ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5388/22 Справа № 184/276/22 Суддя у 1-й інстанції - Томаш В.І. Суддя у 2-й інстанції - Остапенко В. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2022 року м.Кривий Ріг

справа № 184/276/22

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Остапенко В.О.,

суддів: Бондар Я.М., Зубакової В.П.,

сторони:

позивач: ОСОБА_1

відповідач: Акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк»

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження, у порядку ч.13 ст. 7, ч.1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, апеляційну скаргу Акціонерного товаристваКомерційний Банк «ПриватБанк» на рішення Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 01 червня 2022 року, яке ухвалено суддею Томаш В.І. у м. Покров Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 01 червня 2022 року, -

ВСТАНОВИВ:

В лютому 2022 року позивач ОСОБА_1 звернувся з позовом до Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» про захист прав споживача фінансових послуг, стягнення безпідставно набутого майна (грошових коштів).

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 13.03.2010 року між ним та відповідачем було укладено кредитний договір шляхом підписання позивачем анкети-заяви № б/н у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. 11 березня 2021 року Орджонікідзевським міським судом було ухвалено заочне рішення по справі № 184/195/21 за позовом АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, яким позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» були задоволені. Постановою Дніпровського апеляційного суду від 23.11.2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Орджонікідзевського міського суду задоволено частково. Вказаною постановою встановлено, що списання відсотків за користування кредитним лімітом та щомісячну комісію за обслуговування картки на загальну суму 55 163,49 грн. між сторонами не було погоджено.

В силу положень ст. 1073 ЦК України покладає на AT КБ «Приватбанк» обов`язок негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта, однак після набрання чинності постановою Дніпровського апеляційного суду від 23.11.2021 року відповідач неправомірно стягнуті кошти на рахунок позивача не повернув.

На підставі наведеного вище, позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь 55163,49 грн. безпідставно набутих коштів.

Рішенням Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області позов задоволено.

Стягнуто з Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 безпідставно набуті кошти в сумі 55163 грн. 49 коп.

В апеляційній скарзі відповідач ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення по справі про відмову в задоволенні позовних вимог позивача посилаючись на те, що позивач бажає стягнути з Банка кошти, які згідно рішення суду по цивільній справі №184/195/21 ним, як клієнтом, не були сплачені Банку, бо ці кошти Дніпровський апеляційний суд по цивільній справі №184/195/21 повністю зарахував до погашення тіла кредиту, чим й скасував сплату ОСОБА_1 цих процентів і суд визнав незаконність як нарахування, списання, так й стягнення заборгованості за процентами. Так, 23.11.2021 року Дніпровським апеляційним судом прийнята постанова суду по цивільній справі № 184/195/21 за позовом ПриватБанка до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №б/н від 13.03.2010 року, яким було зазначено, що «загальний розмір використаних відповідачем за період з 13.03.2010 року по 08.12.2020 року кредитних коштів становить 96940,80 грн., при цьому відповідач повернув 81557,28 грн. в рахунок погашення отриманих ним кредитних коштів, що свідчить про те, що відповідач має зобов`язання перед позивачем з повернення кредитних коштів у розмірі 15383,52 грн., виходячи з фактичного використання позичальником кредитних коштів, які не повернуто станом на час звернення позивача до суду з даним позовом (96940,80 грн. 81557,28 грн. = 15383,52 грн.)». Таким чином, судом апеляційної інстанції здійснений взаємозалік та взаємозарахування всіх отриманих клієнтом кредитних коштів від Банка та всіх повернутих/погашених клієнтом Банку, тобто жодних коштів Банк не винен своєму клієнту/ ОСОБА_1 . Навпаки, вказаним рішенням суду стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПриватБанка заборгованість за договором в сумі 15 383,52 грн.

Апелянт зауважує на тому, що Дніпровський апеляційний суд у постанові суду по цивільній справі №184/195/21 підтвердив неправомірність нарахування, списання процентів та стягнення боргу за процентами і всі кошти сплачені ОСОБА_1 в загальній сумі 55163,49 грн., які до подання позову були враховані банком під час загального підрахунку заборгованості за договором (тілом кредиту, процентами), самим судом враховані до суми 81557,28 грн., а тому суд і здійснив такий підрахунок (96940,80 грн. 81557,28 грн. = 15383,52 грн.).

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ст. 369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, 13.03.2010 року між позивачем ОСОБА_1 та АТ КБ «ПриватБанк» було укладено кредитний договір шляхом підписання позивачем анкети-заяви № б/н у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку (а.с.7).

Рішенням Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 11 березня 2021 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 13.03.2010 року в розмірі 36 082,23 грн., яка складається заборгованості за простроченим тілом кредиту, а також витрати зі сплати судового збору в розмірі 2270 грн.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 23 листопада 2021 року апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволена частково. Рішення Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 11.03.2021 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволені частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 13.03.2010 року, станом на 08.12.2020 року в розмірі 15 383 грн. 52 коп., яка складається із заборгованості за простроченим тілом кредиту (а.с.20-24).

Звертаючись до суду з позовом про захист прав споживача фінансових послуг, стягнення безпідставно набутого майна (грошових коштів) позивач посилався на те, що вказаною постановою суду апеляційної інстанції встановлено, що списання відсотків за користування кредитним лімітом та щомісячну комісію за обслуговування картки на загальну суму 55 163,49 грн. між сторонами погоджено не було, тому відповідно до вимог ст. 1073 ЦК України та ст.1212 ЦК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню вказана сума.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог позивача, суд першої інстанції виходив з наявності правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача 55 163,49 грн. безпідставно набутих коштів.

Колегія суддів не може погодитись з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Частиною 1 ст. 1066 ЦК України передбачено, що за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка.

Відповідно до ч. 3 ст. 1066 ЦК України, банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд.

Підстави для списання грошових коштів з рахунку визначені ст. 1071 ЦК України, відповідно до якої банк може списати грошові кошти з рахунка клієнта на підставі його розпорядження. Грошові кошти можуть бути списані з рахунка клієнта без його розпорядження на підставі рішення суду, а також у випадках, встановлених законом чи договором між банком і клієнтом.

Відповідно до ст. 1073 ЦК України, у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до п. 1.38 ст. 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів» у цьому Законі наведені нижче терміни та поняття вживаються в такому значенні списання договірне - списання банком з рахунка клієнта коштів без подання клієнтом платіжного доручення, що здійснюється банком у порядку, передбаченому в договорі, укладеному між ним і клієнтом, або згідно з умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку.

Згідно з п. 26.1 ст. 26 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів» платник при укладенні договорів із банком має право передбачити договірне списання грошей із своїх рахунків на користь банку платника та/або третіх осіб.

Згідно з п.1.7 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Національного банку України від 21.01.2004 року №22 (далі - Інструкція від 21.01.2004 року) кошти з рахунків клієнтів банки списують лише за дорученнями власників цих рахунків (включаючи договірне списання коштів згідно з главою 6 цієї Інструкції) або на підставі розрахункових документів стягувачів згідно з главами 5 та 12 цієї Інструкції.

Банк обумовлює своє право на здійснення договірного списання за дорученням платника з його рахунку в договорі банківського рахунку або іншому договорі про надання банківських послуг (п. 6.1 Інструкції від 21.01.2004 року).

Договір має містити інформацію, яка потрібна для належного виконання банком доручення платника, зокрема:

-умови, за якими банк повинен здійснити (здійснювати) договірне списання;

-номер рахунку платника, з якого має здійснюватися договірне списання;

-назву отримувача;

-номер і дату договору з отримувачем, яким передбачене право отримувача на договірне списання коштів з рахунку платника;

-перелік документів, які отримувач має надати банку, що обслуговує платника (якщо вони передбачені в договорі) (п. 6.4 Інструкції від 21.01.2004 року).

Якщо кредитором за договором є банк, що обслуговує платника, то право цього банку на здійснення договірного списання передбачається в договорі банківського рахунку або іншому договорі про надання банківських послуг. Договір може містити інформацію, яка потрібна банку для списання ним коштів з рахунку платника.

Банк, що обслуговує платника, здійснюючи на підставі договору банківського рахунку або іншого договору про надання банківських послуг договірне списання коштів з рахунку платника, оформляє меморіальний ордер, у реквізиті «Призначення платежу» якого означає номер, дату договору, яким передбачено можливість застосування договірного списання (п. 6.5 Інструкції від 21 січня 2004 року).

Відповідно до ч.1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення 83 глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Аналіз ст. 1212 ЦК України дає підстави для висновку, що передбачений нею вид позадоговірних зобов`язань виникає за таких умов: 1) набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо вони відпали.

Сутність зобов`язання із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави полягає у вилученні в особи - набувача частини її майна, що набута поза межами правової підстави, у випадку якщо правова підстава переходу відпала згодом, або взагалі без неї - якщо майновий перехід не ґрунтувався на правовій підставі від самого початку правовідношення, та передання майна тій особі - потерпілому, яка має належний правовий титул на нього.

Як вбачається із матеріалів справи, постановою Дніпровського апеляційного суду від 23 листопада 2021 року апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволена частково. Рішення Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 11.03.2021 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволені частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 13.03.2010 року, станом на 08.12.2020 року в розмірі 15 383 грн. 52 коп., яка складається із заборгованості за простроченим тілом кредиту (а.с.20-24).

В мотивувальній частині постанови зазначено, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 15 383,52 грн. заборгованості за простроченим тілом кредиту, оскільки, як вбачається з розрахунку, наданого позивачем, виписки з рахунку відповідача та відповідно до розрахунку, проведеного колегією суддів, за період з 13.03.2010 року по 08.12.2020 року відповідач по справі активно користувався кредитними коштами, знімав готівку, переводив кошти з виданої йому позивачем кредитної картки на інші картки та оплачував інші послуги виданою йому позивачем кредитною карткою. Загальний розмір використаних відповідачем за період з 13.03.2010 року по 08.12.2020 року кредитних коштів становить 96 940,80 грн., при цьому відповідач повернув 81 557,28 грн. в рахунок погашення отриманих ним кредитних коштів, що свідчить про те, що відповідач має зобов`язання перед позивачем з повернення кредитних коштів у розмірі 15 383,52 грн., виходячи з фактичного використання позичальником кредитних коштів, які не повернуто станом на час звернення позивача до суду з даним позовом (96 940,80 грн. 81 557,28 грн. = 15 383,52 грн.).

Тобто, при проведенні власного розрахунку колегією суддів враховувались лише фактично використані ОСОБА_1 грошові кошти за кредитним договором б/н від 13.03.2010 року період з 13.03.2010 року по 08.12.2020 року (зняття готівки, переведення коштів з виданої ОСОБА_1 кредитної картки на інші картки та сплату інших послуг виданою ОСОБА_1 кредитною карткою) та фактично повернуті ОСОБА_1 грошові кошти за кредитним договором.

При цьому слід зауважити, що Дніпровський апеляційний суд у своїй постанові по цивільній справі № 184/195/21 підтвердив неправомірність нарахування та списання з карткового рахунку ОСОБА_1 відсотків за користування кредитним лімітом та щомісячну комісію за обслуговування картки на загальну суму 55 163,49 грн., однак вказана сума не була стягнута постановою Дніпровського апеляційного суду від 23 листопада 2021 року з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк», тобто не була набута безпідставно.

Таким чином, судом апеляційної інстанції був здійснений взаємозалік та взаємозарахування всіх отриманих клієнтом кредитних коштів від Банка та всіх повернутих/погашених клієнтом Банку, тому в даному випадку відсутні правові підстави для задоволення позову позивача про стягнення з відповідача безпідставно набутого майна (грошових коштів) в сумі 55 163,49 грн., у зв`язку з чим доводи апеляційної скарги відповідача заслуговують на увагу. Саме по собі обліковування вказаної суми на рахунку ОСОБА_1 н свідчить про її набуття Банком.

При цьому колегія суддів вважає за необхідне зауважити, що відповідно до ст. 1073 ЦК України, у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом.

Однак, будь яких позовних вимог в порядку ст. 1073 ЦК України позивачем не заявлено.

Відповідно до положень п.2 ч.1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими.

На підставі наведеного вище, у зв`язку з відсутністю правових підстав для задоволення позовних вимог позивача про стягнення з відповідача безпідставно набутих коштів в порядку ст. 1212 ЦК України, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга відповідача підлягає задоволенню, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення по справі про відмову в задоволенні позовних вимог позивача.

На підставі статті 141 ЦПК України судові витрати, понесені Акціонерним товариством Комерційний Банк «ПриватБанк» у розмірі 2 881,50 грн., слід компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» задовольнити.

Рішення Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 01 червня 2022 року скасувати та ухвалити нове рішення.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» про захист прав споживача фінансових послуг, стягнення безпідставно набутого майна (грошових коштів) - відмовити.

Судові витрати, понесені Акціонерним товариством Комерційний Банк «ПриватБанк» у розмірі 2 881 (дві тисячі вісімсот вісімдесят одна) грн. 50 коп., компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 25 серпня 2022 року.

Головуючий:

Судді: