювану земельну ділянку, і після цього, остання мала спір про її межі із попереднім власником сараю, ОСОБА_6 . Зокрема, вважає, що останній з 23.06.2011 (з моменту внесення відомостей про сформовану земельну ділянку до Державного земельного кадастру) мав можливість дізнатись про порушення його прав, а отже, загальний строк позовної давності за такими вимогами минув 24.06.2014. Разом з тим, відповідач не враховує у своїй позиції, що позивачем по справі є не ОСОБА_6 , а його син - ОСОБА_4 , який набув у власність відповідне нерухоме майно лише 22.06.2017 (дата прийняття рішення про реєстрацію права власності) на підставі договору дарування від 16.06.2017. Таким чином, позивач ОСОБА_4 не міг ні у 2011 році, ні у 2014 році захистити своє право власності, якого не мав. Враховуючи вищенаведене, позивач отримав своє законне право власності, яке підлягає захисту у даній справі, лише 22.06.2017, коли таке було зареєстроване у визначеному законом порядку, а позов подав 20.02.2019, в межах загального строку позовної давності. На підставі наведеного, просила прийняти та врахувати позицію з приводу клопотання про застосування строків позовної давності. При вирішенні справи по суті та ухвалення рішення відповідне клопотання відхилити.
Ухвалою суду від 12.03.2020 задоволено клопотання відповідачки ОСОБА_5 про виклик свідків. Викликано в судове засідання для допиту в якості свідків: державного реєстратора Рахівської міської ради Петращука Івана Васильовича; директора КП «Бюро технічної інвентаризації» Рахівської районної ради Харбака Надію Йосипівну; нотаріуса Рахівської державної нотаріальної контори Пріц Олену Іванівну. Закрито підготовче засідання, справу призначено до судового розгляду по суті на 10 годину 00 хвилин 15 червня 2020 року.
На підставі розпорядження Рахівського районного суду Закарпатської області №58 від 09 листопада 2020 року призначено повторний авторозподіл справи за №305/312/19.
Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справа передана судді Рахівського районного суду, Закарпатської області Марусяк М.О. для прийняття до провадження.
Ухвалою судді Рахівського районного суду, Марусяк М.О. від 16.11.2020, справу прийнято до свого провадження. Вирішено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження. Призначено справу до судового розгляду.
У судовому засіданні представник позивача, адвокат Тричинець Н.П. уточнені позовні вимоги підтримала з підстав наведених у позовній заяві та заяві про уточнення позовних вимог. Зазначила, що позивач, ОСОБА_4 16.06.2017 на підставі договору дарування отримав у власність житлову квартиру загальною площею 63,78 кв.м та сарай, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 . Поряд з цим, позивач не має можливості користуватися сараєм, оскільки відповідачка оформила за собою право власності на земельну ділянку, на якій знаходиться сарай. При цьому, під час оформлення права власності, відповідачка не вказала, що на спірній земельній ділянці знаходиться сарай, який на праві власності належить іншій особі. Станом на сьогоднішній день, відповідачка перешкоджає позивачу користуватися сараєм, мотивуючи тим, що такий знаходиться на її земельній ділянці. Таким чином, право власності ОСОБА_5 на спірну земельну ділянку порушує законне право ОСОБА_4 користуватися та розпоряджатися належним йому на праві власності майном - сараєм. Вважає, що її довіритель, як власник нерухомого майна, у відповідності до ст.377 ЦК України та ст.120 ЗК України має першочергове право на отримання у власність спірної земельної ділянки. Щодо заявленого представниками відповідача строку позовної давності, зазначила, що її довіритель набув право власності на сарай лише 16.06.2017. Саме з цієї дати у нього виникло право звернення у суд з позовною заявою про захист порушеного права, що він у лютому 2019 року і зробив. В зв`язку з наведеним вважає що позивач ОСОБА_4 не пропустив строк звернення до суду. Щодо незаявленої позовної вимоги про скасування державної реєстрації на земельну ділянку, вважає, що позивач в майбутньому не позбавлений можливості звернутися в суд з такою позовною вимогою. На підставі наведеного, просила уточнені позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.
Представники відповідача, ОСОБА_5 , адвокати Мандзюк І.В. та Ковач І.В. у судовому засіданні відмовилися від клопотання їх довірительки ОСОБА_5 про допит свідків: державного реєстратора Рахівської міської ради Петращука Івана Васильовича; директора КП «Бюро технічної інвентаризації» Рахівської районної ради ОСОБА_19 ; нотаріуса Рахівської державної нотаріальної контори Пріц Олени Іванівни. Уточнені позовні вимоги не визнають. Вважають їх безпідставними, необгрунтованими та такими що не підлягають задоволенню з підстав наведених у відзиві. Також зазначили, що спір стосовно сараю розглядається різними судами, ще з 1991 року. Позивачу та попередніму власнику майна було достовірно відомо, що 23.06.2011, ОСОБА_5 оформила за собою право власності на спірну земельну ділянку. Позивач, як і його батько ОСОБА_6 , з моменту внесення відомостей про сформовану земельну ділянку до Державного земельного кадастру - 23.06.2011, мали достатньо часу звернутися до суду з позовом про захист свого порушеного права, однак таким не скористалися, а в суд з позовною заявою звернулися лише 20.02.2019, тобто з порушенням строку позовної давності, що в свою чергу є підставою для відмови у задоволенні позову. Також вважають, що позивач невірно обрав спосіб захисту порушеного права. Оскільки земельна ділянка підлягає державній реєстрації, потрібно ставити питання про скасування державної реєстрації. На підставі наведеного, просили відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.
