Номер провадження: 22-ц/813/281/22
Головуючий у першій інстанції Шевчук Ю. В.
Доповідач Громік Р. Д.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.03.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого - Громіка Р.Д.,

суддів - Драгомерецького М.М., Дришлюка А.І.,

за участю секретаря - Ющак А.Ю.,

розглянувши у спрощеному порядку за відсутністю учасників справи апеляційну скаргу керівника Білгород-Дністровської окружної прокуратури на ухвалу Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 01 квітня 2021 року у цивільній справі за позовом Першого заступника керівника Білгород-Дністровської місцевої прокуратури до Затоківської селищної ради, ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: ОСОБА_2 , виконавчий комітет Білгород-Дністровської міської ради про визнання незаконним рішення, недійсним свідоцтва про право власності на земельну ділянку,

1. ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст заяви про скасування заходів забезпечення позову.

03 березня 2021 року на адресу суду надійшла заява від представника третьої особи яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача ОСОБА_2 - адвоката Гофман О.Р. про скасування заходів забезпечення позову, застосованих ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 12 травня 2020 року.

Даною ухвалою було накладено арешт на земельну ділянку площею 0,0919 га (кадастровий номер :02:012:0174) для індивідуального дачного будівництва, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Представник заявника вважає, що арешт на зазначену вище земельну ділянку було накладено помилково, оскільки власник земельної ділянки ОСОБА_2 не є відповідачем у даній справі, тому забезпечення позову було застосовано судом в порушення норм п.1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, вид забезпечення позову, який був застосований судом є не співмірним із заявленими позовними вимогами, а тому з метою поновлення порушених прав власника земельної ділянки ОСОБА_2 , представник заявника просив суд скасувати арешт, накладений ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 12 травня 2020 року, на земельну ділянку площею 0,0919 га (кадастровий номер :02:012:0174) для індивідуального дачного будівництва, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції.

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 01 квітня 2021 року заяву адвоката Гофман О.Р., який діє в інтересах ОСОБА_2 , про скасування арешту майна у справі за позовом Першого заступника керівника Білгород-Дністровської окружної прокуратури Одеської області до Затоківської селищної Ради Білгород-Дністровської міської ради Одеської області, ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_2 , виконавчий комітет Білгород-Дністровської міської ради Одеської області про визнання незаконним рішення, недійсним Свідоцтва про право власності на земельну ділянку задоволено. Скасовано арешт, накладений ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 12 травня 2020 року, на земельну ділянку площею 0,0919 га (кадастровий номер :02:012:0174) для індивідуального дачного будівництва, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Короткий зміст та доводи апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі керівник Білгород-Дністровської окружної прокуратури просить скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову, якою відмовити у задоволенні заяви про скасування заходів забезпечення позову, посилаючись при цьому на порушення норм процесуального права.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що окружною прокуратурою обгрунтовано, що невжиття заходів забезпечення позову може унеможливити виконання рішення суду про визнання недійсним свідоцтва про право власності на земелю ділянку та ускладнить можливість поновлення інтересів територіальної громади смт. Затока.

Сповіщення сторін.

У судове засідання, призначене на 02 березня 2022 року, сторони у справі не з`явились, були належним чином сповіщені про дату, час та місце слухання справи.

Відповідно до ст. 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Згідно із ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Відповідно до ч. 7 ст. 268 ЦПК України рішення суду (повне або скорочене) підписується всім складом суду у день його складення і додається до справи.

Суддя-учасник колегії Драгомерецький М.М був увільнений від роботи 12, 14 та 15 березня 2022 року на підставі наказів голови суду № 41-ос від 12.03.2022 року, № 42-ос від 12.03.2022 року, № 45-ос від 12.03.2022 року

Повне судове рішення виготовлено 16 березня 2022 року, про що зазначено у вступній частині постанови Одеського апеляційного суду.

2. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція апеляційного суду

Заслухавши доповідача, розглянувши матеріали справи і доводи, викладені в апеляційній скарзі, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за таких підстав.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

У частині третій статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до припису ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 12 травня 2020 року, було накладено арешт на земельну ділянку площею 0,0919 га (кадастровий номер :02:012:0174) для індивідуального дачного будівництва, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до позовних вимог позивача, представник позивача просить:

- визнати незаконним рішення Затоківської селищної ради від 29.12.2014 року №2688 Про передачу гр. ОСОБА_1 у власність земельної ділянки площею 0,0919 га (кадастровий номер :02:012:0174) для індивідуального дачного будівництва, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 ;

- визнати недійсним свідоцтво про право власності на нерухоме майно серії, індексний номер 32638761 щодо земельної ділянки площею 0,0919 га (кадастровий номер :02:012:0174) для індивідуального дачного будівництва, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно із Договору купівлі-продажу серії НАР 158802 від 16.09.2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Нікітюк О.М. власником земельної ділянки площею 0,0919 га (кадастровий номер :02:012:0174) для індивідуального дачного будівництва, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 є ОСОБА_2 . Зазначене підтверджується також Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №43946386 від 16.09.2015 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Відповідно до ч.1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

Частиною 3 ст. 150 ЦПК України встановлено, що заходи забезпечення, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно із ч. 1 ст. 158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийнято на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод чи інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення або скасування заходів забезпечення позову.

Правова природа арешту майна, вчиненого у зв`язку із провадженням по цивільній справі, полягає у обмеженні права розпорядженні ним (продаж, дарування, відчуження в інший спосіб, укладення інших правочинів чи перероблення майна), при цьому за власником зберігається право користування. Таке обмеження допускається, якщо воно передбачено законом і є обґрунтованим.

Судом першої інстанції достаменно встановлено, що власником спірної земельної ділянки являється ОСОБА_2 , котрий до справи залучений в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача.

Предметом спору є визнання незаконним рішення Затоківської селищної ради від 29.12.2014 року №2688 «Про передачу гр. ОСОБА_1 у власність земельної ділянки площею 0,0919 га (кадастровий номер :02:012:0174) для індивідуального дачного будівництва, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 ».

Вирішуючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи ускладнення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обгрунтування не є достатньою правовою підставою для задоволення відповідної заяви про забезпечення позову.

Така правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 21.11.2018 року у справі №752/6255/18.

Під забезпеченням позову слід розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за позовом.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обгрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

При вжитті заходів забезпечення позову повинна бути наявність зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову.

Співмірність передбачає врахування судом співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів щодо забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідач) здійснювати певні дії.

Фундаментальними критеріями, які формують висновок про наявність дійсних підстав для забезпечення позову, є логічний та юридичний аналіз обставин справи, на які посилається позивач, та доводи заяви про забезпечення позову. Процесуальні норми лише вказують на порядок вчинення дій.

Як вбачається зі змісту позовних вимог, останні заявлені щодо визнання незаконним рішення Затоківської селищної ради та скасування свідоцтва про право власності до ОСОБА_1 на земельну ділянку, власником якої є ОСОБА_2 , позовні вимоги до якого не заявлені.

Право власності має фундаментальний характер, захищається згідно з нормами національного законодавства з урахуванням принципів ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Складовою захисту права особи на мирне володіння своїм майном, гарантованого Першого протоколу, є превентивні способи захисту права власності.

За таких обставин, наявність або відсутність обтяження на нерухоме майно, належне третій особі жодним чином не вплине на виконання можливого рішення суду про задоволення позовних вимог прокуратури, так як позовні вимоги не стосуються правовідносин щодо належності земельної ділянки, на яку накладено арешт, тій чи іншій особі, оскільки факт незаконності рішення Затоківської селищної ради та свідоцтва про право власності на ім`я ОСОБА_1 не пов`язаний із можливим відчуженням земельної ділянки або її фактичним залишенням у власності третьої особи - ОСОБА_2 .

Окрім того, суд першої інстанції правильно наголошував, що положення пункту 1 частини 1 статті 150 ЦПК України не передбачають накладення арешту на майно третьої особи.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Щодо доводів апеляційної скарги, то судова колегія зазначає, що вони є неспроможними, оскільки чинне національне законодавство України не передбачає застосування заходів забезпечення позову на майно осіб, які не є відповідачами у справі.

Крім того судова колегія вважає за необхідне зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у держава-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року. Оскаржувані судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судового рішення.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Заява про скасування заходів забезпечення позову розглянута по суті правильно, законних підстав для скасування чи зміни ухвали суду першої інстанції немає.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, доводи апеляційної скарги його не спростовують, ухвала постановлена у відповідності до вимог процесуального права, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, оскаржувану ухвалу суду залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу керівника Білгород-Дністровської окружної прокуратури залишити без задоволення.

Ухвалу Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 01 квітня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Повний текст судового рішення складено 16.03.2022 року.

Головуючий Р.Д. Громік

Судді: М.М. Драгомерецький

А.І. Дришлюк