ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4799/22 Справа № 203/3829/21 Суддя у 1-й інстанції - Єдаменко С. В. Суддя у 2-й інстанції - Деркач Н. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 серпня 2022 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Деркач Н.М.,

суддів:Ткаченко І.Ю., Пищиди М.М.,

при секретарі Кругман А.М.,

розглянувши у порядку спрощеного провадження без повідомлення осіб апеляційну скаргу Акціонерного товариства «УНІВЕРСАЛ БАНК» на рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 08 квітня 2022 року у справі за позовом Акціонерного товариства «УНІВЕРСАЛ БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2021 року АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Позовні вимоги Банку мотивовані тим, що відповідач звернувся до позивача із заявою про отримання банківських послуг, відповідно до якої позивач відкрив відповідачу кредитний рахунок з обумовленим лімітом. Відповідач, в свою чергу, зобов`язався здійснювати погашення кредиту. Свої зобов`язання відповідач не виконав, тому позивач в судовому порядку просив суд стягнути заборгованість по тілу кредиту, яка станом на 24 травня 2021 року становить 75 854,52 грн., а також стягнути судові витрати по справі. (а.с.1-4)

Рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 08 квітня 2022 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК», посилаючись на невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просило вказане рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення його позовних вимог в повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд першої інстанції не повно з`ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам, не сприяв повному, об`єктивному та неупередженому її розгляду, а тому рішення суду не відповідає фактичним обставинам справи, є незаконним та необґрунтованим.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями встановленими цією главою.

Для цілей цього кодексу малозначними справами є: справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України).

Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Отже, враховуючи викладене апеляційна скарга підлягає розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без їх виклику як малозначна.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог банку, суд першої інстанції виходив з того, що з матеріалів справи неможливо встановити яким чином позивач нарахував суму заборгованості в розмірі 75 854,52 грн, що є більша за розмір основної суми боргу за кредитом, тому суд не знайшов правових підстав для задоволення позовної заяви у звязку з недоведеністю позовних вимог.

Колегія суддів не може повністю погодитися з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 11 січня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до позивача із анкетою-заявою № б/н, в якій виявив намір оформити на своє ім`я платіжну картку (кредитку), того ж дня йому було надано кредитну картку № НОМЕР_1 з терміном дії до 10/24. (а.с.10, 80) Вищевказані факти не заперечуються відповідачем.

Згідно довідки про розмір встановленого кредитного ліміту позивачем був встановлений відповідачу 11 січня 2019 року кредитний ліміт в розмірі 5 000 грн., який в подальшому змінювався, 16 листопада 2019 року кредитний ліміт було збільшено до 50 000 грн. (а.с.82)

Згідно ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно ч. 1 ст. 638 ЦК України, істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі.

Відповідно до ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Статтею 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до розрахунку заборгованості за договором № б/н від 11.01.2019 загальний залишок заборгованості за наданим кредитом становить 75 854,52 грн (а.с. 7-9).

Судом встановлено, що ОСОБА_1 отримав кредитні кошти та користувався ними, що підтверджується наданою випискою руху коштів за період з 14.01.2019 року по 22.12.2020 року. (а.с.73-79).

Проте, з наданої позивачем виписки по картці та розрахунку вбачається, що з картки відповідача було списано відсотки у загальній сумі 24 019.61 грн (2446.01+2300.67+2095.07+1996.70+1760.68+1694.70+1520.11+1627.51+1595.86+1138.31+725.35+588.10+718.07+736.13+799.90+1417.58+580.22+278.64).

Враховуючи викладене, оскільки в суму тіла кредиту 75854.52 грн, яку просив стягнути позивач, входять і відсотки, які були нараховані відповідачу, що підтверджується випискою руху коштів від 25.11.2021 року, про стягнення яких позивач не просив, колегія суддів вважає за необхідне відмовити у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача заборгованості за частиною тіла кредиту, які фактично є відсотками.

Враховуючи факт отримання кредитних коштів та їх використання відповідачем, колегія суддів приходить до висновку, що Банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

Відповідно до виписки про рух коштів по картці відповідача встановлено, що останній користувався кредитною карткою.

Відповідно до розрахунку банку, сума заборгованості відповідача за тілом кредиту становить 75 854.52 грн. Враховуючи, що до цієї суми включено проценти, утримані банком, у загальному розмірі 24 019.61 грн, то з відповідача на користь банку підлягає стягненню сума заборгованості у розмірі 51 834,91 грн (75 854.52 грн - 24 019.61 грн).

Встановивши факт отримання відповідачем кредиту, який останнім не спростовано, колегія приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з ОСОБА_1 на користь банку заборгованості за тілом кредиту в розмірі 51 834,91 грн.

На викладене суд першої інстанції уваги не звернув, у повному обсязі не встановив фактичні обставини, в зв`язку із чим дійшов передчасного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог Банку в повному обсязі.

Оскаржуване рішення як таке, що суперечить нормам матеріального та процесуального права підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення вимог Банку.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з на користь Акціонерного товариства «Акцент-Банк» підлягає стягненню судовий збір в розмірі 3877,73 грн.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 376 ЦПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Акцент-Банк»задовольнити частково.

Рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 08 квітня 2022 року скасувати.

Позовні вимоги Акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Акцент-Банк» заборгованість за простроченим тілом кредиту у розмірі 51 834,91 грн.

У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Акцент-Банк» судовий збір в розмірі 3877,73 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Судді: Н.М. Деркач

М.М. Пищида

І.Ю. Ткаченко