Справа №716/2357/20
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.08.2022 Заставнівський районний суд Чернівецької області

в складі головуючого судді Стрільця Я.С.,

за участю секретаря судових засідань Якимик К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Заставна питання про компенсацію судових витрат після ухвалення судового рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Релігійної організації «Релігійна громада парафії на честь Успіння Пресвятої Богородиці Чернівецької єпархії Української Православної Церкви (Православної Церкви України) с. Товтри Заставнівського району Чернівецької області» та Управління культури Чернівецької обласної державної адміністрації, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивачів: Чернівецько - Буковинська Єпархія Української Православної Церкви про визнання незаконним та скасування рішення загальних зборів, визнання незаконною та зобов`язання скасувати державну реєстрацію, -

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою суду від 01.08.2022 клопотання представника позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 адвоката Поляка П.П. про закриття провадження у справі задоволено. Провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Релігійної організації «Релігійна громада парафії на честь Успіння Пресвятої Богородиці Чернівецької єпархії Української Православної Церкви (Православної Церкви України) с. Товтри Заставнівського району Чернівецької області» та Управління культури Чернівецької обласної державної адміністрації, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивачів: Чернівецько - Буковинська Єпархія Української Православної Церкви про визнання незаконним та скасування рішення загальних зборів, визнання незаконною та зобов`язання скасувати державну реєстрацію - закрито.

У ході вирішення клопотання представника позивачів ОСОБА_3 про закриття провадження у справі представник відповідача релігійної організації адвокат Спіжавка Т.Г. заявив клопотання про відшкодування судових витрат стороною позивача.

03.08.2022 даним представником на підтвердження розміру понесених витрат на правову допомогу стороною, інтереси якої він представляє, у строки, передбачені ч. 8 ст. 141 ЦПК України, надано суду договір про надання правової допомоги від 01.08.2022, додаток до вказаного договору від 01.08.2022, квитанцію про сплату гонорару на суму 2000 грн. від 01.08.2022, акт виконаних робіт від 01.08.2022, квитанцію від 01.06.2022 про сплату гонорару на суму 6000 грн., Додаток №2 до Договору про надання правничої (правової) допомоги від 11.09.2019, акт виконаних робіт від 11.02.2022 до Договору про надання правничої допомоги від 11.09.2019, заяву про розгляд даного питання без участі відповідача та його представника.

Згідно з п.3 ч.1 та ч.2 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Із врахуванням неявки сторін в судове засідання фіксація судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України не проводилася.

Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, та заяву про відшкодування судових витрат, суд дійшов наступного висновку.

Ухвалою суду від 01.08.2022 провадження у даній справі закрито на підставі п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України, оскільки заявлені вимоги не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства.

Загальне правило щодо компенсації судових витрат у разі закриття провадження у справі врегульоване приписами статті 142 ЦПК України.

Так, згідно із ч.ч.5,6 ст.142 ЦПК України, у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

У випадках, встановлених частинами третьою - п`ятою цієї статті, суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду, рішення про задоволення позову у зв`язку з його визнанням, за умови дотримання відповідною стороною вимог частини дев`ятої статті 141 цього Кодексу.

За правилами ч. 9 ст.141 ЦПК України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

З аналізу вищевказаних норм процесуального законодавства вбачається, що законодавець розмежував поняття відшкодування судових витрат, а також компенсації судових витрат. В останньому випадку така компенсація здійснюється виключно внаслідок необгрунтованих дій позивача.

Отже, для задоволення вимог про стягнення компенсації здійснених судових витрат відповідач має довести, а суд має встановити, які саме дії позивача при зверненні до суду чи під час розгляду справи по суті є необґрунтованими, чи є недобросовісним звернення позивача з позовом до суду, чи були його дії умисними та чим це підтверджується.

Згідно роз`яснень, викладених у пункті 38 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» в інших випадках закриття провадження у справі, а також у разі залишення заяви без розгляду відповідач має право заявити вимоги про відшкодування здійснених ним витрат, пов`язаних із розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача. У такому разі заявлені вимоги розглядаються у цій же справі одночасно із вчиненням наведених процесуальних дій. Розмір відшкодування доводить відповідач. При цьому саме по собі пред`явлення позову не може свідчити про необґрунтовані дії позивача.

Разом з тим, в ході розгляду справи судом не встановлено з боку позивачів зловживання процесуальними правами, також не встановлено, що спір виник внаслідок неправильних дій позивачів, існування між сторонами спору стороною відповідачача на стадії розгляду справи не заперечувалося.

Як встановлено судом, то з позовом позивачі звернулися до суду 30.12.2020, що підтверджується вхідним штампом про реєстрацію позовної заяви в суді за Вх.№6416/20.

Підставою для закриття провадження по справі стало прийняття постанови ВП ВС від 06.04.2021 в справі №910/10011/19 (провадження 12-84гс20), яка, в свою чергу, має преюдиційне значення для даного спору та є обов`язковою для застосування судом.

Тобто, підстави, що спонукали суд закрити провадження по справі виникли значно пізніше, ніж позивачі звернулися до суду для вирішення виниклого спору.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Меншаков проти України » №377/02 п.52 рішення від 08.04.2010, суд повторює, що пункт 1 статті 6 гарантує кожному право на звернення до суду з позовом щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Таким чином, він втілює в собі «право на суд», яке згідно з практикою Суду включає в себе не тільки право ініціювати провадження, але й право розраховувати на розгляд спору судом.

Закриття провадження у справі з тієї підстави, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, є формою закінчення справи без ухвалення рішення та без з`ясування обставин, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, та дослідження доказів, якими вони обґрунтовуються, що не свідчить про необґрунтованість дій та зловживання правами іншої сторони.

Законодавець, гарантуючи особам право на звернення до суду за захистом та право на позов у вказаній редакції ЦПК України, передбачив компенсацію здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, лише у випадку необґрунтованих дій позивача.

Добросовісні дії позивачів, спрямовані на захист їх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів не можна вважати необґрунтованими, оскільки вони вчинені при здійсненні конституційного права на судовий захист, гарантованого статтями 55, 124 Конституції України.

Така позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 543/408/17.

З наведеного слідує, що подання позову так само як і подання заяви про закриття провадження у справі не є необґрунтованими діями позивачів, оскільки це є їх диспозитивним правом, передбаченим нормами ЦПК України, який не містить обмежень в його реалізації.

Відтак, суд приходить до висновку, що позивачі, звертаючись до суду, діяли обгрунтовано та правомірно, без зловживання з їх боку чи боку їх представника процесуальними правами.

Стороною відповідача, на яку покладено обов`язок довести необгрунтованість дій позивачів, в заяві про відшкодування витрат не зазначено та не доведено, які саме необґрунтовані дії позивачів були ними здійснені в ході розгляду справи та в чому вони виражені, зокрема: чи діяли позивачі недобросовісно та пред`явили заздалегідь необґрунтований позов; чи систематично протидіяли правильному та швидкому вирішенню спору; чи недобросовісні позивачі мали на меті протиправну мету - порушення прав та інтересів відповідача; чи були дії позивачів умиснми та який ступінь їх вини й чим це підтверджується. Натомість надані представником відповідача ОСОБА_4 документи містять відомості лише про понесені стороною витрати на професійну правничу допомогу.

З огляду на вищевикладене, доводи заяви про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу є необґрунтованими, тому суд не вбачає підстав для стягнення з позивача на користь відповідача понесених ним витрат на професійну правничу допомогу та відмовляє представнику відповідача в задоволенні вказаної заяви.

Керуючись ст.ст.42, 133, 141, 142, 258-261 ЦПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні заяви представника відповідача Релігійної організації «Релігійна громада парафії на честь Успіння Пресвятої Богородиці Чернівецької єпархії Української Православної Церкви (Православної Церкви України) с. Товтри Заставнівського району Чернівецької області» - адвоката Спіжавки Тараса Георгійовича про відшкодування судових витрат у цивільній справі № 716/2357/20 за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Релігійної організації «Релігійна громада парафії на честь Успіння Пресвятої Богородиці Чернівецької єпархії Української Православної Церкви (Православної Церкви України) с. Товтри Заставнівського району Чернівецької області» та Управління культури Чернівецької обласної державної адміністрації, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивачів: Чернівецько - Буковинська Єпархія Української Православної Церкви про визнання незаконним та скасування рішення загальних зборів, визнання незаконною та зобов`язання скасувати державну реєстрацію - відмовити.

Ухвала набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 354 ЦПК України, та може бути оскаржена до Чернівецького апеляційного суду через Заставнівський районний суд Чернівецької області протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкриті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

CУДДЯ: СТРІЛЕЦЬ Я.С.