Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

17 березня 2022 року м. Черкаси

Черкаський районний суд Черкаської області у складі:

головуючої судді - Миколаєнко Т.А.,

за участі: секретаря судового засідання - Хандусь І.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у приміщенні Черкаського районного суду Черкаської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в:

Представник позивача Мазченко В.О, в інтересах позивача - Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (далі - АТ КБ «ПРИВАТБАНК»), звернулася до суду із позовною заявою до відповідача ОСОБА_1 , у якій просить суд прийняти рішення, яким стягнути з відповідача на користь позивача:

- заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг № б/н від 29 серпня 2019 року в розмірі 16 421,58 грн станом на 10 листопада 2021 року;

- судові витрати по оплаті судового збору, сплаченого за подання позовної заяви, у розмірі 2 270,00 грн.

Заявлені позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідач ОСОБА_1 звернулася до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала Анкету-заяву № б/н від 29 серпня 2019 року. Поставивши свій підпис у заяві, відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана нею заява разом із «Умовами та Правилами надання банківських послуг» складають між нею та банком Договір про надання банківських послуг. Умови кредитного договору відповідач належним чином не виконувала, у зв`язку з чим допустила утворення заборгованості, яка станом на 10 листопада 2021 року становить 16 421 грн 58 коп., з яких: 14 089 грн 96 коп. - заборгованість за тілом кредиту, в т.ч. 0 грн 00 коп. - заборгованість за поточним тілом кредиту, 14 089 грн 96 коп. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 0 грн 00 коп. - заборгованість за нарахованими відсотками; 2 331 грн 62 коп. - заборгованість за простроченими відсотками; 0 грн 00 коп. - заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України; 0 грн 00 коп. - нарахована пеня; 0 грн. 00 коп. - нарахована комісія.

Заходи досудового врегулювання спору позивачем не проводились, оскільки законом не встановлена їх обов`язковість для спірних правовідносин.

Ухвалою судді Черкаського районного суду Черкаської області Миколаєнко Т.А. від 28 грудня 2021 року справу прийнято до провадження та вирішено проводити її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін 10 лютого 2022 року за наявними у ній матеріалами; запропоновано відповідачу протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення даної ухвали подати відзив на позовну заяву; встановлено позивачу п`ятиденний строк з дня отримання відзиву на позовну заяву для подачі до суду відповіді на відзив, а відповідачу - п`ятиденний строк для подачі заперечення щодо наведених позивачем у відповіді на відзив пояснень, міркувань та аргументів /а.с. 62-64/.

Одночасно сторонам було роз`яснено, що відповідно до частини 5 статті 279 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) за клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, а також зазначено строки подання такого клопотання.

Відповідача було повідомлено про вказаний позов шляхом направлення копії позовної заяви разом з додатками та ухвалою суду за місцем її реєстрації, які згідно даних рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення отримані ОСОБА_1 особисто 15 січня 2022 року.

29 січня 2022 року, у межах строку, встановленого судом, відповідачем ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку скеровано на адресу суду відзив на позовну заяву, разом з доказами направлення його копії позивачу, у якому ОСОБА_1 просить суд повністю відмовити АТ КБ «ПРИВАТБАНК» у задоволенні заявлених позовних вимог.

