№ 207/5262/21
№ 2/207/478/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2022 року м. Кам`янське

Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Юрченко І.М.,

при секретарі Сівачук А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Кам`янське цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», треті особи: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна, приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокозов Олександр Миколайович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

ВСТАНОВИВ:

Звертаючись до суду, в обґрунтування заявлених позовних вимог позивач ОСОБА_1 зазначив, що за Договором купівлі-продажу від 15.03.2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу Красношлик В.В. він придбав квартиру АДРЕСА_1 .

15 березня 2007 року між ЗАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № DNK0GK00000011, відповідно до умов якого банк зобов`язується надати ОСОБА_1 кредит у розмірі 10 000 дол. США на строк до 04 березня 2027 року, для придбання квартири.

15 березня 2007 року між ЗАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 укладено іпотечний договір № DNK0GK00000011, відповідно до умов якого квартира АДРЕСА_1 передана в іпотеку закритому акціонерному товариству комерційний банк «Приватбанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «Приватбанк».

27.08.2019 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. вчинено виконавчий напис про звернення стягнення на нерухоме майно - квартиру, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_1 , переданого в іпотеку закритому акціонерному товариству комерційний банк «Приватбанк» за рахунок коштів, отриманих від реалізації майна, пропонується задовольнити вимоги акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» шляхом перерахування коштів у розмірі заборгованості за кредитом - 11481,60 доларів США, заборгованості за відсотками 8165,75 доларів США, комісії - 1457,45 дол. США, пені - 16515,30 дол. США, що всього становить 37620,10 дол. США, витрати пов`язані із вчинення виконавчого напису - 3500,00 грн., а всього 1018970,48 грн.

Приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокозов О.М. постановою від 14.05.2021 року відкрив виконавче провадження на підставі виконавчого напису приватного нотаріусу ДМНО Бондар І.М. від 27.08.2019 р. за реєстровим № 2392.

Виконавчий напис підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню з наступних підстав.

Нотаріус не вправі здійснювати нотаріальну діяльність за межами свого нотаріального округу, за винятком заміщення інших нотаріусів у випадках, передбачених законодавством. Нотаріальна діяльність здійснюється нотаріусом у межах свого нотаріального округу та за місцем знаходження приміщення державної нотаріальної контори, в якій працює державний нотаріус, або приміщення, яке є робочим місцем приватного нотаріуса. Законодавством заборонено нотаріусу здійснювати нотаріальну діяльність за межами свого нотаріального округу.

Як вбачається з договору іпотеки посвідченого 15 березня 2007 року приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу Красношлик В.В., майно знаходиться у АДРЕСА_1 , а нотаріальний напис був вчинений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. у будинку АДРЕСА_2 , тобто поза межами діяльності Дніпровського міського нотаріального округу.

Враховуючи викладене, виконавчій напис приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округа Бондар І.М. не створює для ОСОБА_1 яких-небудь правових наслідків.

На підставі викладеного та враховуючи, що діями відповідача порушені його права, просить визнати виконавчий напис приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірини Михайлівни від 27.08.2019 року за реєстровим номером 2392 про звернення стягнення на нерухоме майно - квартиру, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_1 , переданого в іпотеку закритому акціонерному товариству комерційному банку «Приватбанк» за рахунок коштів, отриманих від реалізації нерухомого майна, пропонується задовольнити вимоги акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» шляхом перерахування коштів у розмірі: заборгованості за кредитом - 11 481,60 доларів США, заборгованості за відсотками 8165,75 дол. США, комісії - 1457,45 дол. США, пені - 16 515,30 дол. США„ що всього становить 37620,10 дол. США, витрати пов`язані із вчинення виконавчого напису - 3500,00 грн., а всього 1018970,48 грн. - таким, що не підлягає виконанню та стягнути з відповідача сплачений ним судовий збір.

Ухвалою Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 06.12.2021 року було задоволено клопотання позивача про витребування доказів.

Ухвалою Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 29.12.2021 року було зупинено примусове стягнення на підставі виконавчого документа, а саме: виконавчого напису за реєстровим № 2392 від 27.08.2019 року, виданого приватним нотаріусом дніпровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною, про звернення стягнення на нерухоме майно, що є предметом іпотеки: квартиру АДРЕСА_1 , та заборонено Державному підприємству «СЕТАМ» вчиняти дії з реалізації на електронних торгах квартири АДРЕСА_1 .

