Справа № 287/1155/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 жовтня 2022 року м. Олевськ

Олевський районний суд Житомирської областi в складi:

головуючої судді Кононихіної Н.Ю.,

за участю секретаря Корнєйчук О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Олевську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей та дружини,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до суду з позовом, в якому зазначає, що вона з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі з 05.08.2012 року по 02.05.2022 року. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після розлучення неповнолітні діти проживають разом з позивачкою і знаходиться на її утриманні. Відповідач після розлучення проживає окремо і не виконує батьківські обов`язки по утриманню неповнолітніх дітей, будь-якої допомоги не надає, тому позивачка просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частини заробітної плати (доходу), щомісяця, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України». Також позивачка просить стягнути з відповідача аліментів на її утримання в розмірі 1/4 усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , трьох річного віку.

Позивачка ОСОБА_1 будучи належним чином повідомленою про місце, дату та час розгляду справи, в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву з проханням розгляд справи проводити у її відсутності, позовні вимоги підтримує.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, подав до суду заяву з проханням розгляд справи проводити у його відсутності, позов визнає.

У зв`язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні докази у справі, з`ясувавши обставини, оцінивши ці докази на належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних мотивів.

Заперечення стосовно розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін у справі не надходили. Відповідач відзив на позов до суду не надав.

Відповідно до п. п. 1,3 частини 1 ст. 129 Конституції України, основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до статті 263 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Як вбачається зі змісту ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 05.08.2012 року.

Рішенням Овруцького районного суду Житомирської області від 02.05.2022 року шлюб між позивачкою та відповідачем було розірвано.

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 20.06.2014 року, ОСОБА_3 , народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 , її батьками є: батько ОСОБА_2 , мати ОСОБА_1 .

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 05.05.2020 року, ОСОБА_4 , народилася ІНФОРМАЦІЯ_4 , його батьками є: батько ОСОБА_2 , мати ОСОБА_1 .

Відповідно до довідки Олевської сільської ради Житомирської області Копищенського старостинського округу від 28.07.2022 року № 1405 позивачка ОСОБА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , і склад її сім?ї наступний дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та син ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Статтею 8 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно до ч.2 ст.51 Конституції України закріплений конституційний обов`язок батьків утримувати своїх дітей.

За змістом ст.141 СК України батьки мають рівні права і обов`язки щодо дитини, в тому числі і щодо її утримання.

Згідно ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ст.181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Судом достовірно встановлено, що договору про участь в утриманні дітей батьки між собою не укладали, між позивачкою та відповідачем не узгоджений розмір аліментів, а тому згідно положень Сімейного кодексу України відповідач зобов`язаний утримувати неповнолітніх дітей, надавати їм необхідну матеріальну допомогу у вигляді аліментів, які сплачуються з усіх видів заробітку (доходу).

Згідно ч.1 ст.182 СК України - при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно ч.2 ст.182 СК України - розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

В даному випадку суд дійшов висновку, що відповідач ухиляється від обов`язку утримувати неповнолітніх дітей, чим ставить їх у складне матеріальне становище та порушує їх право на достатній життєвий рівень, а тому аліменти на утримання неповнолітніх дітей повинні бути стягнуті з відповідача в судовому порядку, згідно вимог ст. 183 СК України, у заявленому позивачкою розмірі у позові, а саме: в розмірі 1/3 частини заробітної плати (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, щомісячно, до повноліття дітей: дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто до ІНФОРМАЦІЯ_5 , та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до 26.04.2038 року.

Відповідно до ст. 84 Сімейного кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу.

Встановлено, що позивачка має правові підстави для стягнення аліментів з відповідача на своє утримання до досягнення сином ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трьох років, так як не працює, іншого джерела доходу не має, проживає з дитиною, яка не досягла трьох років.

Статтею 80 СК України передбачено, що аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Позивачка джерел доходу не має, здійснює догляд за дитиною до досягнення нею трьох років.

Відповідач відзив на позов не подав, не довів, що він є непрацездатним чи перебуває на обліку у лікарів та не може займатися трудовою діяльністю, отримувати доходи, достатні для утримання малолітніх дітей і дружини у період непрацездатності у зв`язку з доглядом за дитиною до досягнення нею трьох років.

Враховуючи наведене, суд знаходить, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

З матеріалів справи вбачається, що позивачка звернулася до суду 16.08.2022 року. Тому аліменти повинні бути стягнуті саме з цієї дати.

У відповідності до п. 3 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів, отже згідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 992 грн. 40 коп.

Керуючись ст. ст. 4-13, 17, 81, 141, 263, 265, 273, 274, 279 ЦПК України, ст. ст. 80, 84, 180-183, 184 СК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей та дружини - задоволити.

Стягнути з ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітніх дітей: дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частки заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, щомісячно, до повноліття дітей: дочки ОСОБА_3 , тобто до ІНФОРМАЦІЯ_5 , та сина ОСОБА_4 , до 26.04.2038 року.

Стягнути з ОСОБА_2 , аліменти на утримання дружини ОСОБА_1 , в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з дня звернення з позовом до суду 16.08.2022 року і до досягнення сином ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , трьох річного віку, тобто ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 992,40 грн., які перерахувати на р/р UA0006741, Код отримувача (код за ЄДРПОУ) - 37976485 , отримувач: ГУК у Жит.обл/ТГ м.Олевськ/22030101, код класифікації доходів бюджету - 22030101, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача (стандарт IBAN), «Судовий збір» (Державна судова адміністрація України, 050).

Звільнити ОСОБА_1 від сплати судового збору за розгляд цивільної справи Олевським районним судом Житомирської області відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір».

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Житомирського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про учасників справи згідно п.4 ч.5 ст. 265 ЦПК України:

Позивачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , паспорт серії НОМЕР_3 , виданий 21.08.2012 року Олевським РС УДМС України в Житомирській області, РНОКПП - НОМЕР_4 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , паспорт серії НОМЕР_5 , виданий 15.07.2005 року Овруцьким РВ УМВС України в Житомирській області, РНОКПП - НОМЕР_6 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , фактичне місце перебування: АДРЕСА_3 .

Суддя: Н. Ю. Кононихіна