КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження № 22-ц/824/4623/2022 Доповідач в суді апеляційної інстанції - Яворський М.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 серпня 2022 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Яворського М.А. (суддя-доповідач), Кашперської Т.Ц., Фінагеєва В.О.,

розглянувши цивільну справу в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС», подану представником Сечко Сергієм Володимировичем, на рішення Оболонського районного суду міста Києва від 17 листопада 2021 року у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» до ОСОБА_1 про стягнення суми сплаченого страхового відшкодування, -

ВСТАНОВИВ:

В липні 2021 року ПрАТ «Страхова група «ТАС» звернулося до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення суми сплаченого страхового відшкодування у розмірі 11 258,64 грн та суми сплаченого судового збору у розмірі 2 270 грн.

Позовні вимоги мотивовано тим, що 05 березня 2020 року на перехресті бул. Т.Шевченка та вул. Терещенківська в м. Києві сталася ДТП, винуватцем якої визнано ОСОБА_1 , який керував транспортним засобом «TOYOTA», державний номерний знак НОМЕР_1 . В результаті ДТП був пошкоджений транспортний засіб «VOLKSWAGEN», державний номерний знак НОМЕР_2 , який належить на праві власності ОСОБА_2 , що підтверджується постановою Шевченківського районного суду міста Києва від 19 травня 2020 року у справі №756/8884/20.

Вказано, що на момент ДТП транспортний засіб «VOLKSWAGEN», державний номерний знак НОМЕР_2 був застрахований у ПрАТ «Страхова група «ТАС» за договором добровільного страхування наземного транспорту № FO 00632917 від 28 грудня 2019 року.

ПрАТ «Страхова група «ТАС» відповідно до умов договору добровільного страхування наземного транспорту № FO 00632917 від 28 грудня 2019 року здійснило 09 квітня 2020 року виплату 38 900,68 грн страхового відшкодування за пошкоджений автомобіль марки «VOLKSWAGEN», державний номерний знак НОМЕР_2 власнику автомобіля ОСОБА_2 .

В позовній заяві також зазначено, що цивільна правова відповідальність власника транспортного засобу «TOYOTA», державний номерний знак НОМЕР_1 , на момент ДТП була застрахована ПАТ «HACK «Оранта», відповідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № А05570248 від 02 листопада 2019 року.

ПАТ «HACK «Оранта» за полісом № А05570248 виплатило на користь ПрАТ «Страхова група «ТАС» страхове відшкодування у сумі 27 629, 04 грн.

Позивача вказує, що відповідач зобов`язаний сплатити різницю між фактичним розміром відшкодованих коштів його страховою компанією і страховою виплатою, що здійснило ПАТ «Страхова група «ТАС», що становить 11 258, 64 грн.

Враховуючи вищевикладене, ПрАТ «Страхова група «ТАС» просило задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 17 листопада 2021 року у задоволенні позовних вимог ПрАТ «Страхова група «ТАС» відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, ПрАТ «Страхова група «ТАС» подала апеляційну скаргу, яку мотивовано тим, що ПАТ «HACK «Оранта» за полісом №А05570248 виплатило страхове відшкодування у сумі 27 629,04 грн відповідно до ст..22 та 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Разом з тим, апелянт наголошує, що ним було здійснено виплату страхового відшкодування на підставі укладеного договору добровільного страхування, а не обов`язкового, за умовами якого не передбачено врахування зносу при визначенні суми страхового відшкодування.

Враховуючи вказані умови, страховик відповідача ПАТ «HACK «Оранта» за полісом №А05570248 перерахувало позивачу у справі ПрАТ «Страхова група «ТАС» страхове відшкодування у сумі 27 629,04 грн, з урахуванням зносу автомобіля «VOLKSWAGEN», державний номерний знак НОМЕР_2 .

Разом з тим, апелянт наголошує, що він як позивач (який є страховиком потерпілої особи) виконав свої зобов`язання за договором добровільного страхування відповідно до умов, визначених в ньому, здійснивши відшкодування в повному обсязі.

Враховуючи вищевикладені обставини, апелянт вважає, що судом першої інстанції було неправильно застосовано норми матеріального права до спірних правовідносин, а саме не застосовано положення ст..25 Закону України «Про страхування», а тому просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції та ухвалити по справі нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Відзив на апеляційну скаргу на адресу апеляційного суду не надходив.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

У відповідності до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч. 3 ст. 369 ЦПК України, з урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції може розглянути апеляційні скарги, зазначені в частинах першій та другій цієї статті, у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищевикладене, оскільки із матеріалів справи не вбачається обставин, які б унеможливлювали розгляд справи без повідомлення учасників справи, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції в повній мірі не відповідає вказаним вимогам закону виходячи з наступного.

Так, судом першої інстанції при розгляді вказаної справи було встановлено, що 05 березня 2020 року о 00 год. 15 хв. на перехресті бул. Т. Шевченка та вул. Терещенківська в м. Києві сталася ДТП, винуватцем якої визнано ОСОБА_1 , який керував транспортним засобом «TOYOTA», державний номерний знак НОМЕР_1 . В результаті ДТП був пошкоджений транспортний засіб «VOLKSWAGEN», державний номерний знак НОМЕР_2 , що підтверджується постановою Шевченківського районного суду міста Києва від 19 травня 2020 року у справі №756/8884/20 (а.с.4).

На момент ДТП транспортний засіб «VOLKSWAGEN», державний номерний знак НОМЕР_2 був застрахований у ПАТ «Страхова група «ТАС» за договором добровільного страхування наземного транспорту № FO 00632917 від 28 грудня 2019 року (а.с.5-10).

ПрАТ «Страхова група «ТАС» на підставі акту огляду транспортного засобу (дефектна відомість) від 06 березня 2021 року та ремонтної калькуляції №05101_40 від 11 березня 2020 року склали розрахунок суми страхового відшкодування від 07 квітня 2020 року та страховий акт №07770/40/920 від 07 квітня 2020 року та відповідно до умов договору добровільного страхування наземного транспорту № FO 00632917 від 28 грудня 2019 року здійснили виплату страхового відшкодування за пошкоджений автомобіль марки «VOLKSWAGEN», державний номерний знак НОМЕР_2 в розмірі 38 900,68 грн (а.с.14-17, 19).

Разом з тим, відповідно до платіжного доручення №92306 від 09 квітня 2020 року ПрАТ «Страхова група «ТАС» перерахувало ОСОБА_2 (потерпілій в ДТП) 30 900,48 грн, оскільки остання мала заборгованість по несплачених страхових платежах у розмірі 7 987,20 грн, що вбачається зі складеного страхового акту №07770/40/920 від 07 квітня 2020 року (а.с.19-20).

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «TOYOTA» ОСОБА_1 , державний номерний знак НОМЕР_1 , на момент ДТП була застрахована ПАТ «HACK «Оранта», відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АО / 5570248 від 02 листопада 2019 року (а.с.39).

Відповідно до вказаного полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АО / 5570248 від 02 листопада 2019 року вбачається, що страхова сума на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життя і здоров`ю становить 260 000 грн, а за шкоду, заподіяну майну 130 000 грн, розмір франшизи 0,00 грн.

Розмір збитку для розрахунку страхового відшкодування, виконаний ПАТ «HACK «ОРАНТА» від 10 червня 2020 року був визначений згідно ремонтної калькуляції № 05101_40 від 11 березня 2020 року (а.с.43-46). Вартість відновленого ремонту (без врахування зносу деталей, що замінюються) згідно калькуляції становить 40 167, 68 грн. Вартість ремонтних робіт становить 12 909,76 грн. Вартість деталей, що замінюються, без врахування зносу 27 257, 92 грн.

Окрім того, у вищевказаному звіті визначений коефіцієнт зносу транспортного засобу на день страхового випадку, який становить 46%. Вартість деталей, що замінюються з врахуванням зносу розраховується: 27 257,92 х (1-0,46) = 14 719,28 гривень. Вартість відновлювального ремонту (розмір матеріального збитку) становить 12 909,76 + 14 719,28 = 27 629,04 гривень (а.с.46).

ПАТ «HACK «ОРАНТА» за полісом № АО / 5570248 виплатило страхове відшкодування в сумі 27 629,04 грн відповідно до ст. 22, 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», що підтверджується копією платіжного доручення №31618 від 06 липня 2020 року (а.с.40).

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позовних вимог ПрАТ «Страхова група «ТАС» мотивував своє рішення тим, що із матеріалів справи вбачається, що підлягаючий ремонту автомобіль «VOLKSWAGEN», державний номерний знак НОМЕР_2 згідно VIN коду НОМЕР_3 , виготовлений в 2014 році, куплений на американському аукціоні, як маючий значні аварійні пошкодження передньої частини. Тому коефіцієнт фізичного зносу (ЕЗ) такого транспортного засобу ніяк не може дорівнювати 0. Судом вказано, що позивачем не надано жодного належного та допустимого доказу на підтвердження правомірності здійснення розрахунку страхової виплати без коефіцієнту фізичного зносу автомобіля «VOLKSWAGEN», державний номерний знак НОМЕР_2 , який до ДТП був відновлений після значних аварійних пошкоджень.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов висновку, що сума страхового відшкодування з урахування фізичного зносу у розмірі 27 629,04 грн, яку ПАТ «HACK «ОРАНТА» виплатило ПрАТ «Страхова група «ТАС» є повною та такою, що відповідає вимогам Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092. Тому, вимоги ПрАТ «Страхова група «ТАС» до ОСОБА_1 про стягнення різниці суми сплаченого страхового відшкодування у розмірі 11 258,64 грн не підлягають задоволенню.

Апеляційний суд не погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 3 частини другої статті 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Згідно із статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України «Про страхування»).

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України).

Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності) (стаття 980 ЦК України).

Розрізняють добровільну та обов`язкову форми страхування (стаття 5 Закону України «Про страхування»). Добровільним може бути, зокрема, страхування наземного транспорту (пункт 6 частини четвертої статті 6 Закону України «Про страхування»). Втім законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування) (частина перша статті 999 ЦК України).

Види обов`язкового страхування в Україні визначені у статті 7 Закону України «Про страхування». До них пунктом 9 частини першої цієї статті віднесено страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини у цій сфері регламентує, зокрема Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Відповідно до частини першої статті 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Статтею 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено право страховика подати після виплати страхового відшкодування регресний позов до страхувальника за наявності певних умов.

Згідно зі статтею 27 Закону України «Про страхування» та статтею 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Стаття 1191 ЦК України та стаття 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з одного боку, і стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України «Про страхування», з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини (аналогічного висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18)).

У випадках коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку.

Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Згідно зі статтею 993 ЦК України та статтею 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією.

Таким чином, матеріалами справи підтверджено, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 на день настання ДТП була застрахована в ПАТ «HACK «Оранта».

ПАТ «HACK «Оранта» за полісом № АО / 5570248 виплатило страхове відшкодування в сумі 27 629,04 грн відповідно до ст. 22, 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», що підтверджується копією платіжного доручення №31618 від 06 липня 2020 року (а.с.40).

Відповідно до положень статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Наведене обмеження щодо відшкодування витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, встановлено для страховиків цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Втім, чинне законодавство не містить відповідних положень щодо необхідності урахування фізичного зносу пошкодженого транспортного засобу у правовідносинах, що виникли між страхувальником та страховиком відповідно до договорів добровільного страхування майна.

Аналогічні висновки містяться в постанові Верховного Суду від 02 червня 2021 року у справі №755/518/19 (провадження №61-22992св19).

Таким чином, оскільки цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 була застрахована саме в порядку обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, то його страховик здійснив виплату страхового відшкодування з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України).

Відповідно до частини третьої статті 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.

Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Верховний Суд у постанові від 04 грудня 2019 року в справі № 359/2309/17 вказав, що майнова шкода повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду та застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, лише у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком.

У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі №6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).

Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.

Матеріалами справи підтверджено, що страховик ОСОБА_1 - ПАТ «HACK «Оранта» здійснило виплату страхового відшкодування на користь ПрАТ «Страхова група «ТАС» у розмірі 27 629,04 грн, однак розмір страхового відшкодування ПрАТ «Страхова група «ТАС», який було сплачено потерпілій особі не було відшкодовано у повному обсязі, а тому апеляційний суд вважає доводи позивача та апелянта про стягнення різниці між сплаченою сумою страхового відшкодування страхувальнику ОСОБА_2 і перехованої суми страховиком відповідача у справі ПАТ «HACK «Оранта» в розмірі 11 258,64 грн. законним та обґрунтованими.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд доходить висновку, що рішення суду першої інстанції не відповідає обставин справи, ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права, а тому підлягає скасуванню з одночасним ухваленням нового судового рішення про задоволення позовних вимог ПрАТ «Страхова група «ТАС».

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Оскільки ПрАТ «Страхова група «ТАС» сплатило судовий збір за подачу позовної заяви у розмірі 2 270 грн, а за подачу апеляційної скарги 3 405 грн, що разом становить 5 675 грн й суд апеляційної інстанції задовольняє повністю позовні вимоги, то вказаний розмір судового збору підлягає до стягнення з відповідача на користь позивача.

Відповідно до положень статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Керуючись ст. ст. 7, 367, 374, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС», подану представником Сечко Сергієм Володимировичем, задовольнити.

Рішення Оболонського районного суду міста Києва від 17 листопада 2021 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 , АДРЕСА_1 ) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» (, 03062, м. Київ, просп. Перемоги, 65) суму сплаченого страхового відшкодування у розмірі 11 258,64 грн, а також понесені судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 5 675 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, окрім випадків, передбачених ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Судді :

_______________ ________________ ______________

М.А.Яворський Т.Ц.Кашперська В.О.Фінагеєв