Представник відповідача, Рахівської міської ради Закарпатської області у судове засідання не з`явився. Міський голова, ОСОБА_20 . 12.04.2019 надіслав заяву, в якій просив розглянути справу за відсутності їх представника. Рішення по справі залишають на розгляд суду.
Представник третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору ,ГУ Держгеокадастру у Закарпатській області, в судове засідання, повторно, не з`явився. Про день, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Причини неявки суд не повідомили. Заяв та клопаотань про відкладення розгляду справи не подавали.
Свідок ОСОБА_15 , будучи допитаною в судовому засіданні 11.10.2021, зазначила, що вона являється дружиною позивача ОСОБА_4 . Вона з чоловіком та дітьтми проживають в квартирі АДРЕСА_6 . Вказану квартиру у 2017 році її чоловікові подарував його батько ОСОБА_6 . До вказаної квартири належить сарай та земельна ділянка під сараєм та спереду квартири. відповідач, ОСОБА_5 чинить перешкоди у користуванні сараєм, а саме не допускає до сараю, скидає під сарай все сміття, діти бояться вийти надвір, оскільки їх залякує ОСОБА_5 .
Свідок ОСОБА_14 , в судовому засіданні 11.10.2021 пояснив, що він являється сусідом позивача та відповідачки, проживає з ними по одній вулиці та являється другом батька позивача. З приводу предмета спору, зазначив, що у житловому будинку АДРЕСА_6 наявні чотири квартири. До кожної квартири належить сарай. Квартири належали сім`ям: ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , потім гр. ОСОБА_24 купила квартиру. З приводу сараю та земельної ділянки спір між сім`єю ОСОБА_22 та попередніми власниками квартири, яку купила ОСОБА_24 існує, ще з 1980 року. Відповідачка постійно викликає поліцію.
Заслухавши пояснення представника позивача, представників відповідача, взявши до уваги покази свідків, дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, приходить до наступного висновку.
Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Згідно із ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
За змістом ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Відтак суд повинен установити, чи були порушені (чи існує можливість порушення), не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.
В судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_4 , являється власником в цілій частині нерухомого майна: житлової квартири, загальною площею 63,78 кв.м., житловою площею, 47,03 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Складовою частиною об`єкта нерухомого майна є сарай (зазначений літерою Б). Вказана обставина підтверджується Витяголм з Державного реєстру мречових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №90235003 від 22.06.2017.
З вказаного Витягу вбачається, що право власності на житлову квартиру та сарай, які розміщені за адресою: АДРЕСА_1 , позивач ОСОБА_4 набув 16.06.2017 на підставі договору дарування житлової квартири, посвідченого 16 червня 2017 року, державним нотаріусом Рахівської ДНК, Пріц О.І., зареєстрованого в реєстрі за №1-451.
Право власності попереднього власника, ОСОБА_6 на нерухоме майно: квартиру, загальною площею 63,78 кв.м., житловою площею, 47,03 кв.м. та сарай (зазначений літерою Б), які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, індексний номер 19527110 від 25.03.2014. Підставою винекнення права власності слугувало свідоцтво про право власності серія та номер б/н, видане 11.01.1994 Фондом комунального майна Рахівської районної ради народних депутатів.
Судом встановлено, що договір дарування житлової квартири, посвідчений 16 червня 2017 року, державним нотаріусом Рахівської ДНК, Пріц О.І., зареєстрованого в реєстрі за №1-451, згідно якого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН: НОМЕР_1 , дарувальник подарував ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН: НОМЕР_2 , обдаровуваному квартиру АДРЕСА_4 являвся предметом спору по справі за № 305/1024/19, провадження по справі № 2/305/479/19.
Рішенням Рахівського районного суду Закарпатської області від 21.11.2019 у справі за № 305/1024/19, відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_5 до Рахівської державної нотаріальної контори, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, ОСОБА_4 про визнання протиправними і незаконними дій державного нотаріуса, державного реєстратора Рахівської державної нотаріальної контори Рахівського районного нотаріального округу щодо дій з виготовлення, посвідчення, видачі договору дарування за № 1-451 від 16.06.2017, державної реєстрації в Державному реєстрі прав на не нерухоме майно та їх обтяжень за індексним номером рішення 35802582 від 22.06.2017 речових прав на об`єкт нерухомого майна за № 36 та їх скасування.

