09.08.2022 Справа № 756/1349/22
Провадження № 2/756/2963/22
Справа № 756/1349/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

9 серпня 2022 року Оболонський районний суд міста Києва у складі:

головуючого - судді Жука М.В.,

при секретарі Коляденцевій П.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про захист прав споживача та визнання договору недійсним,

в с т а н о в и в:

У січні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до АТ «Державний ощадний банк України» про захист прав споживача та визнання договору недійсним.

В обґрунтування позову зазначає, що 19.12.2015 року ним в АТ «Державний ощадний банк України» підписано заяву про приєднання № 2581710 до договору банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням платіжного засобу (платіжної картки). Крім того, цього ж дня між ним та АТ «Ощадбанк» було підписано заяву про встановлення відновлювальної кредитної лінії.

Оскільки договір укладений з порушенням законодавства України, зокрема Закону України «Про захист прав споживачів» щодо обмеження прав споживача, несправедливих умов договору, нечесної підприємницької діяльності, введення споживача в оману, недобросовісної конкуренції, надання споживачу неповної інформації, Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах щодо права клієнта самостійно вибирати платіжні інструменти для здійснення розрахунків, враховуючи, що він не надав згоду на використання його електронного підпису при здійсненні операцій, пов`язаних з використанням платіжної картки, ОСОБА_1 просить суд визнати заяву про приєднання № 2581710 до договору банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням платіжного засобу (платіжної картки) від 19.12.2015 року недійсною.

У судовому засіданні ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити, посилаючись на викладені у позовній заяві обставини.

Представник АТ «Державний ощадний банк України» усудове засідання не прибув, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про відмову у позові, виходячи із наступного.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною 1 ст. 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненнями особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Судом установлено, що 19.12.2015 року ОСОБА_1 було підписано заяву про приєднання № 2581710 до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки) у ПАТ «Державний ощадний банк України» (а.с. 4-5).

Шляхом підписання цієї заяви ОСОБА_1 беззастережно приєднався до Договору в редакції, яка на день підписання цієї заяви на приєднання розміщена на інтернет-сторінці Банку www.oschadbank.ua та уклав з банком договір, складовою частиною якого є умови договору банківського рахунку.

Відповідно до умов договору банк відкриває на ім`я клієнта поточний рахунок № НОМЕР_1 у гривні України, операції за яким можуть здійснюватися з використанням електронного платіжного засобу (картка/платіжна картка) за дебетовою-кредитною схемою.

Основну картку підключено до послуги СМС-інформування до номеру телефону - НОМЕР_2 .

Ця заява про приєднання є невід`ємною частиною договору. Підписанням цієї заяви про приєднання клієнт підтверджує, що між ним та банком досягнуто згода щодо всіх істотних умов договору, які передбачені чинним законодавством України для такого роду договорів та достовірність даних, в тому числі персональних, вказаних в цій Заяві про приєднання.

Підписанням заяви про приєднання клієнт надає банку безвідкличну та безумовну згоду/дозвіл, а банк відповідно до договору набуває право розкрити (передати) інформацію, яка стала відома банку в процесі укладання та виконання Договору, шо є конфіденційною інформацією чи складає банківську таємницю відповідно до Закону України «Про банки і банківську діяльність» та умов Договору.

Крім того, підписанням цієї заяви про приєднання клієнт підтверджує свою згоду/надає дозвіл на обробку своїх персональних даних згідно Закону України «Про захист персональних даних» та умов договору.

Клієнт запевняє банк, що із змістом Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої постановою правління Національного банку України № 492 від 12.11.2003 року(зі змінами) ознайомлений та розуміє, що вимоги цієї інструкції для нього обов`язкові. Клієнт також підтверджує, йому відомо про те, що рахунок забороняється використовувати для проведення операцій, пов`язаних із здійсненням підприємницької діяльності.

ОСОБА_1 підтвердив, що отримав, ознайомився і погоджується із правилами користування карткою, тарифами, які діють на дату підписання цієї заяви про приєднання.

Частиною 1 ст. 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з ст. 6, ч. 1 ст. 627 та ч. 1 ст. 628 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК кредитодавець зобов`язується за кредитним договором надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. ч. 1-5 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно з ч. ч. 1 і 2 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. ч. 1-3, 5 та 6 ст. 203 ЦК України.

Укладений між кредитний договір за своїм змістом є договором про надання споживчого кредиту.

Закон України «Про захист прав споживачів» регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

За приписами ч. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», в редакції момент виникнення спірних правовідносин, перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобов`язаний повідомити споживача у письмовій формі про

1) особу та місцезнаходження кредитодавця;

2) кредитні умови, зокрема:

а) мету, для якої споживчий кредит може бути витрачений;

б) форми його забезпечення;

в) наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, в тому числі між зобов`язаннями споживача;

г) тип відсоткової ставки;

ґ) суму, на яку кредит може бути виданий;

д) орієнтовну сукупну вартість кредиту та вартість послуги з оформлення договору про надання кредиту (перелік усіх витрат, пов`язаних з одержанням кредиту, його обслуговуванням та поверненням, зокрема таких, як адміністративні витрати, витрати на страхування, юридичне оформлення тощо);

е) строк, на який кредит може бути одержаний;

є) варіанти повернення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги;

ж) можливість дострокового повернення кредиту та його умови;

з) необхідність здійснення оцінки майна та, якщо така оцінка є необхідною, ким вона здійснюється;

и) податковий режим сплати відсотків та про державні субсидії, на які споживач має право, або відомості про те, від кого споживач може одержати докладнішу інформацію;

і) переваги та недоліки пропонованих схем кредитування.

Згідно вимог ч. 4 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», в редакції момент виникнення спірних правовідносин, у договорі про надання споживчого кредиту зазначаються:

1) сума кредиту;

2) детальний розпис загальної вартості кредиту для споживача;

3) дата видачі кредиту або, якщо кредит видаватиметься частинами, дати і суми надання таких частин кредиту та інші умови надання кредиту;

4) право дострокового повернення кредиту;

5) річна відсоткова ставка за кредитом;

6) інші умови, визначені законодавством.

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», в редакції момент виникнення спірних правовідносин, до договорів із споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими споживач зобов`язаний під час укладення договору укласти інший договір з кредитодавцем або третьою особою, визначеною кредитодавцем, крім випадків, коли укладення такого договору вимагається законодавством та/або коли витрати за таким договором прямо передбачені у складі сукупної вартості кредиту для споживача.

Згідно ч.ч. 1 та 2 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», в редакції момент виникнення спірних правовідносин, продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими.

Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача.

Враховуючи, що на підставі зібраних доказів по справі установлено, що спірний договір підписаний сторонами, які досягли згоди з усіх істотних його умов, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, умови кредитного договору викладені чітко та з наявністю повної інформації стосовно умов кредитування, позивач підписав договір, суд дійшов висновку про безпідставність вимог ОСОБА_1 , а також недоведення ним у порушення вимог ст.ст. 13, 81 ЦПК України доводів невідповідності спірного кредитного договору вимогам закону чи несправедливість його умов.

Відповідно до ч. 7 ст. 141 ЦПК України судові витрати компенсувати за рахунок держави.

Керуючись ст. ст. 5, 12, 13, 81, 141, 259, 263, 264, 265, 273, 354 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в:

У позові ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про захист прав споживача та визнання договору недійсним - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Оболонський районний суд міста Києва в тридцятиденний строк з дня складення його повного тексту.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя