Справа № 195/541/22
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р АЇ Н И
23.08.2022 року с-ще Томаківка Дніпропетровської області
Томаківський районний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Скрипченко Д.М., за участю секретаря судових засідань Левкович Н.М.,
Позивач у справі, Приватне акціонерне товариство "Страхова група "ТАС", в інтересах якого діє представник Миц Ірина Володимирівна, звернулися до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення страхового відшкодування.
Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 11.04.2018 року ПрАТ СГ ТАС було укладено Договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АК/9339862. Забезпеченим ТЗ за Полісом є ВАЗ 2108 д.н. НОМЕР_2 .
10.12.2018 року м.Бердянську по пр.Західному відбулася ДТП за участю забезпеченого ТЗ ВАЗ 2108 д.н. НОМЕР_2 з причіпом КМУ 8136д.н. НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_1 та ТЗ HYUNDAI SANTAFE д.н. НОМЕР_4 .
Враховуючи наявність Полісу, водій пошкодженого ТЗ HYUNDAI SANTAFE д.н. НОМЕР_4 звернувся до ПрАТ «СГ «ТАС» з повідомленням про ДТП.
З метою визначення вартості відновлювального ремонту пошкодженого HYUNDAI SANTAFE д.н. НОМЕР_4 було проведено його огляд, про що складено акт технічного огляду КТЗ та звіт №1111/49, про оцінку збитку завданого власнику КТЗ, відповідно до якої вартість ремонту HYUNDAI SANTAFE д.н. НОМЕР_4 , з врахування коефіцієнту зносу складає 79 368,94 грн.
Загалом страхове відшкодування ПрАТ «СГ «ТАС» за полісом АК/9339862 в результаті пошкодження ТЗ HYUNDAI SANTAFE д.н. НОМЕР_4 склала 68 107,27грн.
Згідно абзацу «г» пп.38.1.1. п.38.1. ст.38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»: «Страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо дорожньо-транспортна пригода визначена в і установленому порядку безпосереднім наслідком невідповідності технічного стану та обладнання транспортного засобу існуючим вимогам Правил дорожнього руху.»
А тому, відповідач у справі зобовязаний відшкодувати позивачу шкоду в порядку регресу у розмірі 68 107,27 грн.
Представник позивача подала до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності та за відсутності позивача, при цьому наполягають на позовних вимогах та проти ухвалення заочного рішення не заперечують.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, про причину неявки суд не повідомив, відзиву на позов або будь-яких доказів до суду не надав.
Відповідач, який належним чином повідомлений про відкриття провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження, не скористався своїм правом подати відзив на позовну заяву, тому в силу ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами.
У відповідності до вимог ст. 280-281 ЦПК України, з урахуванням особливостей, встановлених для розгляду справ в порядку спрощеного позовного провадження , суд вважає за можливе вирішити справу в заочному порядку, з огляду на те, що відповідач повідомлявся про перебування в провадженні суду даної справи, однак у встановлений судом термін відзив на позовну заяву та/або клопотання про розгляд справи з викликом сторін - не подав, крім того, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи.
Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, суд вважає, що даний позов підлягає задоволенню, так як знайшов своє підтвердження наданими позивачем доказами, що підтверджують вказані факти та викладені правовідносини, з яких судом встановлено наступне.
Судом встановлено, що 11.04.2018 року ПрАТ СГ ТАС було укладено Договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АК/9339862. Забезпеченим ТЗ за Полісом є ВАЗ 2108 д.н. НОМЕР_2 .
10.12.2018 року м.Бердянську по пр.Західному відбулася ДТП за участю забезпеченого ТЗ ВАЗ 2108 д.н. НОМЕР_2 з причіпом КМУ 8136д.н. НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_1 та ТЗ HYUNDAI SANTAFE д.н. НОМЕР_4 .
Враховуючи наявність Полісу, водій пошкодженого ТЗ HYUNDAI SANTAFE д.н. НОМЕР_4 звернувся до ПрАТ «СГ «ТАС» з повідомленням про ДТП.
З метою визначення вартості відновлювального ремонту пошкодженого HYUNDAI SANTAFE д.н. НОМЕР_4 було проведено його огляд, про що складено акт технічного огляду КТЗ та звіт №1111/49, про оцінку збитку завданого власнику КТЗ, відповідно до якої вартість ремонту HYUNDAI SANTAFE д.н. НОМЕР_4 , з врахування коефіцієнту зносу складає 79 368,94 грн.
Загалом страхове відшкодування ПрАТ «СГ «ТАС» за полісом АК/9339862 в результаті пошкодження ТЗ HYUNDAI SANTAFE д.н. НОМЕР_4 склала 68 107,27грн.
А тому, відповідач у справі зобовязаний відшкодувати позивачу шкоду в порядку регресу у розмірі 68 107,27 грн.
Згідно ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право на звернення до суду для захисту своїх прав.
За змістом ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.
Згідно з п.8 ч.2 ст.16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.
За змістом частини 1 ст. 16 Закону України "Про страхування" - договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.
Страховим випадком, у відповідності до ч. 2 ст. 8 Закону України "Про страхування", є подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.
Статтею 979 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.
Згідно з статтею 9 Закону України "Про страхування" страховою виплатою є грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. При цьому, розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством. Вказаною статтею також визначено, що страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник.
За приписами, ст. ст. 22, 1166 ЦК України особа, якій завдано збитків в результаті її цивільного права, має право на їх відшкодування. Шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала, і звільняється від її відшкодування, якщо доведе, що шкоду завдано не з її вини.
За положеннями частини 1 ст. 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Згідно ст. 27 Закону України "Про страхування", ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальній за заподіяний збиток.
У Постанові Верховного Суду України від 31.05.2017 року у справі № 6- 2969цс16 року зазначено, що з метою захисту інтересів потерпілого на страхувальника (зокрема, винуватця ДТП) покладається додаткова (субсидіарна) відповідальність. Якщо страхової виплати (страхового відшкодування) недостатньо для повного відшкодування завданої потерпілому шкоди, то страховик, який виплатив страхове відшкодування, на підставі статті 1194 ЦК України має право звернутися безпосередньо до страхувальника з вимогою про відшкодування різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
У Постанові Верховного Суду від 14.02.2018 року у справі № 754/1114/15-ц визначено, що одержання потерпілим страхового відшкодування за договором не обов`язково припиняє деліктне зобов`язання, оскільки страхового відшкодування може бути недостатньо для повного покриття шкоди й особа, яка завдала шкоди, залишається зобов`язаною. Потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов`язань - деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування, або шляхом звернення до страховика, в якого особа, яка завдала шкоди застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених ст.1194 ЦК підстав.
Постановою Верховного Суду від 07.02.2019 року у справі № 645/3746/16-ц визначено наступне. Якщо для відновлення попереднього стану речі, яка мала певну зношеність, зокрема автомобіля, було використано нові вузли, деталі, комплектуючі частини, у тому числі іншої модифікації, що випускаються в обмін знятих із виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не має права вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого вартості такого майна (у разі відшкодування збитків). З урахуванням наведеного, правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці.
Крім цього, Постановою Верховного Суду від 09.10.2019 року у справі № 649/384/16-ц визначено, що водночас положеннями Закону України «Про страхування» та ЦК України не встановлено обов`язку страховика при розрахунку розміру страхового відшкодування застосовувати коефіцієнт фізичного зносу щодо вартості пошкоджених деталей, які підлягають заміні. При цьому колегія суддів наголошує, що предметом спору у цій справі є не стягнення матеріального збитку, визначеного відповідно до Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів, який завдано особі, а саме відшкодування шкоди у вигляді понесених витрат на відновлення транспортного засобу, які були перераховані на СТО, тобто реальних збитків, які відповідно до вимог частини другої статті 1192 ЦК України підлягають відшкодуванню у повному обсязі. Законодавець розмежовує поняття «вартість відновлювального ремонту» та матеріальний збиток, завданий унаслідок ДТП». Відповідальність винуватця ДТП за завдану шкоду обмежується реальним розміром збитків та у випадку відновлення транспортного засобу можуть відповідати вартості відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу.
Частиною 2 ст. 1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Пункт 38.1.1. статті 38 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачає, що страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду.
Відповідно до ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Судом встановлено, що матеріали справи не містять доказів сплати відповідачем позивачу 68 107,27 грн страхового відшкодування.
Відтак, суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідача на користь позивача 68 107,27 грн страхового відшкодування підтверджується наявними матеріалами справи, є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню судом.
У відповідності до положень ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у вигляді витрат по сплаті судового збору в сумі 2481,00 грн.
На підставівикладеного, керуючись Законом України «Про страхування», Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правово ївідповідальності власників наземних транспортних засобів, "ст.ст.22,1166,1188,1194 ЦК України,ст.ст.2,81,141,229,235,258,259, 264,265,268, 280-284,353,354 ЦПК України, суд -
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів до Дніпровського апеляційного суду через Томаківський районний суд Дніпропетровської області.
Суддя: Д. М. Скрипченко