Справа №:2-2858/2011
Провадження №: 6/755/409/21
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"27" липня 2022 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

головуючої судді - Марфіної Н.В.,

за участі секретаря - Стрижеуса В.А.,

заявника - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа №2-2858/2011 виданого Дніпровським районним судом м. Києва 04.06.2014 року таким, що не підлягає виконанню, заінтересовані особи: Публічне акціонерне товариство «Кредобанк», Товариство з обмеженою відповідальністю «Старкпром», Дніпровський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), -

у с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, у якій просить визнати виконавчий лист №2-2858/2011 виданий Дніпровським районним судом м. Києва 04.06.2014 року таким, що не підлягає виконанню.

Вимоги заяви мотивовано тим, що рішенням Дніпровського районного суду м. Києва у справі №2-2858/2011 задоволено позов ПАТ «Кредобанк» та стягнуто з ОСОБА_1 815452,72 грн. На виконання вказаного рішення 04.06.2014 року видано виконавчий лист. 06.08.2018 року заявниця отримала документи ВП №44257200 з примусового виконання зазначеного виконавчого листа. На переконання заявниці вказаний виконавчий лист є таким, що не підлягає виконанню на підставі ч. 2 ст. 432 ЦПК України та абз. 6 ст. 36 Закону України «Про іпотеку». Згідно рішення Дніпровського районного суду м. Києва у справі №2-2858/2011 з ОСОБА_1 було стягнуто заборгованість за кредитним договором №10 від 26.01.2007 року. Поряд із цим, виконання кредитного зобов`язання було забезпечене іпотекою належної відповідачу на праві власності земельної ділянки згідно договору іпотеки від 26.01.2017 року. 26.05.2016 року між ПАТ «Кредобанк» та ТОВ «Факторингова компанія «УКРФІНРЕСУРС» був укладений договір відступлення прав вимоги. У наступному, 27.05.2016 року між ТОВ «Факторингова компанія «УКРФІНРЕСУРС» та ТОВ «Старкпром» також був укладений договір відступлення прав за договором іпотеки. 30.12.2017 року ТОВ «Старкпром» у порядку ст.ст. 36, 37 Закону України «Про іпотеку» у позасудовий спосіб звернув стягнення на предмет іпотеки. Поряд із цим, ст. 36 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що після завершення позасудового врегулювання будь-які наступні вимоги іпотекодержателя щодо виконання боржником основного зобов`язання є недійсними. 25.02.2021 року заявниця отримала повідомлення від Монобанку, що в неї заблокований рахунок згідно постанови про арешт коштів головним державним виконавцем Дніпровського РВ ДВС у м. Києві Кияницею Л.С. Заявниця вказує, що на теперішній час відбулось позасудове стягнення на її майно, та при цьому накладений арешт на її кошти, що суперечить вимогам законодавства та порушує її конституційні права.

В судовому засіданні заявниця підтримала вимоги своєї заяви з підстав викладених у ній, просить заяву задовольнити і додатково пояснила суду, що стягувач набув право власності на предмет іпотеки і при цьому відбувається примусове виконання рішення суду про стягнення коштів. Всі вказані дії відбуваються в межах одного й того ж договору кредиту і іпотеки, тобто відбувається подвійне стягнення. Поряд із цим, за рахунок земельної ділянки кредитний борг погашений. На теперішній час в межах виконання рішення суду накладені арешти на майно та кошти заявниці, остання не має можливості користуватись своїми коштами та користуватись кредитними картами.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, причини неявки суду не повідомили.

Суд, вивчивши зміст заяви та додатки до неї, вислухавши пояснення заявниці, дослідивши матеріали справи приходить до висновку про те, що заява не підлягає до задоволення, з огляду на наступне.

Відповідно до положень статті 432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

При цьому метою визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню є унеможливлення подальшого проведення виконавчих дій за цим виконавчим документом та закінчення виконавчого провадження (пункт 5 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження»).

Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Наведені підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: матеріально-правові (зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання) та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

Наслідком визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, відповідно до пункту 5 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» є закінчення виконавчого провадження. Натомість фактичне виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом є самостійною підставою для закінчення виконавчого провадження, передбаченою пунктом 9 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження». У такому випадку немає необхідності звертатися до суду із заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, виконавче провадження підлягає закінченню на підставі пункту 9 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження». Зазначене узгоджується з правовими висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 16 січня 2018 року у справі № 755/15479/14-ц та від 09 жовтня 2019 року у справі № 2403/2559/12.

Положеннями ст. 36 Закону України «Про іпотеку» визначено, що сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону; право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 цього Закону.

За змістом ч. 6 ст. 36 Закону України «Про іпотеку», після завершення позасудового врегулювання будь-які наступні вимоги іпотекодержателя щодо виконання основного зобов`язання: боржником - фізичною особою є недійсними, якщо інше не визначено договором іпотеки чи договором про надання кредиту, чи договором про задоволення вимог іпотекодержателя; боржником - юридичною особою або фізичною особою - підприємцем є дійсними, якщо інше не визначено договором іпотеки чи договором про надання кредиту, чи договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Статтею 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частина 6 ст. 36 Закону України «Про іпотеку» є спеціальною нормою, яка поширюється на зобов`язання, забезпечені іпотекою, та визначає спеціальну підставу припинення забезпеченого іпотекою зобов`язання.

Як вбачається з матеріалів справи, 29.12.2016 року ТОВ «Старкпром» набуло право власності на земельну ділянку для ведення особистого підсобного господарства, садівництва, городництва, сінокосіння і випасання худоби, площею 0,062 га за адресою: АДРЕСА_1 (кадастровий номер :66:598:0030), майнові права на яку були предметом договору іпотеки від 26.01.2007 року, укладеного між ВАТ «Кредобанк» та ОСОБА_1 .

Зі змісту наявної в матеріалах справи інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 28.12.2020 року вбачається, що реєстрація прав власності на земельну ділянку відбулась на підставі договору іпотеки №70 від 26.01.2007 року, договору відступлення прав за договором іпотеки №2359 від 27.05.2016 року та договору відступлення прав за договором іпотеки №2365 від 27.05.2016 року.

Відповідно до умов договору іпотеки від 26.01.2007 року, укладеного між ВАТ «Кредобанк» та ОСОБА_1 сторони погодили, що ймовірна ринкова вартість предмета іпотеки становить 654566,00 грн., а заставна вартість дорівнює 458196,20 грн.

Поряд із цим у розділі 5 зазначеного договору іпотеки вказано, що іпотекодержатель у разі виникнення у нього права на задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки на власний розсуд звертає стягнення на предмет іпотеки, зокрема у позасудовому порядку продає від свого імені предмет іпотеки чи приймає предмет іпотеки у свою власність. Пунктом 5.4.1 сторони погодили, що у випадку набуття права звернення стягнення на предмет іпотеки іпотекодавець передає у власність іпотекодержателю предмет іпотеки. Ціна придбання визначається шляхом експертної оцінки предмету іпотеки на день придбання. У разі, якщо ціна предмету іпотеки, який передається іпотекодержателю у власність, є меншою від суми заборгованості, іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за рахунок іншого майна іпотекодавця.

Отже, з наведених умов договору іпотеки вбачається, що сторони цього договору погодили не припинення зобов`язання із повернення заборгованості позичальника у разі позасудового врегулювання, зокрема, шляхом набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки та встановили, що у разі, якщо ціна предмету іпотеки, який передається іпотекодержателю у власність, є меншою від суми заборгованості, іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за рахунок іншого майна іпотекодавця.

Відтак посилання заявниці на те, що після завершення позасудового врегулювання будь-які наступні вимоги іпотекодержателя є недійсними не є підставою для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, оскільки у договорі іпотеки сторони за обопільною згодою погодили випадки коли зобов`язання не припиняється із набуттям іпотекодержателем у власність предмету іпотеки в позасудовому порядку.

Поряд із цим, для прийняття судом рішення про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню повністю або частково заявниця мала подати суду докази вартості предмета іпотеки на день набуття іпотекодержателем права власності на нього (29.12.2016 року), яка має визначатись шляхом проведення експертної оцінку предмету іпотеки.

Однак, такі докази суду не подані, що не дає підстав визначити на яку суму іпотекодержатель задовольним свої вимоги стосовно боргу позичальника, що визначений рішенням суду і за таких умов суд не має правових підстав вважати, що вартістю предмету іпотеки повністю погашений борг заявниці або у якій частині від погашений, адже відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Ураховуючи викладене суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню за її недоведеністю, а саме за недоведеністю обставин про те, що борг за виконавчим листом відсутній повністю або частково.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 76-81, 89, 258-261, 353-355, 432 ЦПК України, суд, Законами України «Про іпотеку», «Про виконавче провадження», суд, -

п о с т а н о в и в:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа №2-2858/2011 виданого Дніпровським районним судом м. Києва 04.06.2014 року таким, що не підлягає виконанню, заінтересовані особи: Публічне акціонерне товариство «Кредобанк», Товариство з обмеженою відповідальністю «Старкпром», Дніпровський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали суду.

Учасник справи, якому повний текст ухвали суду не був вручений у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складений 28.07.2022 року.

Суддя -