Позивач у судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій просив справу розглянути за його відсутністю та за відсутністю його представника, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити, а також врахувати, що його заборгованість за кредитним договором становить 183840 грн. 19 коп., що підтверджується постановою Верховного суду від 04 серпня 2021 року по справі №207/857/15-ц, а згідно виконавчого напису нотаріуса його заборгованість зазначена в розмірі 1018970 грн. 48 коп. Таким чином зазначена у виконавчому написі заборгованість не є безспірною, що підтверджується Постановою Верховного Суду від 04 серпня 2021 року.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надав суду відзив на позовну заяву, в якому просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги ОСОБА_1 та обставини, якими вони обґрунтовані, не визнав та зазначив, що відповідно до укладеного договору Позивач отримав кредит, та саме цей факт сторонами не оскаржується. У порушення норм закону та умов договору Позивач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав та не повернув в межах строку, встановленого Договором, суму кредиту та не сплатив проценти, комісію та інше за користування кредитом.

Згідно ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Для виконання виконавчого напису нотаріусу були надані всі необхідні документи, відповідно до вимог чинного законодавства. Виконавчий напис вчинено відповідно норм діючого законодавства.

Позивач в позовній заяві не заперечує факт наявності заборгованості перед банком. Враховуючи, що АТ КБ «ПРИВАТБАНК» надав всі необхідні документі відповідно до Переліку, а саме кредитний договір, засвідчений Банком розрахунок про заборгованість, в котрому в повній мірі відображені всі операції Позивача, щодо погашення заборгованості, підстав вважати незаконність дій нотаріуса немає, тим більше неподання документів, що не підтверджують безспірність вимог до Позивача.

Відповідачем правомірно заявлено до стягнення суму заборгованості за вказаний період, а нотаріус правомірно в межах строків, встановлених ст. 88 Закону України Про нотаріат та п. 3.1. гл. 16 Розділу II Наказу Міністерства юстиції України Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України від 22.02.2012 р. № 296/5, вчинив виконавчий напис. Більш того, з боку Позивача не доведено факт погашення суми кредиту.

Враховуючи викладене, виконавчий напис є правомірним та вчинений відповідно до законодавства

У задоволенні позовних вимог просив відмовити у повному обсязі.

Третя особа - приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна в судове засідання не з`явилася, але надала до суду заяву, в якій просила розглянути справу без її участі, заперечень на позов не надано.

Третя особа - приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокозов Олександр Миколайович у судове засідання не з`явився, будучи повідомленим належним чином, причину неявки суду не повідомив.

Враховуючи вищенаведене у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, справа підлягає розгляду в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши наявні у справі письмові докази та оцінивши їх в сукупності суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи на підставі доказів, поданих учасниками справи. В судовому засіданні досліджені всі докази, подані учасниками справи. Клопотання про витребування і дослідження інших доказів до суду не надходило. Суд постановляє рішення на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У судовому засіданні встановлено, що за Договором купівлі-продажу від 15.03.2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу Красношлик В.В., ОСОБА_1 придбав квартиру АДРЕСА_1 (ар.с. 6).

15 березня 2007 року між ЗАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № DNK0GK00000011, відповідно до умов якого банк зобов`язується надати ОСОБА_1 кредит у розмірі 10 000 дол. США на строк до 04 березня 2027 року, для придбання квартири.

15 березня 2007 року між ЗАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 укладено іпотечний договір № DNKOGK00000011, відповідно до умов якого квартира АДРЕСА_1 передана в іпотеку закритому акціонерному товариству комерційний банк «Приватбанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «Приватбанк» (ар.с. 7-9).

27.08.2019 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. вчинено виконавчий напис № 2392 про звернення стягнення на нерухоме майно - квартиру, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_1 , переданого в іпотеку закритому акціонерному товариству комерційний банк «Приватбанк» за рахунок коштів, отриманих від реалізації майна, пропонується задовольнити вимоги акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» шляхом перерахування коштів у розмірі заборгованості за кредитом - 11481,60 доларів США, заборгованості за відсотками 8165,75 дол. США, комісії - 1457,45 дол. США, пені - 16515,30 дол. США, що всього становить 37620,10 дол. США, витрати пов`язані із вчинення виконавчого напису - 3500,00 грн., а всього 1018970,48 грн. (ар.с. 40).

