Справа № 505/845/21
Провадження № 2/505/872/2022
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.03.2022 Котовський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючого судді Івінського О.О.

секретаря судового засідання Черчел Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_1 , 17 березня 2021 року звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 та просить визнати відповідачку такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою за адресою: АДРЕСА_1 .

Реєстрація відповідачки у вказаній квартирі створює позивачці певні незручності, так як вона є власником квартири з 2002 року, проте при звернені до відповідачки для добровільного анулювання реєстрації місця проживання в даній квартирі, відповідачка не реагує, тому позивачка змушена звернутися до суду з даним позовом.

Позивачка в судове засідання не з`явилася, надала заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності, на позовних вимогах наполягала.

Відповідачка у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце судового засідання, була повідомлена належним чином, проте судові виклики на судові засідання повернулись із зазначенням «Адресат відсутній за вказаною адресою». Іншими належними даними про місце перебування чи роботи відповідача суд не володіє. Згідно ч.8 ст.128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Крім того, виклик відповідачки було здійснено на підставі ч.11 ст.128 ЦПК України шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі «Судова влада» на веб-сайті Котовського міськрайонного суду Одеської області, що є належним повідомленням про дату, час та місце проведення судового засідання.

Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку про задоволення позову.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є власником житлової квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією договору дарування квартири від 12.02.2002, та технічним паспортом на житловий будинок від 14.02.2002.

Відповідачка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована в житловій квартирі, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 з 14.02.2020.

Факт того, що відповідачка у вказаній житловій квартирі не проживає підтверджується довідками директора ПП «Городок-КВП», відповідно до яких ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дійсно за адресою: АДРЕСА_1 , не проживає з 26 лютого 2020 року.

Згідно ч.1 ст.6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, зобов`язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання.

Відповідно до цієї норми закону відповідачі зобов`язані були зареєструватись за новим постійним місцем проживання протягом 10 днів з дня переїзду до цього постійного місця проживання.

Тому суд вважає, що реєстрація відповідачки за адресою: АДРЕСА_1 , є формальною, без наміру її фактичного проживання в цій квартирі. Відповідно вона втратила право на користування цією квартирою, оскільки добровільно припинила користування вказаною квартирою та переселилася на інше місце свого проживання.

Відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Статтею 391 ЦК України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Так як судом встановлено, що відповідачка в спірному жилому приміщенні відсутня більше року без поважних на те причин, спільним побутом з позивачем не пов`язана, домовленості між нею та позивачем, як власником житла, щодо порядку використання житлової квартири відсутні, суд доходить висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Рішення суду про визнання відповідачки такою, що втратила право користування житловою квартирою і є підставою для зняття її з реєстраційного обліку за місцем реєстрації.

Керуючись ст.ст. 12, 81, 89, 141, 263-265 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , належній ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст.273 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Одеського апеляційного суду.

Суддя О.О. Івінський

Повне судове рішення складено 17 березня 2022 року.