Справа № 635/9912/21
29 серпня 2022 року м.Люботин
Люботинський міський суд Харківської області у складі головуючого Зінченка О.В., за участю секретаря судового засідання Нескопромної Ю.О. розглянувши в порядку спрощеного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовною заявою Акціонерного товариства «Кредобанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,
Позивач, звернувся до Харківського районного суду Харківської області з позовом, в якому просить:
- стягнути солідарно з відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором № CL-226006 від 23.10.2019 у розмірі 228 213,88 грн, що складається із: заборгованості за тілом кредиту 160 404, 67 грн; заборгованості за відсотками 67 809,21 грн;
- стягнути солідарно з відповідачів суму сплаченого судового збору у розмірі 3 423,21 грн;
- стягнути солідарно з відповідачів витрати на професійну правову допомогу у розмірі 10 % від ціни позову, а саме 22 821,38 грн.
Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 28.12.2021 справу передано за підсутністю до Люботинського міського суду Харківської області.
В обґрунтування позову представник позивача ОСОБА_3 вказував, що з ОСОБА_1 23.10.2019 року був укладений кредитний договір № CL-226006, за яким відповідачу надано 170 000,00 грн. на поточні потреби на умовах строковості, платності та поворотності. Натомість ОСОБА_1 зобов`язвся повернути кредит, сплатити проценти та інші платежі, в строк та на умовах, визначених кредитним договором. На час укладання кредитного договору ОСОБА_1 перебував у шлюбі з ОСОБА_2 , про що він вказав у анкеті-заяві на отримання готівкого кредиту та підтвердилав штампом в паспорті про реєстрацію шлюбу 21 серпня 2004 року. Укладаючи кредитний договір, ОСОБА_1 діяв в інтересах сім`ї, а тому його дружина ОСОБА_2 залучена до участі в даній справі як солідарний відповідач. Позичальником ОСОБА_1 зобов`язання за кредитним договором порушувались, внаслідок чого виникла заборгованість станом на 06.09. 2021 року за договором в загальному розмірі 228 213, 88 грн. На даний момент відповідачами борг не погашений, саме тому позивач був змушений звернутися з вказаним позовом до суду.
Ухвалою від 24.01.2022 року провадження в справі було відкрито та призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
Відповідно до ч. 8 ст. 279 ЦПК України суд при розгляді справи у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а також заслуховує усні пояснення сторін та показання свідків.
Представник позивача ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, але направив до суду письмову заяву, в якій просив справу розглядати без його участі, позовні вимоги підтримав повністю та не заперечував проти ухвалення заочного рішення по справі.
В судове засідання відповідачі ОСОБА_2 і ОСОБА_1 викликалися шляхом надсилання засобами поштового зв`язку судової повістки за адресою їх місця проживання, зареєстрованого у встановленому законом порядку. Поштові конверти з судовими повістками на ім`я ОСОБА_2 і ОСОБА_1 повернуто без вручення з відміткою про відсутність особи за адресою місця проживання. Виходячи зі змісту ч. 8 ст. 128, ч. 4 ст. 130 ЦПК України, суд вважає, що відповідачі належним чином повідомлені про дату,час, місце розгляду справи. Але відповідачі ОСОБА_2 і ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилися, причини її неявки суду невідомі, відзив на позов ними не поданий. Тому суд розглядає справу за відсутністю відповідачів в заочному судовому засіданні та на підставі наявних в ній матеріалів.
В судовому засіданні, дослідивши наявні в справі докази, суд встановив наступне.
Між АТ «КРЕДОБАНК» та ОСОБА_1 був укладений Кредитний договір № CL-226006 від 23.10 2019 року (далі - Кредитний договір), за умовами якого відповідачу був наданий кредит в сумі 170 000 грн. на поточні потреби із строком користування 60 місяців, до 22.10.2024 року, з оплатою процентів за користування кредитними коштами, виходячи зі ставки 35% річних.
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та в установлені договором строки. Одностороння відмова від зобов`язань або одностороння зміна умов договору не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідачем ОСОБА_1 були порушені зобов`язання, встановлені умовами Кредитного договору, стосовно своєчасного повернення сум отриманого кредиту та сплати процентів за користування кредитними коштами.
Статтею 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Частиною 2 ст. 1050 ЦК України встановлено, що у разі якщо за договором позичальник зобов`язувався повернути позику частинами, то вразі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів.
В кредитному договорі (п. 6.9.) сторони узгодили те, що АТ «КРЕДОБАНК» вправі вимагати дострокового повернення кредиту і процентів у випадку прострочення позичальником сплати процентів та/або повернення кредиту чи його частини щонайменше на один календарний місяць.
АТ «КРЕДОБАНК» скористався своїм правом дострокового повернення кредиту і направив 07.06.2021 року на адресу ОСОБА_2 досудову вимогу щодо дострокового стягнення заборгованості. У цій вимозі позивач вказав, що з боку позичальника утворилась заборгованість, яка ним вирахувана станом на 28.05.2021 року, зокрема, по тілу кредиту 160 404,67 грн., та по процентам за користування кредитом 52 069, 48 грн.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 та ч. 1 ст. 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абз. 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
