ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/9322/22
провадження № 2/753/5947/22
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" серпня 2022 р. суддя Дарницького районного суду міста Києва Осіпенко Л.М., вивчивши матеріали цивільної справи за позовною заявою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник - адвокат Буша Андрій Володимирович до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та розподіл майна, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з вказаним вище позовом.

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі судом встановлено, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статті 175, 177 ЦПК України.

Як вбачається з позовної заяви, остання містить в собі дві вимоги немайнового характеру: розірвання шлюбу та вимогу майнового характеру: поділ майна.

Відповідно до ст.6 ЗУ «Про судовий збір», за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

За подання позовної заяви про розірвання шлюбу з одночасним поділом майна судовий збір справляється за розірвання шлюбу і за поділ майна.

Позивачем до матеріалів позовної заяви долучено лише одну квитанцію про сплату судового збору за одну позовну вимогу в розмірі 992,40 грн., що свідчить про неповноту сплаченого судового збору відповідно до вимог Закону України «Про судовий збір».

В порушення ст. 176 ЦПК України, заявляючи вимогу майнового характеру, позивач не зазначив та документально не підтвердив ціну позову.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 176 ЦПК України у позовах про визнання права власності на майно або його витребування - ціна позову визначається вартістю майна.

Позивачем не дотриманні вказані вимоги закону, зокрема не зазначена ціна позову.

Згідно з п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

Відповідно до п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» визначено, що під дійсною вартістю майна розуміється грошова сума, за яку майно може бути продано в даному населеному пункті чи місцевості.

Дійсна вартість майна визначається відповідно до вимог Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні».

За аналізом наведених правових норм, суддя вказує на те, що зазначення ціни позову щодо вимог майнового характеру є обов`язковою вимогою до змісту позовної заяви. Зазначаючи ціну позову, позивач повинен обґрунтувати у позовній заяві наведену ним оцінку, оскільки щодо цієї обставини застосовується загальне правило про те, що кожна особа повинна довести обставини, на які вона посилається. Також вимогами ч.1 ст. 30 ЦПК України встановлено, що позови з приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.

При цьому вартість майна - це грошова сума, за яку це майно може бути придбане у даній місцевості. В якості доказу вартості майна суду можуть бути подані звіт про оцінку майна, витяг з реєстру прав власності на нерухоме майно з визначеною у них дійсною вартістю майна, а також дійсна вартість майна може підтверджуватись висновком суб`єкта оціночної діяльності.

Позивач посилається на те, що за спільною згодою з відповідачем, було прийнято рішення, щодо поділу майна між сторонами, однак будь-яких доказів досягнення такої згоди та документів, що підтверджують вартість такого нерухомого майна, до матеріалів позовної заяви позивач не додає.

Отже, позивачу для визначення ціни позову необхідно надати докази на підтвердження вартості майна подружжя на момент звернення з позовом до суду, на підставі яких можливо буде визначити ціну позову та правильно розрахувати суму судового збору.

Відповідно до ч. 1 ст. 30 ЦПК України, позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.

Згідно ч. 1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху і надає позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Приймаючи до уваги вищенаведене, суд приходить до висновку, що дану позовну заяву слід залишити без руху та надати представнику позивача строк для усунення недоліків позовної заяви, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Враховуючи вищенаведене, керуючись ст. ст. 175, 185 ЦПК України, суддя -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник - адвокат Буша Андрій Володимирович до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та розподіл майна - залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення недоліків протягом п`яти днів з дня отримання даної ухвали.

Роз`яснити позивачу, що у випадку невиконання зазначених вимог у встановлений строк заява буде визнана неподаною та повернута відповідно до вимог ч. 3 ст. 185 ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: Л.М. Осіпенко