РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №568/721/21

Провадження №2/568/54/22

04 серпня 2022 р. м.Радивилів

Радивилівський районний суд Рівненської області

в складі головуючої судді Троцюк В.О.

за участю секретаря Гуменюк Г.В.

представника позивача адвоката Шевчук В.М.

розглянувши у судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права на земельну ділянку (пай) в порядку спадкування за заповітом , -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Крупецької сільської ради, в якому просить визнати за ним в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , право на земельну частку (пай), що належала померлій відповідно до сертифікату про право на земельну частку (пай) серія РВ №0189650 від 18.11.1997 року.

Позов обгрунтовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помела ОСОБА_3 , після смерті якої відкрилася спадщина на належне їй майно. За життя, ОСОБА_3 зробила заповітне розпорядження на випадок своєї смерті, яким заповіла своєму племіннику ОСОБА_1 все належне їй майно. 24 вересня 2013 року позивач звернувся до Радивилівської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті тітки ОСОБА_3 . Постановою завідувача Радивилівської державної нотаріальної контори від 10.09.2019 року ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на майно, що належало померлій ОСОБА_3 , в зв`язку з тим, що ним не було подано правовстановлюючого документа на спадкове майно, а подано лише копію сертифікату про право на земельну частку (пай) серія РВ №0189650, виданого Радивилівською районною державною адміністрацією 18.11.1997 року. Про втрату сертифікату про право на земельну частку (пай) було розміщено оголошення в місцевій газеті «Прапор Перемоги». За вказаних обставин позивач просить суд визнати за ним право на земельну частку (пай), як спадкове майно після смерті ОСОБА_3 .

Ухвалою судді Радивилівського районного суду Рівненської області від 26 травня 2021 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків.

03.06.2021 року ОСОБА_1 подав до суду заяву про усунення недоліків. вказаних в ухвалі суду.

Ухвалою суду від 17 червня 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження, вирішено проводити її розгляд за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

05 жовтня 2021 позивачем подано заяву про уточнення позовних вимог.

На запит суду державним нотаріусом Радивилівської районної нотаріальної контори Забожною Л.Л. надано копію спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_3 .

Після ознайомлення з матеріалами спадкової справи, за клопотанням представника позивача до участі у справі залучено до участі у справі належного відповідача ОСОБА_2 , який 02.04.2013 року звернувся до Радивилівської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_3 .

Ухвалою суду від 10 травня 2022 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Представник позивача адвокат Шевчук В.М. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, з підстав викладених в позовній заяві.

ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, подавши заяву про розгляд справи за його відсутності.

Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Керуючись ст. 223 ЦПК України, суд вважає можливим провести судове засідання без участі сторін на підставі наявних у справі доказів.

Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, перевіривши фактичні обставини справи, наявні докази в їх сукупності та взаємозв`язку суд з врахуванням того, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, приходить до наступного висновку.

Частиною 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 р. №2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" роз`яснено, що відповідно до статей 55, 124 Конституції України та статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У п.33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі "Христов проти України" суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав.

Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У справі Bellet v. France Суд зазначив, що"стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права".

Правилами ст.12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч.5 ст.81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , яке повторно видане 13 червня 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Радивилівського районного управління юстиції у Рівненській області. (а.с.5)

За життя ОСОБА_3 зробила заповітне розпорядження на випадок своєї смерті, яким заповіла племіннику ОСОБА_1 належне їй майно, що підтверджується копією дублікату заповіту вчиненого 13 лютого 1998 року ОСОБА_3 , посвідченого заступником голови Теслугівської сільської ради Радивилівського району Рівненської області. (а.с.9)

Рішенням Радивилівського районного суду від 06.09.2013 року ОСОБА_1 визначено додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_1 звернувся до державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, що підтверджується копією спадкової справи № 44/2013 року заведеною після смерті ОСОБА_3 .

Як вбачається з постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 10.09.2019 року, яка винесена державним нотаріусом Радивилівської державної нотаріальної контори Забожною Л.Л., підставою для відмови ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 стало те, що спадкоємець не надав нотаріусу правовстановлюючий документ на спадкове майно - сертифікат про право на земельну частку (пай).

Позивач в позовній заяві стверджує, що сертифікат про право на земельну частку (пай) втрачено. Про втрату сертифікату про право на земельну частку (пай) №0189650 розміщено оголошення в місцевій газеті «Прапор Перемоги» №40 від 27.09.2013 року. (а.с.24, 25)

При ознайомлені з матеріалами спадкової справи, судом встановлено, що ОСОБА_2 02.04.2013 року звернувся до звернувся до державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_3 (а.с.55)

Рішенням Радивилівського районного суду від 26 грудня 2012 року ОСОБА_2 визначено додатковий строк на прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . (а.с.57)

ОСОБА_2 , для визнання належного померлій ОСОБА_3 майна, нотаріусу було надано дублікат сертифікату про право на земельну частку (пай) серія РВ №0187450, виданого Радивилівською районною державною адміністрацією 13.09.2012 року. (а.с.68)

На запит державного нотаріуса Радивилівської районної державної нотаріальної контори до відділу Держземагенства у Радивилівському районі щодо видачі ОСОБА_1 дубліката сертифікату про право на земельну частку (пай) серія РВ №0189650, повідомлено, що дублікат вказаного сертифікату було 16.09.2012 року за №0187450 видано ОСОБА_2 (а.с. 79. 80-81)

Державним нотаріусом Радивилівської районної державної нотаріальної контори Забожною Л.Л. було роз`яснено ОСОБА_2 положення ст..1241 ЦК України та право оскарження заповіту ОСОБА_3 про що свідчить його заява, що міститься в спадковій справі №44/2013. (а.с.82, 83)

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом .

Згідно зі ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Ст. 1297 ЦК України передбачає обов`язок спадкоємця звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається на ім`я кожного з них, із зазначенням імені та частки у спадщині інших спадкоємців.

Відповідно до ст. 1298 ЦК України свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини.

Ст.ст. 34, 66 Закону України "Про нотаріат" передбачено, що видача свідоцтв про право на спадщину відноситься до повноважень нотаріусів, у встановлений законом строк для оформлення спадкової маси, до складу якої входить нерухоме майно, спадкоємці зобов`язані звернутись до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини та з пакетом документів, які підтверджують такі факти: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства, якщо має місце спадкування за законом, прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину, надавши свідоцтво про смерть спадкодавця, документи, підтверджуючі родинні зв`язки з померлим та правовстановлюючі документи на спадкове майно, на яке видається свідоцтво про право на спадщину.

Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України).

Відповідно до ст.67 Закону України "Про нотаріат", свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини.

Якщо документи, що засвідчують право власності на нерухоме майно, існували, проте були втрачені власником та не можуть бути відновлені в передбаченому законом порядку, застосуванню підлягає ст. 392 ЦК України, відповідно до якої позов про визнання права власності може бути пред`явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності.

Як вбачається з матеріалів справи, відділом Держземагенства у Радивилівському районі ОСОБА_2 було видано дублікат сертифікату про право на земельну частку (пай) серія РВ №0189650. Вказане також підтверджується матеріалами спадкової справи №44/213, заведеної після смерті ОСОБА_3 , де міститься засвідчена державним нотаріусом копія дублікату сертифікату про право на земельну частку (пай) №0187450, виданого Радивилівською районною державною адміністрацією 13.09.2012 року.

Позивачем не вказано та не доведено втрату правовстановлюючих документів на спірне спадкове майно, а також не зазначено інших обставин, які б перешкоджали оформленню спадщини в органах нотаріату.

Окрім того, позивачем не надано доказів на підтвердження родинних стосунків з померлою ОСОБА_3 , яка, відповідно складеного заповіту, заповіла все своє майно племіннику.

Європейський суд з прав людини не раз висловлювався, що право на суд не є абсолютним, а судового розгляду потребують ті справи, в яких є «спір» про «право», реальний і серйозний, який може стосуватися як самого існування права, так і сфери його дії (справа Спорронґ і Льоннрот проти Щвеції). Результат проваджень має бути значущим для відповідного права (наприклад, Ulyanov v. Ukraine (dec.) (Ул`янов проти України)).

Якби навіть такі перешкоди існували, або якщо належні правовстановлюючі документи, які колись були видані на спадкове майно були втрачені, спадкоємець ОСОБА_1 мав би застосувати заходи щодо відновлення таких документів для отримання свідоцтва про право на спадщину у встановленому законом порядку.

Крім того, необхідно звернути увагу на те, що Європейський суд з прав людини в своїй практиці (рішення від 09.10.1979 року в справі Ейрі (пункт 24), рішення від 13.05.1980 року в справі Артіко проти Італії (пункт 35), рішення від 30.05.2013 року в справі Наталія Михайленко проти України (пункт 32) визначає, що Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод призначена для гарантування не теоретичних або примарних прав, а прав практичних та ефективних.

Відповідно до ст. 50 ЗУ «Про нотаріат», нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Таким чином, може відбуватися оскарження нотаріальної дії, відмови у вчиненні нотаріальної дії або ж нотаріального акта.

Оскарження нотаріальної дії можливе, якщо особа вважає, що така дія була вчинена неправомірно. Оскарження ж відмови у такому вчиненні матиме місце у разі, якщо особа вважає, що нотаріус неправомірно відмовив у вчиненні нотаріальної дії.

Таким чином, суд вважає, що позивачем не було застосовано усіх передбачених законом заходів для оформлення права на спадкове майно у встановленому законом порядку, тому заявлений позивачем позов не є належним способом захисту його прав. У зв`язку з цим, суд приходить до висновку, що викладене є підставою для відмови в задоволенні позову, а визнання позову відповідачем суперечить чинному законодавству

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, зокрема, у разі відмови в позові - на позивача.

Таким чином, суд вважає за необхідне понесені позивачем судові витрати по справі залишити за ним.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 76-81, 89, 141, 263-265, 268, 273, 352, 354 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права на земельну ділянку (пай) в порядку спадкування за заповітом відмовити.

Апеляційна скарга подається до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду;

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення виготовлено 15.08.2022 року.

Суддя В.О. Троцюк