На обґрунтування своєї правової позиції відповідач вказала, що позивач, звертаючись до суду з даним позовом, посилається на те, що вона, як позичальник, належним чином не виконує кредитні зобов`язання, у зв`язку з чим станом на 10 листопада 2021 року має заборгованість за кредитним договором № б/н від 29 серпня 2019 року в розмірі 16 421,58 грн, що складається із заборгованості зі сплати тіла кредиту та відсотків. На підтвердження заявлених позовних вимог АТ КБ «ПРИВАТБАНК» надав копію анкети-заяви про приєднання ОСОБА_1 до Умов і правил надай банківських послуг у ПриватБанку, Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку, Паспорт споживчого кредиту, довідку про зміну умов кредитування, довідку про видачу кредитної картки із зазначенням строку її дії, розрахунок заборгованості та виписку по рахунку боржника. Однак, в анкеті-заяві позичальника від 29 серпня 2019 року вказані лише її ( ОСОБА_1 ) анкетні дані та контактна інформація і відсутнє узгодження кредитного ліміту, розміру відсотків за користування кредитом, не визначено строк повернення кредиту (користування ним). До того ж, із наданих Банком довідок вбачається, що позивачем змінювався кредитний ліміт, а строк дії картки визначений 07/23. Крім того, із матеріалів позову слідує, що 19 серпня 2021 року вона, як позичальник, підписала Паспорт споживчого кредиту, у якому підтвердила отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування і орієнтовною загальною вартістю кредиту, наданими виходячи із обраних нею умов кредитування. Водночас, ОСОБА_1 наголошує, що підписаний сторонами Паспорт споживчого кредиту є тією інформацією, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит (Стандартизована форма) і є необхідною для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту, та має бути викладена у формі, що відповідає Додатку 1 до Закону України «Про споживче кредитування». Всупереч вимогам ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування», Паспорт споживчого кредиту був підписаний нею лише 19 серпня 2021 року, а, відтак, їй не зрозуміло, яке він має відношення до кредитного договору про надання банківських послуг № б/н від 29 серпня 2019 року. Його наявність, на переконання ОСОБА_1 , свідчить лише про намір укласти договір споживчого кредитування, що підтверджується і змістом самого документу, у якому вказано, що умови договору про споживчий кредит можуть відрізнятися від інформації, наведеної в цьому паспорті споживчого кредиту, та будуть залежати від проведеної кредитодавцем оцінки кредитоспроможності споживача з врахуванням, зокрема, наданої ним інформації про майновий та сімейний стан, розмір доходів тощо. До того ж, зазначена в цьому паспорті інформація зберігає чинність та є актуальною до 03 вересня 2021 року, а тому він має тимчасовий характер. У розділі 4 даного Паспорту закріплено, що реальна річна процентна ставка та орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача є репрезентативними та базується на обраних споживачем умовах кредитування і на припущенні, що договір про споживчий кредит залишиться дійсним протягом погодженого строку, а кредитодавець і споживач виконають свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в договорі. Реальна річна процентна ставка обчислена на основі припущення, що процентна ставка та інші платежі за послуги кредитодавця залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит. За таких обставин, відповідач вважає, що саме по собі підписання нею після укладення кредитного договору Паспорту споживчого кредиту, без підтверджень про конкретні запропоновані їй умови та правила банківських послуг, не доводять зазначених банком умов договору. Також відповідач наголошує, що доданий позивачем Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» не містить як її підпису, так і підпису позивача, а долучені Банком матеріали не містять підтверджень, що доданий до позовної заяви Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку вона розуміла, ознайомилася і погодилася з ним, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку. Крім того, на думку ОСОБА_1 , позивачем не доведено, що вказані документи на момент отримання нею кредиту взагалі містили умови щодо сплати процентів за користування кредитними коштами. Роздруківка із сайту позивача, на переконання відповідача, не може бути належним доказом, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити відповідні зміни в Умови та правила споживчого кредитування. Щодо заборгованості за тілом кредиту та її розміру, ОСОБА_1 вказала, що розрахунок заборгованості, як такий, без надання доказів про те, які умови кредитування погоджено між сторонами на час укладення договору, не є підтвердженням наявності заборгованості та її складових. Згідно наданої банком виписки по картковому рахунку, за її підрахунками, вона у період часу з 31 серпня 2019 року по 07 вересня 2021 року використала кредитні кошти на загальну суму 55 899,90 грн, при цьому повернула позивачу суму в загальному розмірі 57 591,89 грн. Відтак, її переплата перед позивачем складає 1 691,99 грн, а тому вимогу про стягнення із неї заборгованості за тілом кредиту в сумі 14 089,96 грн вона вважає безпідставною /а.с. 71-74/.

Відзив на позовну заяву отримано судом 31 січня 2022 року та долучено до матеріалів справи.

10 лютого 2022 року у зв`язку з перебуванням головуючої судді у справі Миколаєнко Т.А. на лікарняному справу було знято з розгляду, чергове судове засідання призначено на 17 березня 2022 року.

22 лютого 2022 року від представника позивача - ОСОБА_2 на адресу суду надійшла відповідь на відзив, направлена засобами поштового зв`язку 14 лютого 2022 року, разом з доказами надіслання її копії відповідачу, у якій представник позивача не погодилася з доводами відповідача та просила суд задовольнити заявлені позовні вимоги у повному обсязі.

