ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1901/22 Справа № 209/752/19 Суддя у 1-й інстанції - Шендрик К. Л. Суддя у 2-й інстанції - Городнича В. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого - Городничої В.С.,

суддів: Лаченкової О.В., Петешенкової М.Ю.,

при секретарі Панасенко С.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на заочне рішення Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 08 вересня 2020 року у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення кредитором заборгованості спадкодавця,

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2019 року року АТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з вищезазначеним позовом, який в подальшому уточнив, в обґрунтування якого посилалось на те, що 23 травня 2011 року між банком та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір № б/н, згідно до якого остання отримала кредит в розмірі 8 000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла.

Спадкоємцями, які постійно проживали із спадкодавцем на час відкриття спадщини є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Посилаючись на ч. 3 ст. 1268 ЦК України, зазначає, що спадкування обов`язків відбулось.

Станом на 06 січня 2018 року заборгованість за кредитним договором № б/н від 23 травня 2011 року становить 99 566,72 грн, яка складається з наступного: 7 997,03 грн заборгованість за кредитом; 88 135,10 грн заборгованість за відсотками; 3 434,59 грн заборгованість з пені.

Позивач просить стягнути з відповідачів заборгованість за кредитним договором у розмірі 99 566,72 грн, оскільки останні на час смерті боржника проживали та були зареєстровані разом з ним, тому прийняли спадщину і повинні відповідати за його зобов`язаннями.

У зв`язку з чим просило суд стягнути з відповідачів на їх користь заборгованість у розмірі 99 566,72 грн за кредитним договором № б/н від 23 травня 2011 року та судовий збір.

Заочним рішенням Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 08 вересня 2020 року у задоволенні позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , про стягнення кредитором заборгованості спадкодавця відмовлено в повному обсязі.

Не погодившись з таким рішенням, АТ КБ «ПриватБанк» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального та матеріального права, а також не повне з`ясування обставин справи, які мають значення для вирішення справи, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_1 не скористався своїм правом, передбаченим ст. 360 ЦПК України щодо подання відзиву на апеляційну скаргу.

Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу АТ КБ «ПриватБанк» задовольнити частково, а оскаржуване рішення суду в частині вирішення позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2 , про стягнення кредитором заборгованості спадкодавця скасувати із закриттям провадження у справі у цій частині, а в іншій частині рішення суду залишити без змін, з огляду на таке.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 23 травня 2011 року між банком та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір № б/н, згідно до якого остання отримала кредит в розмірі 8 000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, що підтверджується заявою на отримання кредиту та довідкою з умовами кредитування (а.с. 12, 13).

Боржник зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконала, у зв`язку з чим станом на 06 січня 2018 року заборгованість за кредитним договором № б/н від 23 травня 2011 року становить 99 566,72 грн, яка складається з наступного: 7 997,03 грн заборгованість за кредитом; 88 135,10 грн заборгованість за відсотками; 3 434,59 грн заборгованість з пені, що підтверджується наданими позивачем розрахунками (а.с. 10-11, 181-186).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла, що підтверджується копією актового запису про смерть № 42 від 10 січня 2018 року (а.с. 105).

Разом з померлою ОСОБА_3 за адресою її реєстрації: АДРЕСА_1 були зареєстровані: ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , що підтверджується довідкою № 1/6524 від 06 березня 2018 року (а.с. 113).

Відповідачу ОСОБА_1 постановою державного нотаріуса Другої Кам`янської державної нотаріальної контори Бурдік С.С. від 15.08.2018 року було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої ОСОБА_3 (а.с. 114).

Відповідно до заяви ОСОБА_1 про прийняття спадщини (а.с. 108), інших спадкоємців за законом після смерті ОСОБА_3 немає.

Вирішуючи спір по суті суд першої інстанції виходив з того, що відповідачі, у визначений законом спосіб, у спадщину не вступили, свідоцтва про отримання спадщини за законом або за заповітом не отримували.

Колегія суддів не в повній мірі погоджується з висновками суду першої інстанції враховуючи наступне.

Щодо позовних вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором з ОСОБА_1 .

Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ч. 1 ст. 1281 ЦК України, спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги.

Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги (ч. 2 ст. 1281 ЦК України, в редакції, чинній на час спірних правовідносин).

Відповідно до ч. 4 ст. 1281 ЦК України, в редакції, чинній на час спірних правовідносин, кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

Статтею 1282 ЦК України встановлено, що спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

У разі смерті фізичної особи, боржника за зобов`язанням у правовідносинах, що допускають правонаступництво у порядку спадкування, обов`язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи її спадкоємця, тобто відбувається передбачена законом заміна боржника у зобов`язанні, який несе відповідальність у межах вартості майна, одержаного у спадщину.

Таким чином, правовідносини, що виникли між банком та боржником (який помер), після його смерті трансформуються у зобов`язальні правовідносини, що виникли між кредитодавцем та спадкоємцями боржника і вирішуються у порядку положень статті 1282 ЦК України.

При вирішенні спорів про стягнення заборгованості за вимогами кредитора до спадкоємців боржника, для правильного вирішення справи необхідно встановлювати такі обставини:

- чи пред`явлено вимогу кредитором спадкодавця до спадкоємців боржника у строки, визначені частинами другою та третьою статті 1282 ЦК України, оскільки у разі пропуску таких строків, на підставі частини четвертої статті 1281 ЦК України кредитор позбавляється права вимоги;

- коло спадкоємців, які прийняли спадщину;

- при дотриманні кредитором строків, визначених статтею 1282 ЦК України, та правильному визначенні кола спадкоємців, які залучені до участі у справі як відповідачі, встановити дійсний розмір вимог кредитора (перевіряє розрахунок заборгованості станом на день смерті боржника, який є днем відкриття спадщини);

- при доведеності та обґрунтованості вимог кредитора боржника, встановити обсяг спадкового майна та його вартість, визначивши тим самим межі відповідальності спадкоємця (спадкоємців) за боргами спадкодавця відповідно до частини першої статті 1282 ЦК України.

Відповідна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 18 вересня 2019 року у справі № 640/6274/16-ц (№61-25487св18).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла, що підтверджується копією актового запису про смерть № 42 від 10 січня 2018 року (а.с. 105).

Разом з померлою ОСОБА_3 за адресою її реєстрації: АДРЕСА_1 були зареєстровані: ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , що підтверджується довідкою № 1/6524 від 06 березня 2018 року (а.с. 113).

Право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).

Відповідно до частини третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого у статті 1270 ЦК, він не заявив про відмову від неї.

Згідно з частиною першою статті 1269 ЦК України, у редакції на час виникнення спірних правовідносин, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Відповідно до пункту 211 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України затвердженої наказом міністерства юстиції України від 03 березня 2004 року № 20/5, у редакції, чинній на час відкриття спадщини, свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям, що прийняли спадщину, тобто тим, які постійно проживали разом зі спадкодавцем чи подали заяву нотаріусу про прийняття спадщини. Доказом постійного проживання разом зі спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом зі спадкодавцем; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем.

Колегія суддів зазначає, що саме реєстрація спадкоємця за місцем проживання спадкодавця на час смерті спадкодавця свідчить про «автоматичне прийняття спадкоємцем спадщини».

Таким чином спадкоємцю достатньо звернутись до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини і надати паспорт із реєстрацією за місцем проживання спадкодавця, і нотаріус буде вважати цього спадкоємця таким, що прийняв спадщину.

Враховуючи викладене, колегія суддів зауважує, що реєстрація місця проживання, є достатньою обставиною для визнання спадкоємця таким, який прийняв спадщину за правилами частини третьої статті 1268 ЦК України.

Разом з тим, як видно з матеріалів справи, відповідачу ОСОБА_1 постановою державного нотаріуса Другої Кам`янської державної нотаріальної контори Бурдік С.С. від 15.08.2018 року було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої ОСОБА_3 (а.с. 114).

Враховуючи вказану обставину, колегія суддів приходить до висновку, що ОСОБА_1 не є належним відповідачем у вказаній справі, а тому погоджується з висновком суду в цій частині про відмову у задоволенні позовних вимог кредитора, оскільки ОСОБА_1 , у визначений законом спосіб, у спадщину не вступив.

Разом з тим, колегія суддів не може погодитися з висновком суду першої інстанції в частині вирішення позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2 , про стягнення кредитором заборгованості спадкодавця, з наступних підстав.

Згідно матеріалів справи, відповідач ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується відповідю Дніпровського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області №2586/20.23-24 від 03.12.2021р. (т. 2 а.с. 48-49).

Позовна заява АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , про стягнення кредитором заборгованості спадкодавця надійшла до суду першої інстанції 05 березня 2019 року.

