1Справа № 335/3314/22 2/335/1983/2022
РІШЕННЯ
21 липня 2022 р. Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя в складі головуючого судді Соболєвої І.П., за участі секретаря судового засідання Лазоренко Д.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини і матері,
16.06.2022 ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини і матері, мотивуючи свої вимоги тим, що 21 вересня 2019 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, який зареєстровано Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Пологівському та Чернігівському районах Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис № 60.
Від шлюбу сторони мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Протягом останнього часу позивач та відповідач не можуть проживати як сім`я, не виконують сімейних обов`язків, не можуть спокійно вирішувати навіть нескладні поточні питання, постійно сперечаються та сваряться, чим принижують один одного. Відповідач не розуміє та не хоче розуміти сутності питання, які виникають в їх відносинах, він не здатний підтримувати нормальну моральну атмосферу в сім`ї, піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги як передбачено вимогами ст. 55 Сімейного кодексу України.
Шлюбні відносини між позивачем та відповідачем фактично припинені та не відновлювались, сім`я фактично не існує. Втрачено почуття любові і поваги один до одного. Усі намагання дійти конструктивного діалогу щодо подальших відносин виявляються марним. Подальше життя і примирення позивача із відповідачем є неможливим і сторони не бажають цього.
Вищенаведені обставини щодо фактичного припинення шлюбних відносин стали підставою для звернення до суду із цим позовом.
Попри всі житті заходи щодо підтримання шлюбних відносин та численні намагання вчинення чергових таких заходів, зберегти шлюбні відносини між позивачем та відповідачем не видалось можливим. Позивач та відповідач скористалися правом, наданим ч. 1 ст. 56 Сімейного кодексу України, та проживають окремо, що свідчить про фактичне припинення шлюбних відносин.
Оскільки шлюбні відносини між сторонами фактично припинені, спроби їх відновити виявилося марними, а подальше перебування у зареєстрованому шлюбі лише створює додаткові складнощі у й без того складних відносинах, ОСОБА_1 вважає, що шлюб укладений між нею та відповідачем, підлягає розірванню в судовому порядку.
При цьому, між сторонами відсутній спір щодо місця проживання дитини та будь-який майновий спір.
Позивач не має наміру перешкоджати відповідачу в здійсненні його прав та обов`язків щодо дитини.
Натомість, відповідач, на разі, навіть при зареєстрованому шлюбі не допомагає, матеріально ані позивачу, ані дитині, та у позивача є всі підстави вважати, що відповідач і в подальшому, тим паче у разі розірвання шлюбу, в добровільному порядку буде ухилятися від матеріального утримання дитини, тобто сплати аліментів.
У зв`язку з цим, позивач змушена звернутися до суду за захистом законних прав та інтересів.
Окрім цього, відповідач є працездатною, молодою людиною. Працює та отримує регулярний дохід, у зв`язку із чим позивач вважає за необхідне просити суд присудити на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі ј частини від всіх його видів заробітку (доходу), але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття.
Також позивач зазначає, що вона на даний час не працює, оскільки перебуває наразі у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею 3-х річного віку, тому позбавлена можливості працювати і також потребує матеріальної допомоги. Вона разом із дитиною є внутрішньо переміщеними особами, що викликає в додаткових коштах для забезпечення умов проживання дитини.
Позивач вважає, що відповідач має можливість надавати позивачеві матеріальну допомогу на її утримання у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) відповідача, щомісяця, до досягнення дитиною 3-річного віку, адже відповідач працює та отримує офіційний дохід.
Просить шлюб, зареєстрований 21.09.2019 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Пологівському та Чернігівському районах Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, укладений між нею та відповідачем, актовий запис № 60 розірвати. Стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з дня подання позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 . Стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на своє утримання у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), щомісяця, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 трирічного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 . Допустити негайне виконання рішення в відповідних частинах. Судові витрати розподілити згідно з ухваленим рішенням.
Під час судового розгляду судом були вчинені такі процесуальні дії.
Ухвалою судді від 22.06.2022 відкрито провадження та вирішено провести розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження із викликом (повідомленням) учасників справи у судове засідання. Цією ж ухвалою встановлено сторонам строки для подання заяв по суті справи.
21.07.2022 від відповідача надійшла заява про визнання позову.
Від позивача надійшла заява про розгляд справи без її участі позов підтримує, просила суд його задовольнити в повному обсязі.
Відповідач у судове засідання не з`явився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином. На адресу суду надійшла заява про визнання позову, у якій відповідач зазначив, що просить справу розглянути без його участі.
Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу у відсутність учасників справи за наявними у справі матеріалами.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, суд дійшов такого висновку.
Вирішуючи позовну вимогу про розірвання шлюбу, зазначає наступне.
Відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , виданого 21.09.2019 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Пологівському та Чернігівському районах Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис № 60, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 21.09.2019.