На обґрунтування своєї правової позиції представник позивача зазначила, що відповідачем підписано Заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, у якій міститься вказівка на те, що, підписавши цю заяву, відповідач ознайомилася та погодилася з Умовами та Правилами надання банківських послуг, у тому числі з Умовами та Правилами обслуговування по платіжних картках, що розташовані на сайті банку www.privatbank.ua, https://client-bank.privatbank.ua, а також Тарифами банку, які разом з цією заявою складають Договір банківського обслуговування. Окрім цього, у заяві зазначено, що відповідачу було надано для ознайомлення Умови та правила в письмовому вигляді. Відтак, Заява про приєднання до Умов та Правил разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами, що розташовані на офіційному сайті Банку (www.privatbank.ua), складають Договір про надання банківських послуг. На підставі вказаної Заяви, відповідачу було відкрито картковий рахунок № НОМЕР_1 . Ключем до карткового рахунку є пластикова картка, яку отримала відповідач, та мобільний телефон, який вона вказала у Заяві. Таким чином, позивач забезпечив позичальнику можливість доступу до карткового рахунку різними можливими шляхами, зокрема, за допомогою карти та телефону, на який приходить динамічний (змінюваний) ОТП-пароль. При цьому представник позивача наголошує, що Тарифи є невід`ємною частиною Договору, а також зазначає про те, що з моменту оформлення кредитного договору пройшло 2 роки, однак за цей час позичальник не зверталася до банку за фактом неправильного нарахування відсотків, що дає можливість стверджувати, що вона знала про розмір процентних ставок та інші умови обслуговування і повністю з ними погодилася, про що свідчить факт підписаного договору, користування кредитними грошовими засобами та погашення, які відповідач здійснювала. Підтвердженням факту виконання умов кредитного договору і здійснення погашення заборгованості слугують розрахунок заборгованості та виписка по рахунку. При цьому відповідач не спростувала розрахунок заборгованості, контррозрахунок не надала, судово-економічні експертизи по справі не призначалися. Із виписки з карткового рахунку прослідковується, що відповідачу було встановлено кредитний ліміт, та вбачається, що відповідач активно користувалася кредитними коштами через банкомат, здійснювала розрахунки у торговельній мережі, частково сплачувала заборгованість за договором. Відповідальність клієнта наступає в момент використання кредитного ліміту - як тільки клієнт самостійно підтверджує проведення операції в рахунок ліміту, шляхом введення ПІН-коду (в банкоматах) або підписанням чека (розрахунок через РОS-термінал торгової точки), саме в цей момент здійснюється перехід коштів у володіння позичальника. Таким чином, виписка по рахунку, на думку представника позивача, є підтвердженням отримання клієнтом кредитних коштів, має статус первинного документу та є належним доказом у справі. Щодо підвищення процентної ставки, представник позивача зауважує, що під час укладення кредитного договору діяла процентна ставка по кредиту в розмірі 3,6 % в місяць або 43,2 % на рік. У подальшому процентна ставка була змінена, що узгоджується з Умовами та правилами надання банківських послуг. Неотримання або несвоєчасне отримання виписки по картковому рахунку не звільняє держателя від виконання своїх обов`язків за договором. Відповідач не зверталася до банку з повідомленням про незгоду з внесеними змінами та не ініціювала розірвання договору, натомість активно користується кредитною карткою, що свідчить про прийняття нею умов кредитування. З урахуванням наведеного, обставини, на які відповідач посилається у відзиві на позов, на думку представника позивача, не відповідають дійсності, а позовні вимоги підлягають до задоволення у повному обсязі /83-89/.

Відповідь на відзив долучено судом до матеріалів справи.

Правом на подачу письмових заперечень на відповідь на відзив відповідач не скористалася.

Клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін від будь-якої зі сторін до суду не надійшло, а, відтак, відповідно до вимог ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд вважає можливим розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у ній матеріалами.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів.

Відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

За приписами статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених статтею 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи виникає спір.

Доказування у цивільній справі, як і судове рішення, не може ґрунтуватися на припущеннях.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, повно, всебічно та безпосередньо з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти них, суд дійшов наступних висновків.

Судом установлено, що 29 серпня 2019 року між АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір шляхом підписання Анкети-заяви позичальника про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку.

Як вбачається із вищевказаної Анкети-заяви, остання містить анкетні дані ОСОБА_1 , підпис позичальника та датована 29 серпня 2019 року. Крім того, у ній вказано, що відповідач погоджується з тим, що ця заява разом із Умовами та Правилами надання банківських послуг становить між нею та банком Договір про надання банківських послуг, а також те, що вона ознайомилася з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Довідкою про систему гарантування вкладів фізичних осіб, Пам`яткою клієнта і Тарифами та отримала їх примірники, але яким саме шляхом - не відображено. Інших відомостей, зокрема, щодо бажаного типу картки та розміру кредитного ліміту, відсотків за користування кредитними коштами, розміру пені та штрафних санкцій за несвоєчасне погашення кредиту, строку дії картки і строку повернення кредиту (користування ним), Анкета-заява не містить /а.с. 12/.

До кредитного договору, крім Анкети-заяви позичальника, АТ КБ «ПРИВАТБАНК» додав копію Довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на ОСОБА_1 , копію Довідки про видані картки; копію Паспорта споживчого кредиту; копію витягу з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», копію витягу з Умов та Правил надання банківських послуг у редакції, що діяла на момент підписання заяви, розрахунок заборгованості; копію виписки за договором № б/н за період з 29.08.2019 - 15.11.2021, на ім`я відповідача; копію паспорту відповідача.

Як вбачається з копії Довідки про надані кредитні картки, відповідач отримала 2 кредитні картки, остання з яких - № НОМЕР_2 від 19 серпня 2021 року, зі строком дії до 12/24 /а.с. 11/.

Відповідачем ОСОБА_1 використовувалися вищевказані картки, за допомогою яких відбувалося зняття коштів та їх повернення, що підтверджується розрахунком заборгованості за договором № б/н від 29 серпня 2019 року, укладеним між АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_1 , а також копією виписки по рахунку останньої /а.с. 8-9, 47-50/.

З копії Довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на ОСОБА_1 , встановлено, що 29.08.2019 (300 грн), 24.11.2019 (5 000 грн), 15.01.2020 (11 000 грн), 18.02.2020 (16 000 грн) та 20.05.2020 (0,00 грн) відбувалася зміна кредитного ліміту /а.с. 10/.

19 серпня 2021 року відповідач ОСОБА_1 підписала Паспорт споживчого кредиту, який містить наступну інформацію: сума/ліміт кредиту по картці «Універсальна» до 50 000 грн, по картці «Універсальна Gold» - до 75 000 грн, по картці «Platinum» до 100 000 грн, по картці «MC World Black Edition» до 200 000 грн, по картці «VISA Signature» до 300 000 грн, по картці «МС World Elite» до 400 000 грн, по картці «Visa Infinite» до 800 000 грн; строк договору - 12 місяців з пролонгацією; строк кредитування - 12 місяців з пролонгацією; мета отримання кредиту - споживчі потреби; спосіб та строк надання кредиту - безготівковим шляхом (на картковий рахунок); процентна ставка у межах пільгового періоду - 0,00001 % річних; процентна ставка поза межами пільгового періоду: по картці «Універсальна» - 42 %, по картці «Універсальна Gold» - 40,08 %, по картках «Platinum», «МС World Black Edition», «VISA Signature», «МС World Elite», «Visa Infinite» - 36 %; тип процентної ставки - фіксована; загальні витрати за кредитом (при постійному користуванні пільговим періодом): по картці «Універсальна» - 0,00 грн, по картці «Універсальна Gold» - 240 грн, по картках «Platinum», «МС World Black Edition», «VISA Signature», «МС World Elite», «Visa Infinite» - 0 грн; реальна річна ставка процентна ставка (при постійному користуванні пільговим періодом): по картці «Універсальна» - 0,00 %, по картці «Універсальна Gold» - 1,20 %, по картках «Platinum», «МС World Black Edition», «VISA Signature», «МС World Elite», «Visa Infinite» - 0,00 %; загальні витрати за кредитом (при одноразовому користуванні лімітом за межами пільгового періоду та в разі погашення мінімальними щомісячними платежами): по картці «Універсальна» - 44 194 грн., по картці «Універсальна Gold» - 55 122 грн., по картках «Platinum», «МС World Black Edition», «VISA Signature», «МС World Elite», «Visa Infinite» - 76 121 грн; реальна річна процентна ставка (у разі користування лімітом за межами пільгового періоду та у разі погашення мінімальними щомісячними платежами): по картці «Універсальна» - 51,09 %, по картці «Універсальна Gold» - 51,76 %, по картках «Platinum», «МС World Black Edition», «VISA Signature», «МС World Elite», «Visa Infinite» - 42,55 %; орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача за весь строк користування кредитом (при одноразовому користуванні лімітом, користуванні лімітом за межами пільгового періоду та в разі погашення мінімальними щомісячними платежами): по картці «Універсальна» - 64 194 грн., по картці «Універсальна Gold» - 75 122 грн., по картках «Platinum», «МС World Black Edition», «VISA Signature», «МС World Elite», «Visa Infinite» - 176 121 грн; розмір мінімального обов`язкового платежу: по карткам «Універсальна», «Універсальна Gold» - 5 % від заборгованості, але не менше 100 грн щомісячно, 10 % від заборгованості але не менше 100 грн, щомісячно у разі прострочки, починаючи з другого місяця прострочення; по картках «Platinum», «МС World Black Edition», «VISA Signature», «МС World Elite», «Visa Infinite» - 7 % від заборгованості, але не менше 100 грн + комісія, щомісячно, 10 % від заборгованості, але не менше 100 грн щомісячно у разі прострочки, починаючи з другого місяця прострочення; процентна ставка, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту: по картці «Універсальна» - 84,00 %, по картці «Універсальна Gold» - 81,60 %, по картках «Platinum», «МС World Black Edition», «VISA Signature», «МС World Elite», «Visa Infinite» - 72,00 % /а.с. 13-17/.

Спір виник внаслідок порушення відповідачем зобов`язань у частині повернення кредитних коштів і наявності/відсутності підстав для стягнення заявленої АТ КБ "ПРИВАТБАНК" заборгованості за кредитом.

Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором на 10 листопада 2021 року становить 16 421 грн 58 коп., з яких: 14 089 грн 96 коп. - заборгованість за тілом кредиту, в т.ч. 0 грн 00 коп. - заборгованість за поточним тілом кредиту, 14 089 грн 96 коп. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 0 грн 00 коп. - заборгованість за нарахованими відсотками; 2 331 грн 62 коп. - заборгованість за простроченими відсотками; 0 грн 00 коп. - заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України; 0 грн 00 коп. - нарахована пеня; 0 грн. 00 коп. - нарахована комісія /а.с. 8-9/.

Предметом позову у цій справі є стягнення заборгованості за кредитним договором, сторонами якого є суб`єкт господарювання та фізична особа.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Сенс договору приєднання полягає у тому, що його умови визначені однією зі сторін у формулярах або інших стандартних умовах та можуть бути прийняті іншою стороною не інакше ніж шляхом приєднання до запропонованого договору в цілому. Тобто дійсно вільною в цьому випадку є воля виключно однієї сторони - тієї, яка пропонує для укладення договору саме формуляр (тобто банк). Інша сторона виявляє волю до укладення цього договору лише на стадії висловлення власної волі на стадії прийняття умов такого договору в цілому. Проте не повинно виникати сумнівів у тому, чи дійсно та які саме умови, викладені у формулярі або іншій стандартній формі, приймає позичальник.

У ситуації, коли є сумніви у тому, чи прийняті та які саме умови прийнято споживачем - позичальником, умови не можуть вважатися такими, що прийняті ним в цілому.

Конструкція договору приєднання, викладена у частині першій статті 634 ЦК України, полягає не у тому, що споживач зобов`язаний самостійно ознайомитися з умовами і правилами надання послуг, пропонованими однією стороною, а у тому, що споживач може лише до них приєднатися, не маючи можливості обговорювати умови договору приєднання, пропонуючи свої зміни тощо. Проте сама воля споживача на приєднання до певних умов такого договору має бути однозначною та свідчити про певне її спрямування на досягнення згоди саме на певних умовах, запропонованих банком.

Відтак, у законі як загальне правило визначено, що договір приєднання має викладатися на формулярі або іншій стандартній формі, яка має засвідчувати усі прийняті споживачем умови такого договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (у цьому випадку - АТ КБ «ПРИВАТБАНК»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом статті 1056-1 ЦК України у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Статтею 549 ЦК України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив стягнути складові його повної вартості, а саме: заборгованість за тілом кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник) та заборгованість за простроченими відсотками.

Вирішуючи позовну вимогу про стягнення з ОСОБА_1 на користь позивача заборгованості за відсотками за користування кредитом, суд вважає необхідним зазначити наступне.

У Анкеті-заяві від 29 серпня 2019 року /а.с. 12/, на яку посилається банк у позовній заяві, що підписана позичальником, відсутні відомості про бажаний тип картки, строк її дії та строк повернення кредиту (користування ним).

У наведеній заяві, підписаній сторонами, також відсутні умови договору про розмір відсотків, що нараховуються за користування кредитними коштами, встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру.

Обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі її розмір і порядок нарахування, позивач, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 29 серпня 2019 року, посилався на Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, що розміщені на сайті: www.privatbank.ua, як невід`ємні частини спірного договору.

Водночас, додані до позовної заяви копії Умови та Правила надання банківських послуг, як і Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», не містять підпису позичальника.

Відтак, суд констатує, що матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці умови кредитування розуміла відповідач, була ознайомлена і погодилася з ними, підписуючи Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема, саме у зазначеному в цих документах, доданих банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування.

У постанові від 03 липня 2019 року в справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19) Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що не підписані Умови та Правила надання банківських послуг не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного шляхом підписання заяви-анкети. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді сплату процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

У наведеній постанові Велика Палата Верховного Суду також указала на мінливість Правил надання банківських послуг ПриватБанку, тому їх не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку, в заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останньою і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих їй умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

Посилання представника позивача на неможливість врахування вказаної правової позиції Великої Палати Верховного Суду, висловленої за результатами розгляду справи № 342/180/17, судом відхиляються, оскільки обставини вищевказаної справи та обставини даного спору є тотожними.

Без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та Правила надання банківських послуг, відсутність у заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» і Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Даний висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду, наведеній у постанові у справі № 753/6301/18 (провадження № 61-15657св19) від 15 липня 2020 року.

Разом з тим, суд зауважує, що роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) та не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи.

Крім того, позивач посилається на те, що істотні умови договору погоджено у Паспорті споживчого кредиту /а.с. 13-17/, однак суд зауважує, що у даному документі зазначено інформацію щодо основних умов кредитування за різними видами кредитних карток: «Універсальна», «Універсальна Gold», «Картка Platinum», «Картка MC World Black Edition», «Картка Visa Signature», «Картка MC WorldElite», «Картка Visa Infinite», тоді як матеріали справи, у тому числі Анкета-заява про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у Приватбанку, підписана сторонами 29 серпня 2019 року, не містить інформації про те, який саме вид картки видано відповідачу.

Також, Анкета-заява, підписана ОСОБА_1 29 серпня 2019 року, не містить умов про те, що невід`ємною складовою частиною Договору банківського обслуговування є Паспорт споживчого кредиту, який, до того ж, був підписаний відповідачем 19 серпня 2021 року, тобто майже через 2 роки після підписання Анкети-заяви.

У розділі 4 вказаного Паспорту зазначено, що реальна річна процентна ставка та орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача є репрезентативними та базуються на обраних споживачем умовах кредитування і на припущенні, що договір про споживчий кредит залишиться дійсним протягом погодженого строку, а кредитодавець і споживач виконають свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в договорі. Реальна річна процентна ставка обчислена на основі припущення, що процентна ставка та інші платежі за послуги кредитодавця залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит.

Крім того, відповідно до Паспорту споживчого кредиту, умови договору про споживчий кредит можуть відрізнятися від інформації, наведеної в цьому Паспорті споживчого кредиту, та будуть залежати від проведеної кредитодавцем оцінки кредитоспроможності споживача з урахуванням, зокрема, наданої ним інформації про майновий та сімейний стан, розмір доходів, тощо.

Також, зі змісту даного документу вбачається, що інформація, зазначена у ньому, зберігає чинність та є актуальною лише в період з 19 серпня 2021 року до 03 вересня 2021 року, в той час, як позивач просить суд стягнути заборгованість станом на 10 листопада 2021 року, тобто період дії умов Паспорту є значно меншим, ніж той, за який банк здійснює розрахунок заборгованості.

Отже, зазначений Паспорт споживчого кредиту містить узагальнену інформацію про умови кредитування і орієнтовну загальну вартість кредиту та передує укладенню кредитного договору з позичальником, оскільки передбачає проведення оцінки кредитодавцем кредитоспроможності споживача.

З огляду на вищевикладене, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді сплату відсотків, у зв`язку з чим позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за простроченими відсотками у сумі 2 331 грн 62 коп. не підлягають задоволенню.

Вимог про стягнення процентів за користування позиченими коштами та інших сум за прострочення виконання грошового зобов`язання, з підстав та у розмірах, встановлених актами законодавства, зокрема ст.ст. 625, 1048 ЦК України, позивач не пред`явив.

Щодо стягнення з відповідача на користь позивача тіла кредиту, суд виходить з наступного.

За загальним правилом тіло кредиту - це та сума коштів, яку позичальник отримав від банку. У цю суму не входять відсотки за кредитом, комісійні, пеня і штрафи через прострочення, витрати на оформлення паперів за кредитом, страховка тощо.

На відміну від кредитних договорів, за якими загальний розмір кредиту надається відразу (одноразово), в договорі про надання споживчого кредиту у вигляді кредитного ліміту на платіжну картку (за яким позичальник має можливість використовувати ліміт частинами з правом подальшого використання вільного залишку ліміту, а у разі повного повернення коштів до закінчення строку кредитування - повторно отримати кредит (зняти кошти) або його частину в межах ліміту), - розмір майбутніх платежів і строки їх сплати не можуть бути встановлені, а тому сукупна сума всієї заборгованості за тілом кредиту може включати в себе заборгованість за частиною кредиту, строк сплати якої не закінчився (поточне тіло кредиту), та/або заборгованість за частиною кредиту, яка не була повернута в обумовлений термін (прострочене тіло кредиту).

У відповідності до наданого позивачем розрахунку, розмір заборгованості відповідача за тілом кредиту становить 14 089 грн 96 коп.

Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір, є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».

Згідно з указаними положенням закону, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.

Разом з тим, відповідно до пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Таким чином, виписка по картковому рахунку, що наявна в матеріалах справи, може бути належним доказом заборгованості відповідача за тілом кредиту та повинна досліджуватися судом у сукупності з іншими доказами.

З наданої банком Виписки за договором № б/н за період з 29.08.2019 до 15.11.2021 /а.с. 47-50/ вбачається, що ОСОБА_1 користувалася кредитними картками, починаючи з 31 серпня 2019 року.

При досліджені вказаної Виписки судом встановлено, що за період з 29 серпня 2019 року до 07 вересня 2021 року відповідачем використано кредитні кошти на суму 54 318,90 грн, а повернуто (погашено) 57 728,12 грн, що перевищує тіло кредиту.

При цьому судом не бралися до уваги кредитні операції, а саме: регулярне списання платежів за договорами 2609 та 2727, а також списання за рахунок кредитного ліміту відсотків за використання кредитного ліміту за ставками 3,5 % та 3,6 %, оскільки, як уже зазначалося, розмір нарахованих відсотків умовами договору не підтверджений, а матеріали справи не містять доказів того, що сторони погодили проведення вищевказаних банківських операції та узгодили порядок і умови надання таких послуг.

Таким чином, суд констатує, що на тіло кредиту, збільшене за рахунок списання вказаних сум, банком незаконно нараховувалися відсотки.

Отже, грошові кошти, які були сплачені відповідачем на погашення заборгованості, неправомірно відносилися на погашення протиправно нарахованих відсотків, а також тіла кредиту, збільшеного за рахунок списання цих та зазначених вище сум. Відтак, розмір заборгованості, заявлений позивачем, визначений усупереч вимогам закону та умовам договору. Наявність непогашеної заборгованості позивачем не доведена.

Також слід зазначити, що останнє використання кредитних коштів відповідачем /переказ зі своєї карти/ відбулося 29 березня 2020 року, при цьому баланс на карті складав «- 15 991,42 грн».