На підставі викладеного вище, суд приходить до висновку, що з відповідача ОСОБА_1 підлягає стягненню заборгованість по тілу кредиту в розмірі 160 404, 67 грн. та по процентам за користування кредитом в розмірі 67 809, 21 грн.
Щодо солідарного стягнення вказаної заборгованості з іншого відповідача ОСОБА_2 суд зазначає таке.
На час укладання кредитного договору відповідач ОСОБА_1 перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачем ОСОБА_2 , що підтверджується відміткою про реєстрацію шлюбу від 21 серпня 2004 року. Цю інформацію ОСОБА_1 також підтвердив в Анкеті-Заяві № CL-226006 від 18.10.2019 року, яка ним була подана до АТ «КРЕДОБАНК» з метою отримання готівкового кредиту.
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду під час розгляду справи № 205/5882/18, постанова від 07 жовтня 2020 року, висловив правову позицію про належність майна до об`єктів права спільної сумісної власності визначено ст. 61 СК України, згідно з частиною третьою якої, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
Норма ч. 3 ст. 61 СК України кореспондує ч. 4 ст. 65 цього Кодексу, яка передбачає, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.
При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового (ч. 2 ст. 65 СК України).
За нормами сімейного законодавства умовою належності того майна, яке одержане за договором, укладеним одним із подружжя, до об`єктів спільної сумісної власності подружжя є визначена законом мета укладення договору - інтереси сім`ї, а не власні, не пов`язані із сім`єю інтереси одного з подружжя.
Отже, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то цивільні права та обов`язки за цим договором виникають в обох із подружжя, незважаючи на відсутність в законі прямої вказівки на солідарну відповідальність.
При вирішенні спору про порядок виконання подружжям зобов`язань, що виникають з правочинів, вчинених в інтересах сім`ї, суди повинні керуватися тим, що подружжя має відповідати за такими зобов`язаннями солідарно усім своїм майном.
Аналогічний правовий висновок викладений також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 червня 2020 року у справі N 14-712цс19 та підтверджений Великою Палатою Верховного Суду в ухвалі від 09 вересня 2020 року у справі N 14-127цс20.
При таких обставинах, суд вважає, що позов в частині стягнення заборгованості підлягає задоволенню.
Одночасно з цим суд повинен вирішити питання розподілу судових витрат між сторонами. За змістом ч. 1 ст. 141 ЦПК України, у разі задоволення позовних вимог судовий збір покладається на відповідача.
Окрім судового збору, до судових витрат законом віднесені витрат на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правової допомоги.
Представник позивача в позові просить стягнути солідарно з відповідачів витрати на професійну правову допомогу у розмірі 10 % від ціни позову, а саме 22 821,38 грн.
Однак на підтвердження таких витрат позивачем та його представником доказів суду не подано. До позовної заяви лише додано витяг з договору про надання правової допомоги від 11 лютого 2019 року, виготовлений на одному аркуші, в якому відсутнє чітке визначення розміру гонорару адвоката (погодинна оплата або вартість конкретного виду роботи чи послуги). ІншІ докази, які підтверджують понесені позивачем витрати на професійну правничу допомогу суду не представлені. Тому суд відмовляє в стягненні таких витрат з відповідачів.
Керуючись ст.ст. 10-13, 77-81, 141, 263, 265, 274, 279, 280, 282 ЦПК України, суд
Позов АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «КРЕДОБАНК» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 і ОСОБА_2 солідарно на користь АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «КРЕДОБАНК» заборгованість за кредитним договором № CL-226006 від 23.10 2019 року в сумі 228 213 (двісті двадцять вісім тисяч двісті тринадцять) гривень 88 копійок.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «КРЕДОБАНК» витрати по оплаті судового збору в сумі 1711, 61 грн
Стягнути з ОСОБА_2 на користь АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «КРЕДОБАНК» витрати по оплаті судового збору в сумі 1711, 61грн.
В іншій частині позову в задоволенні відмовити.
На заочне рішення відповідачем протягом 30 днів з дня його проголошення до Люботинського міського суду Харківської області може бути подана письмова заява про його перегляд. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення може бути оскаржено позивачем до Харківського апеляційного суду (63002, Харківська область, м. Валки, вул. Харківська,14).

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Харківського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення. Учасники справи, яким повне рішення не було вручено у день його складання мають право подати апеляційну скаргу протягом 30 днів з дня вручення їм повного рішення суду.

Учасники справи:

Позивач - АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «КРЕДОБАНК», , адреса місцезнаходження: м. Львів, вул. Сахарова, 78;

Відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний № НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ;

Відповідач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний № НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Суддя О.В. Зінченко