СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/9856/22

пр. № 2-о/759/1068/22

17 серпня 2022 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва в складі:

Головуючого судді Твердохліб Ю.О.

за участю секретяря судових засідань Гришиної А.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві у приміщенні суду цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , заінтересована особа: Святошинський районний у м. Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про встановлення факту народження дитини,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2022 року до Святошинського районного суду м. Києва надійшла заява ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , подана їх представником ОСОБА_3 , про встановлення факту народження дитини чоловічої статі - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Сімферополь, АР Крим, Україна, а також встановити дані про його батьків: мати - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянка України; батько - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянин України.

В обґрунтування заяви зазначено, що ІНФОРМАЦІЯ_4 у заявників народилася дитина чоловічої статі - ОСОБА_4 , про що видано свідоцтво про народження так званого Відділу реєстрації народження м.Сімферополь Департаменту запису актів цивільного стану Міністерства юстиції Республіки Крим від 21.06.2022 року НОМЕР_1 .

Заявник не звертався до Святошинського районного у м.Києві відділу державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) з приводу отримання відмови у проведенні реєстрації.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 17.08.2022 року відкрито провадження у справі.

Заявники та їх представник в судове засідання не з`явились, про час та місце слухання справи повідомлені судом належним чином, в заяві просять розглянути справу у їх відсутності, а тому суд вважає можливим розглянути справу за їх відсутності.

Враховуючи те, що сторони до судового засідання не з`явились, суд, керуючись ч.2 ст.247 ЦПК України, розглянув справу без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Вивчивши заяву, дослідивши та оцінивши письмові докази у їхній сукупності, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що заявники є громадянами України, що підтверджується копіями їх паспортів.

Як зазначають заявники ІНФОРМАЦІЯ_4 в м. Сімферополь, АР Крим, Україна у них народився син - ОСОБА_4 , на підтвердження чого надали копію свідоцтва про народження так званого Відділу реєстрації народження м.Сімферополь Департаменту запису актів цивільного стану Міністерства юстиції Республіки Крим від 21.06.2022 року НОМЕР_1 , медичного свідоцтва про народження серії 35 № від 10.06.2022 року.

Згідно ч. 1 ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника.

Наразі здійснити державну реєстрацію народження в органах державної реєстрації актів цивільного стану не має можливості, оскільки наявні у заявників документи не достатні для підтвердження факту народження, оскільки видані на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження.

Даючи оцінку допустимості таких доказів, як документи, що видані органами та установами на тимчасово окупованій території України, слід керуватись положенням частини другої статті 19 Конституції України, якою передбачено. що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» (редакція від 07.05.2022 року), норми якого також стосуються тимчасово окупованої території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя, передбачено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження, смерті, реєстрації (розірвання) шлюбу особи на тимчасово окупованій території, які додаються до заяви про державну реєстрацію відповідного акта цивільного стану.

Разом із тим, під час вирішення питання щодо оцінки доказів у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, необхідно брати до уваги практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до українського законодавства має застосовуватись судами при розгляді справ як джерело права. Так, під час розгляду згаданої категорії справ необхідно враховувати і висновки Європейського суду з прав людини у справах проти Туреччини (зокрема, «Loizidou v Turkey». «Cyprus v. Turkey»), а також Молдови та Росії (зокрема, «Mozer v. the Republic of Moldova and Russia», «Ilascu and Others v. Moldova and Russia»), де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), Європейський суд з прав людини наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони.

Такий висновок Європейського суду з прав людини слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», Європейський суд з прав людини, зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать.

Враховуючи наведену практику Європейського суду з прав людини, а також ключове значення, яке має встановлення факту народження або смерті особи для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявників, рішення суду у такій категорії справ має ґрунтуватись на дотриманні вимог статті 263 ЦПК України щодо повного і всебічного з`ясування обставин справи на підставі всіх поданих особами, які беруть участь у справі, доказів у сукупності, в тому числі з урахуванням документів, які видані органами та установами, що знаходяться на такій території.

Таким чином, документи, видані органами та установами (зокрема, лікарняними закладами), що знаходяться на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, як виняток можуть братись до уваги судом та оцінюватись разом з іншими доказами в їх сукупності та взаємозв`язку під час розгляду справ у порядку статті 317 ЦПК України.

Згідно ч. 4 ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я документи, що підтверджують факт народження. За відсутності документа закладу охорони здоров`я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження.

Згідно ст. 7 Конвенції про права дитини дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім`я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування.

Враховуючи наведену практику Європейського суду з прав людини, а також ключове значення, яке має встановлення факту народження дитини для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявників, суд приймає зазначені докази як належні та допустимі.

Відповідно до 1 ст. 7 Закону України «Про громадянство» особа, батьки або один з батьків якої на момент її народження були громадянами України, є громадянином України.

Згідно ч. 1 ст. Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація народження дитини проводиться з одночасним визначенням її походження та присвоєнням їй прізвища, власного імені та по батькові. Походження дитини визначається відповідно до СК України

Згідно ч. 1 ст. 122 СК України, дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя.

10.11.2006 року між ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 укладено шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 від 10.11.2006 року.

З урахуванням відомостей, що містяться в досліджених судом матеріалах, суд вважає доведеним те, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 дійсно народила дитину чоловічої статі - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 у м.Сімферополь, АР Крим, Україна.

Таким чином, оскільки законодавством визначено процедуру державної реєстрації народження дитини шляхом звернення до суду і заявниками доведено, що встановлення юридичного факту необхідне для отримання свідоцтва про народження дитини встановленого законодавством України зразка, підтвердження громадянства України дитини та реалізації в подальшому дитиною всіх належних їй прав та свобод громадянина України, суд приходить до висновку, що заява про встановлення факту народження дитини знайшла своє підтвердження під час розгляду справи та підлягає задоволенню.

Таким чином, керуючись ст.ст. 2, 76-83, 264-265, 273, 315-319 ЦПК України, суддя,

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , заінтересована особа: Святошинський районний у м. Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про встановлення факту народження дитини - задовольнити.

Встановити факт народження ІНФОРМАЦІЯ_5 дитини чоловічої статі - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Сімферополь, АР Крим, Україна, а також встановити дані про його батьків:

мати - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянка України;

батько - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянин України.

Рішення суду підлягає негайному виконанню. Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів.

Рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів.

Можливість отримати інформацію щодо справи, учасники справи мають на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет. Веб-адреса сторінки: http://sv.ki.court.gov.ua.

Суддя Ю.О. Твердохліб