Після цієї дати у виписці не зафіксовано фактів використання ОСОБА_1 кредитних коштів, натомість вбачається, що після 29 березня 2020 року відповідач лише вносила кошти на рахунок, при чому робила це неодноразово.

Так, за період з 29 березня 2020 року до 07 вересня 2021 року на рахунок відповідача було зараховано, шляхом автоматичного погашення заборгованості, а також шляхом погашення обов`язкового платежу з карток НОМЕР_3 і НОМЕР_4 та шляхом переказів від ОСОБА_3 , грошові кошти у розмірі 16 118 грн 72 коп.

Разом з тим, після 29 березня 2020 року банк здійснював списання за рахунок кредитного ліміту відсотків за використання кредитного ліміту за ставками 3,5 % і 3,6 %, а також проводив регулярне списання платежів за договорами 2609 та 2727, що призвело до зростання боргу за кредитом до 16 421 грн 58 коп., не зважаючи на те, що, як уже наголошувалося, відповідач після 29 березня 2020 року не користувалася кредитними коштами.

При цьому, копією Довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на ОСОБА_1 , підтверджено, що максимальний кредитний ліміт, який був наданий позичальнику, складав 16 000 грн 00 коп. станом на 18 лютого 2020 року, а 20 травня 2020 року був зменшений до 0 грн 00 коп., тому з яких підстав банк після 20 травня 2020 року продовжував здійснювати списання за рахунок кредитного ліміту відсотків за використання кредитного ліміту, а також проводив регулярне списання платежів за договорами 2609 та 2727, з матеріалів справи встановити не можливо.

Дані про узгодження між сторонами можливості списання коштів за рахунок овердрафту у матеріалах справи відсутні.

Відтак, наданий позивачем розрахунок кредитної заборгованості не є безспірним доказом розміру заборгованості, оскільки не відображає реального руху коштів по картковому рахунку ОСОБА_1 та реально отриманої відповідачем суми кредитних коштів від банку з моменту підписання кредитного договору, нічим не підтверджується та його правильність перевірити не можливо.

Доведення позивачем умов кредитування і наявності заборгованості є його обов`язком, виходячи з принципу змагальності сторін, закріпленого статтею 12 ЦПК України.

Дослідивши зміст наданого банком розрахунку заборгованості, враховуючи, що Умови та Правила надання банківських послуг відповідачем не підписані; Анкета-заява не містить умови про фінансування за рахунок кредитних коштів (зарахування до тіла кредиту) заборгованості за процентами, а Паспорт споживчого кредиту не дає підстав вважати, що сторони на момент укладення договору обумовили у письмовому вигляді сплату відсотків; встановивши, що відповідачем на рахунок банку внесена більша сума грошових коштів, ніж фактично використана; суд дійшов висновку, що підстави для стягнення з відповідача на користь банку суми, заявленої як заборгованість за тілом кредиту та простроченими відсотками, відсутні, а позовні вимоги є необґрунтованими та недоведеними.

Згідно Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Крім того, Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін проти України», рішення від 10 лютого 2010 року, § 58).

Інші аргументи та доводи сторін специфічними, доречними, важливими та суттєвими не являються, носять суб`єктивний характер, не відповідають обставинам справи і не здатні вплинути на рішення суду.

Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з пунктом 2 частини другої статті 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі відмови в позові - на позивача.

Таким чином, у зв`язку з відмовою у задоволенні позову, судові витрати у справі суд залишає за позивачем.

Враховуючи наведене та керуючись статтями 11, 280, 526, 527, 530, 549, 550, 599, 610, 611, 612, 625, 629, 634, 1048, 1049, 1050,1054 ЦК України, статтями 3-5, 7-13, 17, 43, 49, 76-81, 89, 133, 141, 259, 263-265, 273, 354, 355 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

У задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовити.

Судові витрати у справі залишити за позивачем - Акціонерним товариством комерційний банк «ПРИВАТБАНК».

Ознайомитись з повним текстом судового рішення, в електронній формі, сторони можуть за вебадресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua/.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення до Черкаського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії повного рішення суду.

Сторони:

Позивач: Акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК», юридична адреса: вул. Грушевського, 1 Д, м. Київ, , МФО № 305299, р/р: № НОМЕР_5 .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_6 .

Суддя: Т. А. Миколаєнко