Відповідно до постанови про відкриття виконавчого провадження від 14.05.2021 року, приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокозовим О.М. відкрито виконавче провадження № 65416810 по виконанню виконавчого напису № 2392 виданого 27.08.2019 року виданого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. про звернення стягнення на нерухоме майно - квартиру, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_1 , переданого в іпотеку закритому акціонерному товариству комерційний банк «Приватбанк» за рахунок коштів, отриманих від реалізації майна, пропонується задовольнити вимоги акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» шляхом перерахування коштів у розмірі заборгованості за кредитом - 11481,60 доларів США, заборгованості за відсотками 8165,75 дол. США, комісії - 1457,45 дол. США, пені - 16515,30 дол. США, що всього становить 37620,10 дол. США, витрати пов`язані із вчинення виконавчого напису - 3500,00 грн., а всього 1018970,48 грн. (ар.с. 51).

При вирішенні даного спору суд виходить з наступного.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про нотаріат», нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цім Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами написів присвячена Глава 14 Закону «Про нотаріат» та Глава 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року № 296/5.

Статтею 13-1 Закону України «Про нотаріат» визначено, що нотаріальний округ - територіальна одиниця, в межах якої нотаріус здійснює нотаріальну діяльність і в межах якого знаходиться державна нотаріальна контора, в якій працює державний нотаріус, або робоче місце (контора) приватного нотаріуса.

Однак, оскільки, при вчиненні такої нотаріальної дії, як вчинення виконавчого напису діє загальне правило територіальної компетенції, тобто можна звернутися за її вчинення до будь-якої державної нотаріальної контори або до будь-якого приватного нотаріуса, незалежно від місця знаходження стягувача і боржника, тому представник АТ КБ «ПРиватбанк» мав право звернутись до будь-якого нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису, так як жодних обмежень з приводу цього чинним законодавством України не передбачено, а тому порушень територіальної юрисдикції приватним нотаріусом допущено не було. Більш за це у відповідності з пунктом 1.4 глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5, виконавчий напис вчинюється нотаріусом незалежно від місця виконання вимоги, місцезнаходження боржника або стягувача.

Разом з цим при вирішенні позовних вимог суд приймає до уваги той факт, що позивач в заяві від 22.02.2022р. просив суд врахувати те, що заборгованість за крединим договором зазначена у виконавчому написі нотаріуса не відповідає дійсності і є значно завищеною, що підтверджується Постановою Верховного Суду від 04 серпня 2021 року.

Так, у провадженні Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області перебувала цивільна справа №207/857/15-ц за позовом Акціонерного товариства Комерційного банку ПриватБанк до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості.

Позивач просив стягнути солідарно з відповідачів на свою користь заборгованість за кредитним договором від 15 березня 2007 року № DNK0GK00000011 у розмірі 17 442,14 дол. США, що в еквіваленті становить 367 680,38 грн., та складається із заборгованості: за кредитом - 11 602,16 дол. США; за відсотками за користування кредитом - 2 260,79 дол. США; за комісією за користування кредитом - 413,84 дол. США; пені за несвоєчасне виконання зобов`язань за кредитним договором - 2323,48 дол. США; штрафів: 11,86 дол. США (фіксована частина) та 830,01 дол. США (відсоткова складова).

Рішенням Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 23 жовтня 2015 року позов задоволено.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 04 грудня 2019 року рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 23 жовтня 2015 року в частині стягнення комісії та штрафів (фіксована частина та процентна складова) скасовано, у задоволенні цих позовних вимог відмовлено. Рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 23 жовтня 2015 року в частині стягнення пені змінено, стягнуто пеню у національній валюті України у розмірі 49 084,36 грн. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Постановою Верховного Суду від 04 серпня 2021 року, заочне рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 23 жовтня 2015 року у незміненій частині та постанову Дніпровського апеляційного суду від 04 грудня 2019 року в частині порядку стягнення з відповідачів заборгованості за кредитним договором від 15 березня 2007 року № DNK0GK00000011 змінено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційного банку ПриватБанк заборгованість за кредитним договором від 15 березня 2007 року № DNK0GK00000011 у розмірі 8 093,21 дол. США, що в еквіваленті становить 183 840,19 грн та складається із заборгованості: за кредитом у розмірі 5 801,08 дол. США; за відсотками за користування кредитом - 1 130,39 дол. США; пені за несвоєчасність виконання зобов`язань за кредитним договором - 24 542,18 грн. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційного банку ПриватБанк заборгованість за кредитним договором від 15 березня 2007 року № DNK0GK00000011 у розмірі 8 093,21 дол. США, що в еквіваленті становить 183 840,19 грн та складається із заборгованості: за кредитом у розмірі 5 801,08 дол. США; за відсотками за користування кредитом - 1 130,39 дол. США; пені за несвоєчасність виконання зобов`язань за кредитним договором - 24 542,18 грн.

Згідно ст.18 ЦКУкраїни нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом.

Відповідно до частини першої статті 35 Закону України «Про іпотеку» у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

Виконання цієї вимоги закону матеріалами справи не підтверджено.

Відповідно до ст.87 Закону України «Про нотаріат» (в редакції від 16.07.2019р.) для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно ст.88 Закону України «Про нотаріат» (в редакції від 16.07.2019р.) нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років.

Згідно зі статтею 5 Закону №3425-ХІІ нотаріус зобов`язаний відмовити у вчиненні нотаріальної дії в разі її невідповідності законодавству України або міжнародним договорам.

У відповідності з пунктом 1 глави 13 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5, нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо вчинення такої дії суперечить законодавству України.

З аналізу приведеної норми вбачається, що виконавчий напис - є одним з інститутів правового регулювання відносин між кредитором і боржником, який обумовлюється відсутністю у сторін таких правовідносин спору по суті вимог.

При цьому законодавство покладає на нотаріусів не тільки формальну роль із вчинення виконавчих написів, але й функції з оцінки документів, що надаються кредиторами на предмет наявності або відсутності спірних правовідносин, періоду формування заборгованості, відповідності вимог кредитора чинному законодавству тощо.

Судом встановлено, що заборгованість, яка стягується за вчиненим виконавчим написом є, небезумовною, спірною, у розумінні приведеної норми, оскільки з приводу її формування, розміру та стягнення судом на час вчинення виконавчого напису розглядалися спори, про які відповідачеві було відомо.

АТ КБ «Приватбанк» безпідставно включив в суму заборгованості пеню в доларах США в розмірі 16 515,30 дол. США, в той час коли розмір пені вищевказаними постановами Дніпровського апеляційного суду від 04 грудня 2019 року та Верховного Суду від 04 серпня 2021 року визначено лише в сумі 49 084,36 грн., а також включив до суми заборгованості комісію в сумі - 1457,45 дол. США, яка визнана зазначеними постановами судів незаконною.

У постанові від 23 червня 2020 року у справі № 645/1979/15-ц (провадження № 14-706цс19) Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Аналогічна правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 р. у справі № 6-887цс17.

Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

У п. 10 «Узагальнення судової практики розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні» від 07 лютого 2014 року Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ роз`яснено, що однією з об`єктивних причин оскарження виконавчих написів є поверхневий підхід нотаріуса до вирішення питання про можливість вчинення виконавчого напису у кожному конкретному випадку. Поза увагою нотаріуса часто лишається те, що стягувачі, звертаючись за вчиненням виконавчого напису, необґрунтовано завищують суми своїх вимог, включаючи до їх складу всі санкції, комісії, винагороди, або звертаються про стягнення спірного боргу. Тому судами під час розгляду таких справ має бути враховано пред`явлені банками розрахунки заборгованості за кредитними договорами, суми, які зазначені у письмових вимогах та виконавчих написах нотаріусів, з`ясовано всі обставини у справі, зокрема чи є за боржником сума боргу. При цьому судам слід особливу увагу приділяти спірності сум у частині зазначення різних сум у письмовій вимозі та у виконавчому написі.

Крім того, судом встановлено, що строк утворення заборгованості, про яку йдеться у виконавчому написі, є більшим за строк, визначений статтею 88 Закону №3425-ХІІ, і дорівнює одинадцяти рокам і одинадцяти місяцям. Вчинення нотаріусом виконавчого напису більш, ніж через 3 роки після виникнення права вимоги є порушенням ст. 88 Закону про нотаріат. Постанова КЦС ВС від 06.02.2019 у справі № 638/850/16-ц http://reyestr.court.gov.ua/Review/79776002.

У своїй постанові від 06 травня 2020 року по справі №320/7932/16-ц Верховний Суд зазначив, що вчинення виконавчого напису полягає у посвідченні права стягувача на стягнення коштів або витребування майна. Таке право, як і безспірна заборгованість повинні існувати на момент звернення до нотаріуса. Сам по собі факт подання стягувачем необхідних документів нотаріусу не свідчить про відсутність спору щодо боргу.