Вказане рішення набуло законної сили 03.01.2020.

Згідно ст.377 ЦК України, до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Аналіз змісту норм статті 120 ЗК України у їх сукупності дає підстави для висновку про однакову спрямованість її положень щодо переходу прав на земельну ділянку при виникненні права власності на будівлю і споруду, на якій вони розміщені.

Зазначені норми закріплюють загальний принцип цілісності об"єкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об"єкт розташований. За цими нормами визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість.

Таким чином, за загальним правилом, закріпленим у статті 120 ЗК України, особа, яка набула права власності на будівлю чи споруду стає власником земельної ділянки на тих самих умовах, на яких вона належала попередньому власнику, якщо інше не передбачено у договорі відчуження нерухомості.

Отже, суд приходить до висновку, що позивач ОСОБА_4 має першочергове право на приватизацію земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_6 , на якій знаходяться належний йому на праві приватної власності сарай, оскільки спірна земельна ділянка, починаючи з 11.01.1994, знаходилася у законному користуванні попереднього власника нерухомого майна - ОСОБА_6 .

Поряд з цим, судом встановлено, що власник сусідньої квартири, відповідач ОСОБА_5 27.06.2018 зареєструвала за собою в цілій частині право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :33:001:0006, площею 0,0185 га, з цільовим призначенням: для ведення особистого селянського господарства, яка розташована по АДРЕСА_6 . Вказана обставина підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєструм заборрон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №153486189 від 22.01.2019.

Підставою винекнення права власності на спірну земельну ділянку став державний акт на право власності на земельну ділянку, серія та номер: ЯЛ №759790, виданий 23.06.2011 Рахівською міською радою.

Згідно вказаного державного акту, відповідач ОСОБА_5 на підставі рішення 63 сесії 5 скликання №976 від 05.08.2010 Рахівської міської ради "Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки та передачу їх у власність громадянам" отримала у власність земельну ділянку з кадастровим номером :33:001:0006, площею 0,0185 га, з цільовим призначенням: для ведення особистого селянського господарства, яка розташована по АДРЕСА_6 .

Пред`являючи позов до суду, адвокат Тричинець Н.П. посилається на те, що позивач ОСОБА_4 не має можливості виготовити документи про право власності на земельну ділянку, на якій знаходиться сарай, що належить йому на праві приватної власності, оскільки громадянка ОСОБА_5 23.06.2011оформила за собою право власності на земельну ділянку, площею 0,0185 га, з цільовим призначенням: для ведення особистого селянського господарства, яка розташована по АДРЕСА_6 . При цьому, на вказаній земельній ділянці розташований сарай, який належить йому на праві приватної власності, а раніше належав попередньому власнику, ОСОБА_6 .

Факт розміщення розміщення сараю, який належить на праві приватної власності ОСОБА_4 на земельній ділянці відповідача ОСОБА_5 підтверджується актом обстеження земельної ділянки складеного 24.04.2018 комісією Рахівської міської ради та актом перевірки вимог земельного законодавства від 22 грудня 2018 року №921-Ок/839/АП/09/01/-18.

Земельний кодекс України гарантує і забезпечує фізичним і юридичним особам рівні умови і способи захисту права власності і права користування на конкретні земельні ділянки.

Відповідно до частини другої статті 90 ЗК України порушені права власників земельних ділянок підлягають відновленню в порядку, встановленому законом.

Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків (частина друга статті 152 ЗК України).

Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (частина перша статті 319 ЦК України).

Згідно статті 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Отже, законодавець чітко встановлює, що саме власник чи користувач земельної ділянки має право вимагати усунення порушень його прав на землю.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України та ч.3 ст.24 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні», органи місцевого самоврядування та їх посадові особи, зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з положеннями ч.ч.2,3 ст.152 ЗК України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою.

Захист прав на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів.

Відповідно до ч.1 ст.155 ЗК України, у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

Суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси (ст.21 ЦК України).

Судом встановлено, що Рахівська міська рада Закарпатської області під час прийняття рішення №976 від 05.08.2010 "Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки та передачу їх у власність громадянам", яким передала у власність ОСОБА_5 , земельну ділянку, площею 0,0185 га, для ведення особистого селянського господарствапо АДРЕСА_6 , не врахувала ту обставину, що на вказаній земельній ділянці знаходиться нерухоме майно - сарай, який на праві власності належав колишньому власнику майна, ОСОБА_6 .

Аналізуючи вище наведені норми закону, суд, вважає, що рішення 63 сесії 5 скликання №976 від 05.08.2010 Рахівської міської ради "Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки та передачу їх у власність громадянам"необхідно скасувати, як таке, що винесене з порушенням чинного законодавства та порушує право позивача на приватизацію його земельної ділянки.

Оскільки ОСОБА_5 набула право власності на земельну ділянку на підставі незаконного рішення Рахівської міської ради від 05.08.2010 №976,тому державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ №759790 від 23.06.2011 є також незаконним.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав. У разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

Відповідно ст.182 Цивільного кодексу України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Скасування Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ №759790 від 23.06.2011, є підставою для скасування державної реєстрації речового права на вказану земельну ділянку.

Щодо клопотання відповідача ОСОБА_5 про застосування строку позовної давності судом встановлено наступне.

Статтею 256 ЦК України передбачено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Статтею 267 ЦК України встановлено наслідки спливу позовної давності, відповідно до яких заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності; позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення; сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові; якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Згідно ст.257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ст.261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Аналіз змісту статей 256 та 261 Цивільного кодексу України засвідчує, що початок перебігу позовної давності - це фактично момент винекнення в особи права на судовий позов.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_4 набув у власність нерухоме майно: квартиру АДРЕСА_7 22.06.2017 (дата прийняття рішення про реєстрацію права власності) на підставі договору дарування від 16.06.2017.

Оскільки, у позивача ОСОБА_4 виникло право на захист свого порушеного права 22.06.2017, саме з цієї дати слід рахувати початок перебігу строку позовної давності.

З позовом про визнання недійсним та скасування рішення органу місцевого самоврядування, державного акту на право власності пред`явленим до ОСОБА_5 , Рахівської міської ради, адвокат Тричинець Наталія Павлівна, яка дії від імені та в інтересах ОСОБА_4 звернулася в суд 20.02.2019, що стверджується вхідним штампом канцелярії Рахівського районного суду Закарпатської області.

На підставі наведеного, суд вважає, що позивач ОСОБА_4 не пропустив строк позовної давності для звернення до суду для захисту порушеного права.

З урахуванням викладених обставин справи та вимог закону суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають до задоволення.

У відповідності до ч.7 ст.158 ЦПК України, у зв`язку із ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову вжиті ухвалою суду від 22.02.2019 продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

У зв`язку із задоволенням позову, на підставі ст.141 ЦПК України, з відповідачів: ОСОБА_5 та Рахівської міської ради в користь позивача ОСОБА_4 слід стягнути, порівну, судові витрати понесені позивачем під час розгляду справи, в сумі 768,40 гривень з кожного.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 76-81, 89, 141, 178, 263-265, 273, 279, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

Уточнені позовні вимоги задовольнити.

Усунути ОСОБА_4 перешкоди у користуванні майном, шляхом визнання недійсним та скасування рішення 63 сесії 5 скликання Рахівської міської ради №976 від 05.08.2010 "Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки та передачу їх у власність громадянам" в частині затвердження технічної документації із землеустрою та передачі у власність ОСОБА_5 земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, площею 0,0185 га по АДРЕСА_6 .

Усунути ОСОБА_4 перешкоди у користуванні майном, шляхом визнання недійсним та скасування Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ №759790 від 23.06.2011, зареєстрованого у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право користування землею, договорів оренди землі за №00436, що посвідчує право власності ОСОБА_5 на земельну ділянку з кадастровим номером :33:001:00006, за адресою: АДРЕСА_6 , загальною площею: 0,0185 га, з цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства.

Скасувати рішення про державну реєстрацію прав і запис про здійснення такої реєстрації.

Стягнути з ОСОБА_5 в користь ОСОБА_4 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок понесених судових витрат.

Стягнути з Рахівської міської ради в користь ОСОБА_4 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок понесених судових витрат.

Відомості щодо учасників справи:

Позивач, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН: НОМЕР_2 , мешканець АДРЕСА_1 .

Відповідачі:

- ОСОБА_5 , ІПН: НОМЕР_3 , мешканка АДРЕСА_8 .

- Рахівська міська рада, місцезнаходження: м. Рахів, вул. Миру, буд.34, Закарпатської області, .

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Головне управління Держгеокадастру у Закарпатській області, юридична адреса: м. Ужгород, пл. Народна, буд. №4.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.

Повне судове рішення складено 29 липня 2022 року.

Головуюча: М.О. Марусяк