ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4676/22 Справа № 184/1213/19 Суддя у 1-й інстанції - Томаш В. І. Суддя у 2-й інстанції - Зубакова В. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2022 року м.Кривий Ріг

Справа № 184/1213/19

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Зубакової В.П.

суддів - Бондар Я.М., Остапенко В.О.

секретар судового засідання - Євтодій К.С.

сторони:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідачі - Акціонерне товариство «Покровський гірничо-збагачувальний комбінат», Головне управління державної праці у Дніпропетровській області, Головний державний експерт з умов праці Дніпропетровської області,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку спрощеного позовного провадження, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України без фіксації судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 04 травня 2022 року, яка постановлена суддею Томашем В.І. у місті Покрові Дніпропетровської області (відомості щодо дати складання повного судового рішення в матеріалах справи відсутні), -

В С Т А Н О В И В:

У червні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Покровський гірничо збагачувальний комбінат» (надалі ПАТ «ПГЗК», ПАТ «Покровський гірничо-збагачувальний комбінат»; на теперішній час Акціонерне товариство «Покровський гірничо-збагачувальний комбінат»), Головного управління державної праці у Дніпропетровській області, заступника головного лікаря з експертизи м. Покров Дніпропетровської області Мельниченка Михайла Михайловича, третя особа Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області, про зобов`язання вчинити певні дії.

Рішенням Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 15 січня 2020 року, яке залишене без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 21 квітня 2020 року, в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ПАТ «Покровський гірничо збагачувальний комбінат», Головного управління державної праці у Дніпропетровській області, заступника головного лікаря з експертизи м.Покров Дніпропетровської області Мельниченка Михайла Михайловича, третя особа Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області про зобов`язання вчинити певні дії, а саме: зобов`язання Публічного акціонерного товариства «Покровський гірничо збагачувальний комбінат», Головного управління державної праці у Дніпропетровській області, Головного державного експерта з умов праці Дніпропетровської області провести розслідування обставин і причин виникнення професійного захворювання у ОСОБА_1 та за його результатами видати акт розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання за формою П-4 - відмовлено.

03 березня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про перегляд рішення Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 15 січня 2020 року по нововиявленим обставинам по справі №184/1213/19.

Посилається на те, що рішенням Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 15.01.2020 року було відмовлено у задоволенні його позовних вимог до ПАТ «Покровський гірничо-збагачувальний комбінат», Головного управління державної праці у Дніпропетровській області, Головного державного експерта з умов праці Дніпропетровської області, третя особа Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області про зобов`язання вчинити певні дії та відшкодування моральної та матеріальної шкоди.

Він не погоджується з прийнятим рішенням суду, оскільки вважає його прийнятим з порушенням норм матеріального та процесуального права з огляду на те, що судом не в повній мірі проаналізовано виниклу ситуацію, не в достатній мірі вивчено взаємний зв`язок доказів та окремих документів справи, що змогли б посприяти правильному вирішенню даної справи, приділено неабияку увагу доводам відповідачів та не враховані докази позивача, що загалом призвело до винесення помилкового рішення суду.

Просив суд: переглянути за нововиявленими обставинами рішення Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 15.01.2020 року по справі №184/1213/19 та прийняте рішення, яким задовольнити цивільний позов ОСОБА_1 в повному обсязі; стягнути з ПАТ «Покровський гірничо-збагачувальний комбінат» моральну шкоду у розмірі 500 тис. грн. та матеріальну шкоду в розмірі 1 млн. грн.

Ухвалою Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 04 травня 2022 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд по нововиявленим обставинам рішення Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області по справі №184/1213/19 - відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу суду та прийняти нове рішення, яким задовольнити його цивільний позов у повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржувана постанова суду винесена судом безпідставно, суд взагалі не розглянув його вимоги по суті, проігнорував рішення та постанови судів апеляційної та касаційної інстанції. Наполягає на тому, що для задоволення його позовних вимог та прийняття позитивного справедливого рішення у справі, достатньо трьох документів, а саме: листа Головного лікаря клініки промислової медицини від 08.08.2006 року, виписки з Державної установи інституту «Медицини праці АМН України» від 15.09.2008 року №23777, ухвали Апеляційного суду Дніпропетровської області від 29.08.2017 року про повернення справи до суду першої інстанції.

Зазначає, що він неодноразово звертався до суду із позовними заяви для відновлення справедливості та захисту його порушеного права, однак суди безпідставно закривали провадження та не винесли рішення про задоволення його позову, хоча мали для цього всі підстави.

Наголошує на тому, що через невиконання ПАТ «Покровський гірничо-збагачувальний комбінат» вимог Порядку розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, затвердженого постановою КМУ від 25.08.2004 року №1112, він поніс значні фінансові витрати, тому його вимоги щодо відшкодування матеріальної та моральної шкоди є обгрунтованими та підлягають задоволенню.

У відзиві на апеляційну скаргу, до якого додано докази надсилання копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи, представник відповідача АТ «Покровський гірничо-збагачувальний комбінат» зазначає, що оскаржуване судове рішення є законним та обґрунтованим, в процесі розгляду справи суд не порушив норм ні матеріального, ні процесуального права, а тому ухвалу суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Учасники справи, будучи завчасно належним чином повідомленими про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися, позивач ОСОБА_1 заявив клопотання про розгляд справи за його відсутності (т. 2 а.с. 97 зворот), а інші учасники справи про причини своєї неявки суд не повідомили, що (у відповідності до ч.2 ст. 372 ЦПК України) не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах заявлених позовних вимог, доводів апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що ОСОБА_1 працював у ВАТ «ОГЗК» в період з 1967 року до 1975 року слюсарем-авторемонтником в ремонтній майстерні Автотранспортного цеху, з 1975 року до 1987 року слюсарем з ремонту автомобілів в ремонтній майстерні Автотранспортного цеху, з 1987 року до грудня 2004 року слюсарем з паливної апаратури Автотранспортного цеху ВАТ «ОГЗК», з 2004 року 2005 року слюсарем з ремонту автомобілів Автотранспортного цеху ВАТ «ОГЗК», з 01.04.2005 року по 13.05.2005 року озеленювачем у Зоні відпочинку ВАТ «ОГЗК». 13.05.2005 року позивач був звільнений з посади озеленювача за згодою сторін, відповідно до п.1 ст. 36 КЗпП України, відповідно до наказу №(п)203 від 13.05.2005 року. З 24.05.2005 року став на облік до Орджонікідзевського міського центру зайнятості. Підставою припинення трудового договору була згода сторін (п.1 ст. 36 КЗпП). В період виконання робіт позивач був забезпечений спецодягом згідно з Типовими галузевими нормами безкоштовної видачі спецодягу, спецвзуття та інших засобів індивідуального захисту.

В період роботи на АТ «Покровський гірничо-збагачувальний комбінат» ОСОБА_1 систематично проходив періодичний медичний огляд відповідно до наказу МОЗ України №45 від 31.03.1994 року та додатків №1, №2 наказу МОЗ СРСР №555 від 29.09.1989 року.

За весь час роботи ОСОБА_1 із скаргами на стан свого здоров`я не звертався, підозр на профзахворювання при проходженні періодичного медичного огляду виявлено не було.

При проходженні останнього медичного огляду 20.02.2004 року, відповідно до лікарського висновку на професійну придатність було встановлено, що ОСОБА_1 не може працювати як слюсар з паливної апаратури, але придатний до праці за професією - слюсар з ремонту (п. 5 Карти особи, яка підлягає медичному огляду від 20.02.2004 року).

Для вирішення питання про можливу наявність у ОСОБА_1 професійного захворювання, останній вперше був направлений у клініку Українського науково - дослідного інституту промислової медицини Міністерства охорони здоров`я (м. Кривий Ріг) у лютому 2005 року.

Згідно висновку Центральної експертної комісії №12/422 від 18.03.2008 року зазначено діагноз - бронхіальна астма III, персистирующая, легкий перебіг, однак зазначено, що відсутність клінічних проявів не дозволяє на теперішній час зв`язати захворювання з умовами праці.

Згідно листа ДУ «Український науково-дослідний інститут промислової медицини» від 07 липня 2017 року слідує, що повідомлення про професійне захворювання (отруєння) (форма П-3) на ім`я ОСОБА_1 не складалось, оскільки згідно висновку ЛЕК ДУ «Український науково-дослідний інститут промислової медицини» від 30 червня 2005 року №1279 діагноз професійне захворювання не встановлено.

Рішенням Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 15 січня 2020 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ПАТ «Покровський гірничо збагачувальний комбінат», Головного управління державної праці у Дніпропетровській області, заступника головного лікаря з експертизи м.Покров Дніпропетровської області Мельниченка Михайла Михайловича, третя особа Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області про зобов`язання вчинити певні дії, а саме: зобов`язання Публічного акціонерного товариства «Покровський гірничо збагачувальний комбінат», Головного управління державної праці у Дніпропетровській області, Головного державного експерта з умов праці Дніпропетровської області провести розслідування обставин і причин виникнення професійного захворювання у ОСОБА_1 та за його результатами видати акт розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання за формою П-4 - відмовлено.

Суд першої інстанції, відмовляючи позивачу ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог, виходив з того, що спеціалізованими лікувально-профілактичними установами: Українським науково-дослідним інститутом промислової медицини МОЗ (м.Кривий Ріг) та Інститутом медицини АМН Україні праці Клініка професійних захворювань (м.Київ) зв`язок захворювань ОСОБА_1 з умовами праці не встановлено та не підтверджено, а тому повідомлення за формою П-3 не складалось та на адресу ПАТ «ПГЗК» не направлялось, у зв`язку із чим розслідування причин виникнення професійного захворювання у позивача підприємством не організовувалось, а відтак і акт розслідування за формою П-4 не складався.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 21 квітня 2020 року залишено без змін рішенням Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 15 січня 2020 року.

03 березня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про перегляд рішення Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 15 січня 2020 року по нововиявленим обставинам, яка мотивована тим, що судом не в повній мірі проаналізовано виниклу ситуацію, не в достатній мірі вивчено взаємний зв`язок доказів та окремих документів справи, що змогли б посприяти правильному вирішенню даної справи, приділено неабияку увагу доводам відповідачів та не враховані докази позивача, що загалом призвело до винесення помилкового рішення суду.

Відмовляючи у задоволенні заяви про перегляд додаткового рішення за нововиявленими обставинами, суд першої інстанції виходив з того, що обставини, на які посилається позивач ОСОБА_1 , не є нововиявленими в розумінні Закону, оскільки його доводи зводяться до незгоди з висновками суду по оцінці доказів у справі, переоцінка яких не є підставою для перегляду рішення за нововиявленими обставинами.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Частиною другою статті 423 ЦПК України визначено, що підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: 1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; 2) встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що призвели до ухвалення незаконного рішення у даній справі; 3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.

Не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: 1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; 2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом (частина четверта стаття 423 ЦПК України).

Нововиявлені обставини це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин (частина друга стаття 423 ЦПК України. Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених пунктами 1, 2 частини другої статті 423 ЦПК України, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі. Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

При цьому, неподання стороною або особою, яка бере участь у справі, доказу, про який їй було відомо та який підтверджує відповідні обставини, а також відмова суду у прийнятті доказів не є підставами для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами.

Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених пунктами 1, 2 частини другої статті 423 ЦПК України є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі.

Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

При вирішенні питання про перегляд судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами суд має виходити з визначених частиною другою статті 423 ЦПК України підстав, перелік яких є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає, та дотримання заявником умов, що містяться в статтях 424, 426 ЦПК України.

Європейський суд з прав людини зазначив, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Винятки із цього принципу можуть мати місце лише за наявності підстав, обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру (PONOMARYOV v. UKRAINE, № 3236/03, § 40, ЄСПЛ, 3 квітня 2008 року).

Процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку із нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду. Особа, яка звертається із заявою про скасування рішення, повинна довести, що в неї не було можливості представити цей доказ на остаточному судовому слуханні і що цей доказ є вирішальним. Ця процедура є характерною для правових систем багатьох держав-учасниць. Зазначена процедура сама по собі не суперечить принципу правової визначеності доти, доки вона використовується задля виправлення помилок, допущених під час здійснення правосуддя (PRAVEDNAYA v. RUSSIA, № 69529/01, § 27, 28, ЄСПЛ, 18 листопада 2004 року).

Наведені ОСОБА_1 у заяві обставини щодо перегляду рішення Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 15 січня 2020 року в розумінні статті 423 ЦПК України не є нововиявленими обставинами, за яких може бути скасовано судове рішення за правилами Розділу V Глави 3 ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги про те, що для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 та прийняття позитивного справедливого рішення у справі, достатньо трьох документів, а саме: листа Головного лікаря клініки промислової медицини від 08.08.2006 року, виписки з Державної установи інституту «Медицини праці АМН України» від 15.09.2008 року №23777, ухвали Апеляційного суду Дніпропетровської області від 29.08.2017 року про повернення справи до суду першої інстанції, колегією суддів не приймаються

Так, лист Головного лікаря клініки промислової медицини від 08.08.2006 року та виписка з Державної установи інституту «Медицини праці АМН України» від 15.09.2008 року №23777 не є нововиявленими та були враховані судом при ухваленні рішення Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 15 січня 2020 року.

При цьому, ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 29.08.2017 року цивільну справу №184/81/17-ц було повернуто до суду першої інстанції для виконання вимог ч. 2 ст. 293 ЦПК України, тобто для повернення апеляційної скарги Головного управління державної праці у Дніпропетровській області на ухвалу Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 07 серпня 2017 року, оскільки вказана ухвала суду не підлягає апеляційному оскарженню (т. 1 а.с. 29), що не має правового значення для вирішення даної цивільної справи по суті.

У зв`язку з вищенаведеним колегія суддів вважає, що висновок суду про відмову в задоволенні заяви про перегляд рішення по нововиявлених обставинах ґрунтується на вимогах закону, а доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в суді апеляційної інстанції та спростовуються встановленими обставинами та матеріалами справи.

Аргументи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а стосуються переоцінки доказів, що виходить за межі повноважень суду апеляційної інстанції.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 04 травня 2022 року- залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 30 серпня 2022 року.

Головуючий:

Судді: