Справа № 128/1691/19
Провадження №22-ц/801/781/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції Саєнко О. Б.
Доповідач :Сало Т. Б.
УХВАЛА

22 березня 2022 рокуСправа № 128/1691/19м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі: головуючого судді Сала Т.Б., суддів Ковальчука О.В., Якименко М.М., вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 13 січня 2022 року в цивільній справі за первісним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Вороновицької об`єднаної територіальної громади Вінницького району Вінницької області, Державного нотаріуса Вінницької районної державної нотаріальної контори Когутницького Євгена Вячеславовича, Державного реєстратора відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Департаменту адміністративних послуг Вінницької міської ради Скакун Олени Василівни про визнання недійсними державного акту на право приватної власності на землю та свідоцтв про право на спадщину за законом на земельні ділянки, про зняття з державної реєстрації речових прав земельних ділянок, та зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділення в натурі 1/2 часток земельних ділянок,

встановив:

Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 13 січня 2022 року відмовлено у задоволенні первісного та зустрічного позовів.

Не погодившись із вказаним рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, яка не відповідає загальним вимогам процесуального закону щодо форми і змісту апеляційної скарги.

Зокрема, апелянт використовує лексику, яка не притаманна для написання ділових документів (в тому числі апеляційної скарги), і яка виражає явну неповагу до судді, який ухвалив судове рішення, та суддів апеляційного суду, і в деякій мірі відображає зневажливе ставлення апелянта до судової гілки влади.

Так, ОСОБА_1 в апеляційній скарзі та доданих до неї документах (заяві про звільнення від сплати судового збору, тощо) використовує наступні висловлювання: «…безглузде рішення Вінницького районного суду від 13.01.2022…», «…звернувся зі скаргою до вищої зради кривдо суддя…», «…заявляю клопотання про відвід наступним особам ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ….», «…пам`ятка про обов`язки та відповідальність осіб у мантії…», «…корумпована держава…», «…на утримування іншої судової мафії…», «…Закону України Про судові державні побори…», «…суддів хабарників…», «…Тупим Конституційного суду імені ОСОБА_6…», «…неугодних суддів…».

Повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом і неприпустимість зловживання процесуальними правами є основними засадами (принципами) цивільного судочинства (пункти 2 та 11 частини третьої статті 2 ЦПК України).

У п. 1 ч. 2 ст. 43 ЦПК України зазначено, що учасники справи зобов`язані виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу.

Відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. За змістом частини другої цієї статті перелік дій, що суперечать завданню цивільного судочинства та які залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами, не є вичерпним.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 березня 2019 року у справі № 199/6713/14-ц (провадження № 14-92цс19) зроблено висновок, що нецензурна лексика, образливі та лайливі слова чи символи, зокрема, для надання особистих характеристик учасникам справи, іншим учасникам судового процесу, їх представникам і суду (суддям) не можуть використовуватися ні у заявах по суті справи, заявах з процесуальних питань, інших процесуальних документах, ні у виступах учасників судового процесу та їх представників.

За таких обставин, слід вважати, що використання одними учасниками судового процесу нецензурної лексики, образливих і лайливих слів у поданих до суду документах і у спілкуванні з судом (суддями), з іншими учасниками процесу та їхніми представниками, а також вчинення аналогічних дій є виявом очевидної неповаги до честі, гідності зазначених осіб з боку тих, хто такі дії вчиняє. Ці дії суперечать основним засадам (принципам) цивільного судочинства, а також його завданню, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. З огляду на це вчинення таких дій суд може визнати зловживанням процесуальними правами та застосувати, зокрема, наслідки, передбачені частиною третьою статті 44 ЦПК України.

Аналогічно Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), застосовуючи підпункт «а» пункту 3 статті 35 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод оголошує неприйнятною будь-яку індивідуальну заяву, подану згідно зі статтею 34, якщо він вважає, що ця заява є зловживанням правом на її подання. Для прикладу, ЄСПЛ констатує зловживання правом на подання заяви, коли заявник під час спілкування з ЄСПЛ вживає образливі, погрозливі або провокативні висловлювання проти уряду-відповідача, його представника, органів влади держави-відповідача, проти ЄСПЛ, його суддів, Секретаріату ЄСПЛ або його працівників (ухвали щодо прийнятності у справах «Ржегак проти Чеської Республіки» від 14 травня 2004 року (Rehak v. the Czech Republic, заява № 67208/01), «Дюрінже та Грандж проти Франції» від 4 лютого 2003 року (Duringer and Grunge v. France, заяви № 61164/00 і № 18589/02)).

Підсумовуючи, можна з впевненістю сказати, що зі змісту апеляційної скарги ОСОБА_1 та доданих до неї документів вбачається зневажливо-знущальне ставлення до судової системи загалом та до суддів зокрема, а також вона містить образливі висловлювання, які виходять за межі нормальної, коректної та легітимної критики, що неприпустимо при оформленні апеляційної скарги.

За правилами частини третьої статті 44 ЦПК України, якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання.

За таких обставин, апеляційний суд визнає подання даної апеляційної скарги виявом неповаги до суду та зловживанням ОСОБА_1 його процесуальними правами, а відтак і наявність підстав для повернення його апеляційної скарги на підставі ч. 3 ст. 44 ЦПК України.

За змістом частини 1 ст. 143 ЦПК України, суд з метою спонукання відповідних осіб до виконання встановлених у суді правил, добросовісного виконання процесуальних обов`язків, припинення зловживання правами та запобігання створенню протиправних перешкод у здійсненні судочинства, може застосовувати заходи процесуального примусу.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 148 ЦПК України, суд може постановити ухвалу про стягнення в дохід державного бюджету з відповідної особи штрафу у сумі до від 0,3 до трьох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, зокрема, у випадку зловживання процесуальними правами, вчинення дій або допущення бездіяльності з метою перешкоджання судочинству.

Враховуючи вищезазначене, беручи до уваги згадану правову позицію ВП ВС у справі №199/6713/14-ц, зважаючи на те, що звернення ОСОБА_1 з апеляційними скаргами на судові рішення в інших справах (ухвали суду від 21.10.2020 у справі №128/1795/20 та від 28.02.2022 у справі №128/250/22) неодноразово визнавалися зловживанням процесуальними правами з подальшим поверненням апеляційної скарги (з тих же підстав, що і вданій справі - використання некоректної лексики, образливих та провокативних висловлювань, тощо), і останній належних висновків не робить, що підтверджує наявність зухвалості, яка межує з нахабністю, апеляційний суд вважає за необхідне застосувати до ОСОБА_1 один із видів заходу процесуального примусу - штраф, визначивши його в розмірі, який на перший раз буде достатнім для попередження недобросовісного виконання ОСОБА_1 його процесуальних обов`язків - один прожитковий мінімум для працездатних осіб.

Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2022 рік» передбачено, що з 1 січня 2022 року розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб становить 2 481,00 грн.

Керуючись ст. 44, 143, 148, 259, 260, 381 ЦПК України,

ухвалив:

Визнати, що звернення ОСОБА_1 з апеляційною скаргою на рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 13 січня 2022 року є зловживанням процесуальними правами.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 13 січня 2022 року повернути особі, яка її подала.

Застосувати до ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає по АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , заходи процесуального примусу у вигляді штрафу в розмірі одного прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 2 481 (дві тисячі чотириста вісімдесят одна) гривню, та стягнути з нього вказану суму в дохід Державного бюджету України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий Т.Б. Сало

Судді О.В. Ковальчук

М.М. Якименко