Справа № 454/829/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 серпня 2022 року Сокальський районний суд Львівської області у складі:

головуючого - судді Адамович М. Я. ,

за участю секретаря Калиш В.О.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін в м.Сокаль справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів та зміну прізвища дитини,

в с т а н о в и в:

Позивач звернулася в суд з даним позовом до відповідача та просить змінити спосіб стягнення аліментів з твердої грошової суми на 1/4 частину усіх видів доходу відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позову і до досягнення повноліття.

Позов мотивовано тим, що розмір аліментів є мізерним, нижчим від законодавчо встановленого мінімуму, недостатнім для потреб дитини з огляду на потреби в одязі, харчуванні, засобах гігієни та розвитку.

Зазначає, що відповідач не цікавиться життям дитини, не займається вихованням та в неї є сумніви щодо батьківства відповідача.

Неповнолітній син постійно запитує чому його прізвище не таке як у матері.

З врахуванням зазначеного вважає, що змінити прізвище дитини з « ОСОБА_3 » на « ОСОБА_4 » буде краще для останнього.

Відповідач подав відзив та на заперечення позовних вимог зазначив, що ініціатором розлучення була позивачка.

Остання чинить йому перешкоди в спілкуванні з дитиною та при зустрічах постійно присутня з ним.

Він регулярно сплачує аліменти в розмірі, який є більшим від встановленого рішенням суду, заборгованості не має.

Однак, він не має постійного місця праці, не перебуває на обліку в центрі зайнятості, а тому заперечує проти визначення аліментів у частці від доходу, оскільки в нього немає постійного доходу.

Також заперечив проти зміни прізвища сина, оскільки він не позбавлений батьківських прав, в нього немає заборгованості по сплаті аліментів та має намір спілкуватися з останнім без матері, коли той підросте.

На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши докази по справі, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено та підтверджується наявними у справі рішеннями суду від 09.04.2015р., 12.04.2016р., свідоцтвом про зміну імені, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі та в них є спільний син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на утримання якого з ОСОБА_2 стягуються аліменти в розмірі 700грн. щомісячно.

З довідки №25 від 14.04.2021р. встановлено, що спільний неповнолітній син сторін відвідує заклад дошкільної освіти №7 «Соколятко» в м.Сокаль Львівської області, де проявив себе позитивним, активним, комунікабельним, спокійним та врівноваженим. Дитину приводить та забирає його мати позивачка ОСОБА_6 .

Відповідач ОСОБА_2 проживає в с.Оса Ковельського району Волинської області з батьками та тіткою, з 09.04.2015р. він перебував на обліку в центрі зайнятості і йому було призначено виплату допомоги по безробіттю, станом на 18.07.2022 він не перебуває на обліку в центрі зайнятості, що стверджується довідкою №216 від 07.07.2022р. та довідкою №352/31/02 від 18.07.2022р.

З розпорядження №530 від 01.12.2017р. встановлено, що за заявою відповідача ОСОБА_2 Сокальською районною державною адміністрацією Львівської області визначено спосіб участі останнього у вихованні малолітнього сина, зокрема: перша та третя субота місяця з 15.00год. по 17.00год. в присутності матері на нейтральній території.

З довідки №4597 від 13.09.2021р. вбачається, що у відповідача відсутня заборгованість по сплаті аліментів на користь ОСОБА_1 неповнолітнього сина ОСОБА_7 .

Відповідач здійснював банківські перекази грошових коштів відповідачці ОСОБА_1 з призначенням «аліменти» на суму: 1200грн. (квитанція від 24.03.2021р.), 1200грн. (квитанція від 29.04.2021р.), 1200грн. (квитанція від 25.05.2022р.), 2400грн. (квитанція від 19.07.2021р.), 1400грн. (квитанція від 19.08.2021р.), 1300грн. (квитанція від 09.09.2021р.), 5000грн. (квитанція від 18.05.2022р.).

Виходячи з положень ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (ч.3 ст.181 СК України).

Відповідно до ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує:

- стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

- стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

- наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

- наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів ;

- доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

- інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

В свою чергу за змістом частини першої статті 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Дані положення закону також враховані в роз`ясненнях Верховного Суду України, що викладені в пункті 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм СК при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів».

Таким чином, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Також, суд враховує, що, з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України, зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки), на що також покликається і позивач.

Однак, суд звертає увагу, що відповідно до статей 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Важливим є те, що, в даних правовідносинах на позивача покладається обов`язок довести наявність підстав для зміни способу стягнення аліментів, про що він повинен надати докази, при цьому, хоча і відповідач має зустрічний обов`язок довести ті обставини, які становлять основу його заперечень, тягар доказування позивача існує завжди, в свою чергу відповідач обирає варіант захисту від активного заперечення до повного мовчання.

Оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому досліджені доказів наявних у справі суд враховує, що:

- наданими позивачем доказами не підтверджуються обставини про те, що її матеріальний стан змінився в бік його зменшення, а матеріальний стан відповідача в бік його збільшення;

- змінився сімейний стан сторін;

- погіршився або поліпшився стан здоров`я когось із них;

- не наведені будь-які інші обставини, які б були підставою для зміни способу стягнення аліментів і які змінились (або не були враховані) Судом при попередньому стягненні аліментів.

При стягненні аліментів з відповідача на підставі рішення Сокальського районного суду Львівської області від 09.04.2015р. судом було враховано положення ст.182 СК України в редакції, що була чинна на час виникнення спірних правовідносин та в позові про стягнення аліментів ОСОБА_1 зазначила мотиви, аналогічні тим, що тепер виклала в позові про зміну способу стягнення аліментів.

Крім того, основним доводом позивача є те, що Законом України від 17 травня 2017 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту прав дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, проте такі доводи не можуть бути окремою підставою для зміни способу стягнення аліментів, а мінімальний розмір аліментів було визначено судом на підставі закону, який діяв на час виникнення спірних правовідносин.

В свою чергу, позивачкою не доведено погіршення її матеріального, зміни сімейного стану та стану здоров`я, як не наведено обставин та доказів на їх обґрунтування щодо покращення матеріального стану відповідача, який також залишився незмінним з часу призначення аліментів рішенням суду.

Крім того, після набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту прав дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», аліменти з відповідача стягуються в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, про що позивач не вказала ні в позові, а тому її покликання на те, що вона отримує аліменти в щомісячному розмірі 700грн. є неспроможними.

Дана обставина стверджується довідкою про відсутність у відповідача заборгованості по сплаті аліментів та квитанціями про переказ коштів (аліментів) на користь позивачки.

Виходячи з вищевикладеного, суд розглянувши справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи, дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню.

Щодо позовної вимоги про зміну прізвища дитини.

Відповідно до ст.145 СК України. прізвище дитини визначається за прізвищем батьків. Якщо мати, батько мають різні прізвища, прізвище дитини визначається за їхньою згодою. Спір між батьками щодо прізвища дитини можуть вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

У разі зміни прізвища одного з батьків прізвище дитини може бути змінене за згодою обох батьків та за згодою дитини, яка досягла семи років. У разі заперечення одним із батьків щодо зміни прізвища дитини спір між ними щодо такої зміни може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. При вирішенні спору беруться до уваги виконання батьками своїх обов`язків щодо дитини, а також інші обставини, які засвідчують відповідність зміни прізвища інтересам дитини (ч.3, ч.5ст.148 СК України).

Відповідно до п.71 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 року № 866, для розв`язання спору, що виник між батьками, щодо визначення імені, прізвища, по батькові дитини, один з батьків подає службі у справах дітей за місцем проживання дитини заяву, копію паспорта, довідку з місця реєстрації (проживання), копію свідоцтва про укладення або розірвання шлюбу (у разі наявності).

Служба у справах дітей з метою вивчення ситуації та підготовки висновку щодо визначення або зміни прізвища, імені та по батькові дитини проводить бесіду з матір`ю, батьком та дитиною, якщо вона досягла такого віку та рівня розвитку, що може висловити свою думку.

Рішення органу опіки та піклування про розв`язання спору між батьками щодо визначення або зміни імені, прізвища, по батькові дитини приймається районною, районною у м. Києві та Севастополі держадміністрацією, виконавчим органом міської, районної у місті ради з урахуванням висновку служби у справах дітей.

Вирішуючи спір щодо зміни прізвища спільної дитини сторін, суд враховує положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року), якою визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Також, відповідно до Принципу 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН та ратифікованою Україною 27 січня 1991 року, дитина для повного та гармонійного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою та відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку у атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

З досліджених судом доказів судом встановлено, що відповідач виявляє намір спілкуватися з неповнолітнім сином та приймати участь у його вихованні.

Самі заперечення відповідача проти зміни прізвища сина, звернення його до органу опіки та піклування з метою визначення способу його участі у вихованні дитини, регулярна сплата аліментів свідчать про його небайдужість до дитини.

В той же час, покликання позивачки на те, що відповідач свідомо та умисно не піклується про фізичний і духовний розвиток їх дитини не підтверджено жодними доказами.

Окрім цього, вказаний позивачкою в позовній заяві сумнів відносно батьківства відповідача щодо неповнолітнього сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не є обставиною, яка підтверджує невиконання відповідачем свого батьківського обов`язку та зумовлює зміну прізвища дитини.

На думку суду, невпевненість позивачки в тому, що саме з відповідачем в неї відбулося біологічне зачаття дитини, свідчить про недобросовісну поведінку саме позивачки по відношенню до відповідача.

Суд ставить на перше місце якнайкращі інтереси дітей, оцінка яких включає в себе знаходження балансу між усіма елементами, необхідними для прийняття рішення, а тому часта зміна прізвища малолітньої дитини через конфлікт між батьками не відповідатиме її інтересам, психологічному та гармонійному розвитку.

Керуючись ст.ст. 12, 81, 263-265 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів та зміну прізвища дитини відмовити.

Рішення може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні скарги подаються учасниками справи через Сокальський районний суд Львівської області.

Відомості, які зазначаються в рішенні суду відповідно до п.4) ч.5 ст.265 ЦПК України та не проголошуються, відповідно до ч.2 ст.268 ЦПК України.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 .

Головуючий: М. Я. Адамович