Від шлюбу сторони мають дитину сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданого 10.01.2020 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Пологівському та Чернігівському районах Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро).
Шлюбні відносини між сторонами припинені, втрачено почуття взаємної любові і поваги один до одного. Спільне господарство сторонами не ведеться, проживають окремо. Майнового спору між сторонами немає, до примирення не прагнуть.
Відповідно до ст.ст. 110, 112 Сімейного кодексу України (далі - СК України) позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення.
За приписами ч. 3 ст. 109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей.
Згідно з ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.1948, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то, відповідно, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим.
Як передбачено ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. В даному випадку визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує нічиїх прав, свобод та законних інтересів.
Враховуючи, що сторони шлюбні відносини не підтримують, позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач визнав позов, про що подав суду відповідну заяву, тому суд вважає, що подальше збереження сім`ї неможливе, у зв`язку із чим шлюб підлягає розірванню.
Згідно зі ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.
Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.
Згідно з ч. 3 ст. 115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.
Отже, позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню.
Щодо позовних вимог про стягнення аліментів на утримання дитини, суд зазначає наступне.
Статтею 8 Закону України Про охорону дитинства передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.
Згідно з положеннями ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.
Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.
Відповідно до вимог ст. 180, 181 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Згідно зі ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.
Визначаючи аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) відповідача щомісячно, суд враховує вказані вище положення матеріального закону, вимоги позивачки, яка бажає саме в такому розмірі стягнути аліменти, та позицію відповідача, який визнав позовні вимоги в цій частині, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, який є фізично здоровою працездатною особою, тому суд вважає за можливе позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання дитини задовольнити повністю.
Щодо позовних вимог про стягнення аліментів на користь позивачки до досягнення дитиною трьох років, суд приходить до наступних висновків.
Частинами 2, 4 ст. 84 СК України встановлено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років.
Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.
Отже, за змістом вказаних норм, право на аліменти дружина з дитиною до 3-х років має незалежно від того, чи працює вона, і яке у неї матеріальне становище, розмір утримання не пов`язаний з розміром доходу дружини, а залежить від можливості чоловіка надавати матеріальну допомогу.
Відповідач є молодою працездатною людиною, має можливість надавати допомогу позивачці.
Таким чином, суд вважає, що позивачкою надано належні та допустимі докази на підтвердження заявлених нею вимог, які в своїй сукупності є достатніми підставами для висновку про необхідність стягнення аліментів на її утримання.
Визначаючи розмір аліментів на утримання дружини, суд враховує, що відповідач працює, проживає окремо від позивача ОСОБА_1 , даним рішенням на нього покладено обов`язок по сплаті аліментів на утримання дитини в розмірі 1/4 частини заробітку, з урахуванням потреб дружини і можливостей відповідача, вважає за можливе позовні вимоги в цій частині задовольнити повністю у розмірі 1/4 частини заробітку, починаючи з дня пред`явлення позову до суду.
Суд визнає необхідним застосувати п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України і допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць.
Судові витрати, відповідно до ст. 141 ЦПК України, покласти на відповідача.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 76-82, 89, 141, 263-265, 280-283 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини і матері задовольнити повністю.
Розірвати шлюб, зареєстрований 21 вересня 2019 р. Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Пологівському та Чернігівському районах Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис № 60, між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .
Після розірвання шлюбу ОСОБА_5 залишити прізвище ОСОБА_6 .
Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу, є рішення суду, яке набрало законної сили.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 16 червня 2022 р. до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_5 .
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , аліменти, аліменти на її утримання у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з 16 червня 2022 р. до досягнення дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , трирічного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_6 .
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
судовий збір в сумі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) гривень 40 коп.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 1816 (одну тисячу вісімсот шістнадцять) гривень судового збору.
Рішення в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в межах суми платежів за один місяць.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення складено в повному обсязі 21 липня 2022 р.

Інформація про учасників справи відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 265 Цивільного процесуального кодексу України:

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце реєстрації: АДРЕСА_1 , зареєстроване місце перебування: АДРЕСА_2 .

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 .

Суддя І.П. Соболєва