Ухвалою Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 15 квітня 2019 року відкрито провадження у справі за вищевказаною позовною заявою та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 01 квітня 2020 року закрито підготовче провадження та справу призначено до розгляду по суті.

Так, згідно з ч. 4 ст. 25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 37 ЦПК України, у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії цивільного процесу.

Процесуальне правонаступництво це заміна сторони або третьої особи (правопопередника) іншою особою (правонаступником) у зв`язку з вибуттям із процесу суб`єкта спірного або встановленого рішенням суду правовідношення, за якої до правонаступника переходять усі процесуальні права та обов`язки правопопередника і він продовжує в цивільному судочинстві участь останнього.

Процесуальне правонаступництво між відповідачем та його спадкоємцями у порядку ст. 37 ЦПК України допускається, якщо на момент відкриття провадження у справі цивільна правоздатність відповідача не припинилася.

Процесуальне правонаступництво у разі смерті фізичної особи можливе в порядку ст. 37 ЦПК України шляхом залучення правонаступника, а не зміни відповідача, однак лише за умови, що фізична особа померла після відкриття провадження у справі.

Водночас, як вбачається з матеріалів даної справи, ОСОБА_2 , помер ще до відкриття провадження у справі судом першої інстанції.

Суд зважає, що ЦПК України не містить норм, які б передбачали здійснення провадження у справах щодо осіб, які померли до відкриття провадження у справі. Норми ст. 55 ЦПК України визначають порядок процесуального правонаступництва лише у тих справах, де сторона учасник процесу, вибула з певних причин, у тому числі й у зв`язку зі смертю після відкриття провадження у справі.

Нормами ч. 6 ст. 13 Законом України «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

У своїй постанові Велика Палата Верховного суду в постанові від 07 квітня 2020 року у справі № 473/1433/18 (14-35цс20) зазначила, що Цивільне-процесуальне законодавство України не містить норм, які б передбачали здійснення провадження у справах щодо осіб, які померли до відкриття провадження у справі.

Отже, ЦПК України визначає порядок процесуального правонаступництва лише у тих справах, де сторона учасник процесу, вибула з певних причин, у тому числі й у зв`язку зі смертю після відкриття провадження у справі. У позовному провадженні процесуальне правонаступництво відбувається в тих випадках, коли права або обов`язки одного із суб`єктів спірного матеріального правовідношення в силу тих або інших причин переходять до іншої особи, яка не брала участі у цьому процесі. Тобто, процесуальне правонаступництво тісно пов`язане з матеріальним, оскільки процесуальне правонаступництво передбачає перехід суб`єктивного права або обов`язку від однієї особи до іншої в матеріальному праві. При цьому, не залежно від підстав матеріального правонаступництва, процесуальне правонаступництво допускається лише після того, як відбудеться заміна в матеріальному право відношенні.

Таким чином, процесуальне правонаступництво у разі смерті фізичної особи в порядку ст. 55 ЦПК України можливо лише шляхом залучення правонаступника померлої сторони за умови, що смерть фізичної особи настала після звернення позивача до суду та відкриття провадження у справі, адже залучення правонаступників особи, яка померла до відкриття провадження у справі, суперечить принципам цивільного судочинства.

Згідно із ч. 1 ст. 377 ЦПК України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу.

За таких обставин, оскільки чинним законодавством України не передбачено судового вирішення спору з особою, яка до відкриття провадження у справі померла та правоздатність якої, відповідно до вимог ст. 25 ЦК України, припинена, та в силу вказаного вище не могла бути стороною у справі, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржуване рішення суду першої інстанції в частині вирішення позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2 , про стягнення кредитором заборгованості спадкодавця підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі у цій частині.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга АТ КБ «ПриватБанк» підлягає частковому задоволенню, а рішення суду - скасуванню з ухваленням нової постанови, якою заочне рішення суду в частині вирішення позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2 , про стягнення кредитором заборгованості спадкодавця скасувати із закриттям провадження у справі у цій частині, а в іншій частині рішення суду залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 259, 367, 374, 375, 377 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Заочне рішення Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 08 вересня 2020 року в частині вирішення позовних вимог Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення кредитором заборгованості спадкодавця скасувати із закриттям провадження у справі у цій частині.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: В.С. Городнича

Судді: О.В. Лаченкова

М.Ю. Петешенкова