Боржник у судовому порядку може оспорювати виконавчий напис як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (щодо розміру боргу або спливу строків давності за вимогами).

При цьому, відповідно до висновків, викладених у постанові Великої Палаті Верховного Суду від 25 червня 2019 року по справі № 924/1473/15 (провадження № 12- 15гс19) та у п. 85 постанови Великої Палати Верховного Суду від 04 грудня 2019 року пс справі № 917/1739/17 (провадження № 12-16гс19), суди самостійно здійснюють правильну правову кваліфікацію спірних правовідносин та застосовують для прийняття рішення ті норми матеріального і процесуального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини.

У чому полягає принцип «jura novit curia» («суд знає закони») детально пояснила Велика Палата Верховного Суду у справі №904/5726/19. У процесуальному законодавстві діє принцип «jura novit curia» («суд знає закони»), який полягає в тому, що: 1) суд знає право; 2) суд самостійно здійснює пошук правових норм щодо спору безвідносно до посилання сторін;

3) суд самостійно застосовує право до фактичних обставин спору (da mihi factum, dabo tibi jus).

Активна роль суду в цивільному процесі проявляється, зокрема, у самостійній кваліфікації судом правової природи відносин між позивачем та відповідачем, виборі і застосуванні до спірних правовідносин відповідних норм права, повного і всебічного з`ясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким чином, при вирішенні спору суд в межах своїх процесуальних функціональних повноважень та в межах позовних вимог встановлює зміст (правову природу, права та обов`язки ін.) правовідносин сторін, які випливають із встановлених обставин, та визначає правову норму, яка підлягає застосуванню до цих правовідносин. Законодавець указує саме на «норму права», що є значно конкретизованим, аніж закон.

Більше того, з огляду на положення ЦПК України така функціональність суду носить імперативний характер. Підсумок такої процесуальної діяльності суду знаходить своє відображення в судовому рішенні, зокрема у його мотивувальній й резолютивній частинах.

Отже, обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін виходячи з фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору, покладено саме на суд, що є складовою класичного принципу jura novit curia.

Таким чином, враховуючи вищевикладені обставини, суд приходить до висновку, що приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. при вчиненні виконавчого напису, не пересвідчилась у безспірності вимог АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 та вчинила виконавчий напис в порушення вимог ч. 1 ст. 88 Закону України «Про нотаріат», що є підставою для визнання виконавчого напису, вчиненого 27.08.2019 року та зареєстрованого за №2392, таким, що не підлягає виконанню, а тому позовні вимоги позивача є доведеними, обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ч. 7 ст. 158 ЦПК України у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Таким чином, заходи забезпечення позову, вжиті за ухвалою Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 29.12.2021 року, шляхом зупинення примусового стягнення за виконавчим написом нотаріуса продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання даним рішенням суду законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Разом з тим, у зв`язку із задоволенням позовних вимог, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача витрати зі сплати судового збору у загальному розмірі 1 362 грн. 00 коп. (908 грн. 00 коп. - судовий збір за подання позову + 454 грн. 00 коп. - судовий збір за подання заяви про забезпечення позову).

Керуючись ст.ст.12, 13, 81, 82, 223, 263, 264, 265, 268, 352, 354 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», треті особи: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна, приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокозов Олександр Миколайович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 27 серпня 2019 року, вчинений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною і зареєстрований в реєстрі за № 2392, про звернення стягнення на предмет іпотеки квартиру в АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), за рахунок коштів, отриманих від реалізації майна, пропонується задовольнити вимоги акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» шляхом перерахування коштів у розмірі: заборгованості за кредитом - 11 481,60 доларів США, заборгованості за відсотками 8165,75 дол. США, комісії - 1457,45 дол. США, пені - 16 515,30 дол. США, що всього становить 37620,10 дол. США, витрати пов`язані із вчинення виконавчого напису - 3500,00 грн., а всього 1018970 грн. 48 коп.

Стягнути з Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір у розмірі у загальному розмірі 1 362 грн. 00 коп. (908 грн. 00 коп. - судовий збір за подання позову + 454 грн. 00 коп. - судовий збір за подання заяви про забезпечення позову).

Заходи забезпечення позову вжиті ухвалою Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 29.12.2021 у справі № 207/5262/21 продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання даним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст судового рішення складено 25 лютого 2022 року.

Суддя І.М. Юрченко