КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа 361/3379/20 Головуючий у І-й інстанції - Василишин В.О.
апеляційне провадження № 22-ц/824/8280/2022 Доповідач Заришняк Г.М
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2022 року Київський апеляційний суд в складі суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого - Заришняк Г.М.

Суддів - Кулікової С.В., Рубан С.М.

розглянув у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 26 січня 2022 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Військова частина НОМЕР_1 , про стягнення грошового забезпечення військовослужбовця,-

В С Т А Н О В И В :

У травні 2020 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до АТ «КБ «ПриватБанк» про визнання незаконними дії Банку щодо автоматичного списання коштів; стягнення безпідставно списаних грошових коштів в сумі - 33 643 грн. 74.

В обґрунтування позову зазначав, що позивач ОСОБА_1 у період з 28 листопада 2016 року по 06 січня 2017 року безпосередньо приймав участь у антитерористичній організації, що проводилася на території Донецької та Луганської областей.

Наказом Міністерства Оборони України від 28 листопада 2016 року №352 ОСОБА_1 зараховано до списків особового складу військової частини польова пошта НОМЕР_2 . За ведення військової служби у період з листопада 2016 року по лютий 2017 року позивачу нараховане грошове забезпечення в сумі 33 643 грн. 74 коп. Вказана сума перерахована на рахунок позивача в АТ «КБ «ПриватБанк». Вказані кошти Банком одноособово стягнуто з карткового рахунку позивача у розмірі - 100 % від суми грошового забезпечення на погашення кредитної заборгованості.

З метою з`ясування підстав списання грошових коштів позивач звернувся до відповідача. Так, листом від 28 листопада 2018 року АТ «КБ «ПриватБанк» повідомив ОСОБА_1 , що грошові кошти списані у рахунок погашення заборгованості, яка виникла через порушення ним умов кредитного договору від 03 лютого 2012 року.

Разом з тим, позивач зазначав, що рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області у справі № 361/2204/18 визнано виконавчий напис, вчинений 08 листопада 2017 року приватним нотаріусом про стягнення із ОСОБА_1 на користь АТ «КБ «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором № б/н від 03 лютого 2012 року таким, що не підлягає виконанню.

Позивач вважав, що відповідач безпідставно проводить бездоговірне списання коштів з належного йому карткового рахунку, на якому знаходяться кошти отримані, як заробітна плата.

Посилаючись на викладене, просив задовольнити позов.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 26 січня 2022 року у задоволені позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За змістом ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Ухвалою Київського апеляційного суд від 12 липня 2022 року дану справу призначено в порядку письмового провадження у відповідності до ч.1 ст. 369 ЦПК України.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність й обґрунтованість постановленого рішення суду в цій частині, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Звертаючись з даним позовом до суду, позивач посилається на те, що виплачене йому грошове забезпечення у розмірі - 33 643 грн. 74 коп. було незаконно списано із його карткового рахунку, відкритого у АТ «КБ «ПриватБанк», в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 03 лютого 2012 року.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено належними доказами факту списання вказаних коштів, а з наданої до суду інформації АТ «КБ «ПриватБанк» у ОСОБА_1 відсутній відкритий рахунок зарплатних карт.

Колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи і це було встановлено судом, що згідно із довідкою № 336 від 27 лютого 2017 року, виданою військовою частиною польова пошта НОМЕР_3 , солдат ОСОБА_1 дійсно у період з 28 листопада 2016 року по 06 січня 2017 року безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі/районах проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей.

Відповідно до витягу із наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_3 від 28 листопада 2016 року № 352 солдата ОСОБА_1 з 28 листопада 2016 року зараховано до списків особового складу частини, на всі види забезпечення та визнано таким, що з 28 листопада 2016 року справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою з посадовим окладом 530 грн. 00 коп. на місяць. Крім того, наказано виплачувати щомісячну премію 680 % від посадового окладу, надбавку за виконання особливо важких завдань у розмірі 50 % посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років, а також додаткову грошову винагороду у розмірі 60 відсотків місячного грошового забезпечення згідно із постановою Кабінету Міністрів України від 13 березня 2013 року № 161.№1302.

З довідки № 718 від 04 квітня 2017 року, виданої військовою частиною НОМЕР_1 , слідує, що ОСОБА_1 , який проходив службу у в/ч НОМЕР_1 , за період з листопада 2016 року по лютий 2017 року отримав заробітну плату (грошове забезпечення) у розмірі - 33 643 грн. 74 коп. Вказана обставина також підтверджується й довідкою про доходи від 13 березня 2020 року № 337, виданою військовою частиною НОМЕР_1 . Також в даній довідці було зазначено, що грошові кошти виплачені на Приватбанк.

З листа АТ «КБ «ПриватБанк» від 28 листопада 2018 року вбачається, що у ОСОБА_1 відсутні зарплатні карти у АТ «КБ «ПриватБанк». Разом з тим, у вказаному листі було зазначено, що грошові кошти у сумі 33 643,70 грн. були перераховані позивачеві військовою частиною на рахунок АТ КБ «ПриватБанк», який відкритий згідно угоди №SAMDNS95243, з якого було здійснено Банком списання коштів в рахунок погашення заборгованості по кредиту.

Згідно із відповіддю на адвокатський запит № 872 від 02 червня 2021 року, наданою

в/ч НОМЕР_1 , на картковий рахунок ОСОБА_1 у Приватбанку за реєстрами військової частини НОМЕР_1 , а саме: за листопад 2016 року нараховано - 711 грн. 04 коп., перераховано 14 грудня 2016 року - 700 грн. 37 коп., за грудень 2016 року нараховано - 12 762 грн. 01 коп. та перераховано - 3 000 грн. 00 коп. 12 грудня 2016 року 7 110 грн. 40 коп. -13 січня 2017 року 2 651 грн. 61 коп.- 23 січня 2017 року. За січень 2017 року нараховано 7 574 грн. 92 коп., перераховано - 7 024 грн. 39 коп. - 09 лютого 2017 року, 464 грн. 52 коп.- 14 лютого 2017 року, за лютий 2017 року нараховано 12 595 грн. 77 коп. та перераховано суму - 12 437 грн. 69 коп. 28 лютого 2017 року. Дані кошти зараховуються на картковий рахунок по податковому ідентифікаційному номеру. На підтвердження здійснення перерахування надано довідку № 873 від 08 червня 2021 року.

Враховуючи наведене, висновок суду першої інстанції про те, що позивачем не доведено належними доказами факту списання вказаних коштів не ґрунтується на зібраних у матеріалах справи доказах.

Судом також встановлено, що 03 лютого 2012 року між ОСОБА_1 та

ПАТ «КБ «ПриватБанк» укладено договір про відкриття та обслуговування карткового рахунку, за умовами якого надано кредитну картку з встановленим поновлювальним фінансовим лімітом.

З матеріалів справи також слідує, що 08 листопада 2017 року приватним нотаріусом КМНО Швецем Р.О. вчинено виконавчий напис № 19124 про стягнення із ОСОБА_1 на користь ПАТ «КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 03 лютого 2012 року у розмірі - 59 083 грн. 52 коп. та витрати на вчинення цього виконавчого напису у розмірі - 1 800 грн. 00 коп. Вказаний виконавчий напис перебував на виконанні у органах державної виконавчої служби. Відомості щодо проведеного стягнення за вказаним виконавчим написом до суду надані не були.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 07 травня 2019 року, що набрало законної сили 07 червня 2019 року, визнано виконавчий напис, вчинений 08 листопада 2017 року приватним нотаріусом КМНО Швецем Р.О., який зареєстрований у реєстрі № 19124, про стягнення із ОСОБА_1 на користь ПАТ «КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 03 лютого 2012 року у розмірі - 59 083 грн. 52 коп. та витрати на вчинення цього виконавчого напису у розмірі - 1 800 грн. 00 коп. таким, що не підлягає виконанню.

Частинами 1 і 4 статті 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Положення цього конституційного принципу закріплені у ст.ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України.

За змістом ст.ст. 179, 192 ЦК України грошові кошти є речами, що виконують роль загального еквіваленту та платіжного засобу. Відносно них можуть виникати цивільні права та обов`язки.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Частинами 1, 2 ст. 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).

В силу ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

За правилом ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Частиною 1 статті 55 Закону України від 7 грудня 2000 року № 2121-ІІІ «Про банки і банківську діяльність» визначено, що відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком.

Відповідно до ч. 1 ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Договір банківського рахунку укладається для відкриття клієнтові або визначеній ним особі рахунка у банку на умовах, погоджених сторонами (ч. 1 ст.1067 ЦК України).

В силу ч. 2 ст. 1068 ЦК України банк зобов`язаний зарахувати грошові кошти, що надійшли на рахунок клієнта, в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не встановлений договором банківського рахунка або законом.

Статтею 1071 ЦК України передбачено, що банк може списати грошові кошти з рахунка клієнта на підставі його розпорядження. Грошові кошти можуть бути списані з рахунка клієнта без його розпорядження на підставі рішення суду, а також у випадках, встановлених законом, договором між банком і клієнтом або умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку.

Відповідно до підпунктів 1, 6 пункту 21.1 статті 21 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» ініціювання переказу проводиться шляхом подання ініціатором до банку, в якому відкрито його рахунок, розрахункового документа; ініціювання переказу здійснюється шляхом подання отримувачем платіжної вимоги при договірному списанні.

Згідно пунктів 26.1 та 26.3 статті 26 вказаного Закону платник при укладенні договорів із банком має право передбачити договірне списання грошей із своїх рахунків на користь банку платника та/або третіх осіб. Договірне списання здійснюється за платіжною вимогою отримувача або за меморіальним ордером, оформленим банком.

За змістом пункту 1.7 Інструкції про безготівкові розрахунки в національній валюті від 21 січня 2004 року № 22, затвердженої постановою Національного банку України від 21 січня 2004 року, кошти з рахунків клієнтів банки списують лише за дорученнями власників цих рахунків (включаючи договірне списання коштів згідно з главою 6 цієї Інструкції) або на підставі розрахункових документів стягувачів згідно з главами 5 та 12 цієї Інструкції.

Згідно з пунктом 6.5 Інструкції, якщо кредитором за договором є банк, що обслуговує платника, то право цього банку на здійснення договірного списання передбачається в договорі банківського рахунку або іншому договорі про надання банківських послуг. Договір може містити інформацію, яка потрібна банку для списання ним коштів з рахунку платника. Банк, що обслуговує платника, здійснюючи на підставі договору банківського рахунку або іншого договору про надання банківських послуг договірне списання коштів з рахунку платника, оформляє меморіальний ордер, у реквізиті «призначення платежу» якого зазначає номер, дату договору, яким передбачено можливість застосування договірного списання.

Пунктом 46 Розділу ІІІ Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України передбачено, що меморіальні документи застосовуються банками для здійснення і відображення в обліку операцій банку і його клієнтів за безготівковими розрахунками відповідно до нормативно-правових актів Національного банку.

Відповідно до п. 47 розділу ІІІ цього Положення внутрішньобанківські операції оформляються меморіальними ордерами та іншими документами, що складаються банками відповідно до вимог нормативно-правових актів Національного банку і внутрішніх процедур банку.

З матеріалів справи слідує, що позивач ОСОБА_1 не давав Банку розпорядження щодо списання коштів з його рахунку, Умови та правила надання банківських послуг підпису останнього не містять, не передбачено таке право банку і в заяві-анкеті про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, на які посилається Банк. Таким чином застосування банком п. 2.1.3.5 Умов та правил, які були актуальні на день підписання анкети - заяви та розміщені на сайті банку, для списання коштів із рахунку позивача без згоди останнього не можна вважати обґрунтованим.

Матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Умови розумів позивач, ознайомився та погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, що мало місце 03 лютого 2012 року.

Таким чином, у суду відсутні докази про укладення АТ КБ«Приватбанк» і ОСОБА_1 договору, за умовами якого останній доручав банку списувати грошові кошти з рахунку клієнта без його розпорядження. Цю обставину АТ КБ «Приватбанк» не довело.

Враховуючи наведене, рішення суду підлягає скасуванню з постановленням нового рішення про задоволення позову.

У відповідності до ст. 141 ЦПК України з АТ КБ «ПриватБанк» підлягає стягненню судовий збір в сумі 1261 грн. 20 коп. на користь позивача.

Керуючись ст.ст.367, 374, 376, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 26 січня 2022 року- скасувати та ухвалити нову постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати незаконними дії Акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» щодо автоматичного списання коштів.

Стягнути з Акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк»() на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_4 ) безпідставно списані грошові кошти в сумі 33 643 грн. 74 коп.

Стягнути з Акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк»() в дохід держави судовий збір в сумі 1261 грн. 20 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді: