АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 березня 2022 року

м. Чернівці

справа № 716/2052/20

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Одинака О. О.

суддів Кулянди М.І., Перепелюк І.Б.

секретар Паучек І.І.

позивач ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_2

апеляційна скарга ОСОБА_2 , в інтересах якої діє ОСОБА_3 , на рішення Заставнівського районного суду Чернівецької області від 13 грудня 2021 року,

головуючий в суді першої інстанції суддя Пухарєва О.В.

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У листопаді 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом.

Просила стягнути з відповідачки ОСОБА_2 на її користь кошти в сумі 21 600 Євро в еквіваленті національної валюти України згідно з курсом Національного Банку України станом на день ухвалення судового рішення.

Позовна заява мотивована тим, що у червні 2018 року ОСОБА_2 отримала в борг від позивачки 21 600 Євро та 6 800 доларів США. Сторони домовилися між собою, що відповідачка щомісяця сплачуватиме позивачці три проценти від суми позики.

На підтвердження укладення договору позики ОСОБА_2 власноручно складено та підписано розписку на фотокопії сторінок паспорта.

Відповідачка частково виконала зобов`язання та повернула 6800 доларів США.

25 листопада 2020 року у зв`язку з невиконанням боргових зобов`язань, ОСОБА_2 було направлено лист - претензію з вимогою повернути борг у семиденний строк від дня отримання претензії. Однак борг відповідачка не повернула.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Заставнівського районного суду Чернівецької області від 13 грудня 2021 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь позивачки заборгованість за договором позики в сумі 21 600 Євро, що в еквіваленті національної валюти України по курсу НБУ становить 666 236 гривень 88 копійок.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що відповідачка взяті на себе зобов`язання за договором позики належним чином не виконала, кошти ОСОБА_1 не повернула, у зв`язку чим наявні всі передбачені законом підстави для стягнення з ОСОБА_2 на користь позивачки боргу.

Позивачка звернулася до суду з позовом в межах строку позовної давності.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 , в інтересах якої діє ОСОБА_3 , просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким в позові відмовити в повному обсязі.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апелянт посилається на те, що суд першої інстанції ухвалив рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи.

Зазначає, що спірний договір позики є безгрошовим, без передачі предмету позики, тобто договір є таким, що не відбувся. Позивачка не набула право вимагати від відповідачки повернення будь- яких коштів.

Надана позивачкою розписка не містить строків та порядку повернення будь- яких коштів або речей, тобто змісту та умов договору позики, а також не встановлює та не підтверджує факту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Вказаний документ не містить ні дати його складання, ні дати отримання коштів, і відповідно дати їх повернення, що виключає визнання останнього в якості боргової розписки.

Позивачка повинна була дізналась про порушення свого права після пропуску відповідачкою строку сплати чергового місячного платежу через місяць після написання розписки в 2015 році. Отже, у випадку визнання судом обґрунтованості позову є підстави для відмови у задоволенні такого позову у зв`язку з пропуском строку позовної давності.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_4 , подала відзив на апеляційну скаргу.

Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Посилається на те, що судове рішення є законним та обґрунтованим, а аргументи апеляційної скарги безпідставними.

Суд першої інстанції повно, об`єктивно та всебічно дослідив всі обставини справи.

Зазначав, що розписка позичальника є доказом не лише укладення договору позики, але й посвідчує факт передачі грошової суми позичальнику.

Норми цивільного права не містять обов`язкових вимог для оформлення змісту боргової розписки.

Строк позовної давності розпочався після закінчення тридцятиденного строку з дня отримання відповідачкою вимоги про повернення боргу. Отже, позивачка звернулася до суду з позовом в межах строку позовної давності.

Мотивувальна частина

Обставини справи, встановлені судами першої та апеляційної інстанцій

Встановлено, що на копії паспорта ОСОБА_2 міститься розписка Гаврилюк-Голінати про те, що вона позичила у ОСОБА_1 21600 єв та 6800$ під 3 проценти місячних на необмежений строк (а.с.13).

25 листопада 2020 року ОСОБА_2 було направлено лист вимогу, копію боргової розписки на фотокопії паспорта, свідоцтво про право на зайняття адвокатської діяльністю, ордер, що підтверджується описом вкладення до цінного листа, накладною №477 та фіскальним чеком №ПН55 (а.с.16,17).

26 листопада 2020 року лист №477 був вручений адресату особисто (а.с.76).

Позиція апеляційного суду, застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті постанови

Заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з наступних підстав.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції не в повній мірі відповідає зазначеним вимогам закону.

Колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про те, що позивачкою доведено факт укладення договору позики між сторонами.

Розписка, яка міститься на фотокопії паспорта, є належним, достовірним та достатнім доказом того, що між сторонами виникли правовідносини щодо договору позики.

Помилковим є аргумент апеляційної скарги про те, що позивачкою не доведено факт передачі грошових коштів за договором позики, що свідчить про безгрошовість такої угоди.

Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (статті 1047 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Згідно з статтями 509, 526 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, і може не співпадати з датою складання розписки, яка посвідчує цей факт, однак у будь-якому разі складанню розписки має передувати факт передачі коштів у борг.

Таким чином, у разі пред`явлення позову про стягнення боргу позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобов`язання. З метою правильного застосування статей 1046, 1047 ЦК України суд повинен установити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умов.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики після отримання коштів, підтверджуючи як факт укладення договору та зміст умов договору, так і факт отримання боржником від кредитора певної грошової суми.

Факт отримання коштів у борг підтверджує не будь-яка розписка, а саме розписка про отримання коштів, зі змісту якої можливо установити, що відбулася передача певної суми коштів від позичальника до позикодавця.

Досліджуючи боргові розписки чи інші письмові документи, суд для визначення факту укладення договору повинен виявляти справжню правову природу правовідносин сторін незалежно від найменування документа та, залежно від установлених результатів, зробити відповідні правові висновки.

Відповідний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 22 серпня 2019 року в справі N 369/3340/16-ц, провадження N 61-7418св18.

Колегія суддів вважає, що сам факт передачі коштів в сумі 21 600 Євро підтверджується розпискою відповідачки на фотокопії паспорта, оскільки така розписка видається боржником за договором позики після отримання коштів.

Факт написання розписки відповідачкою та наявність на такій розписці її підпису був нею визнаний в суді першої інстанції. Заперечення відповідачки щодо отримання позики у Євро та розміру такої позики не підтверджені належними та допустимими доказами.

Крім того, відповідачка не посилалася на наявність інших правовідносин, які склалися між сторонами та не надала доказів, якими такі обставини підтверджуються.

Відсутність в розписці дати її складення та дати отримання коштів не доводить відсутність між сторонами правовідносин за договором позики.

Аналіз змісту розписки ОСОБА_2 на фотокопії паспорта, зокрема слова «позичила», зазначення обов`язку щодо сплати процентів, їх розмір та факт наявності такої розписки у ОСОБА_1 дає підстави зробити висновок про укладення між сторонами саме договору позики з обов`язком відповідачки повернути позичені кошти на вимогу позивачки.

Помилковим є також аргумент апеляційної скарги про те, що підставою для відмови в позові є не зазначення відповідачкою в розписці дати повернення коштів.

Відповідно до частини 1 статті 1049 ЦК України, якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

З розписки відповідачки вбачається, що вона отримала кошти в борг на необмежений строк.

Отже, борг має бути повернутий у порядку та строки, встановлені частиною 1 статті 1049 ЦК України, тобто протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це.

Колегія суддів не бере до уваги аргумент апеляційної скарги про те, що зазначення в розписці після суми коштів 21 600 «єв» не є ознакою грошей.

Підстави для сумніву про погодження сторонами валюти грошового зобов`язання в грошовій одиниці Євро відсутні з огляду на встановлені судом правовідносини, які склалися між сторонами та відсутність доказів про погодження іншої валюти в договорі позики. Також відсутні докази про передачу за розпискою інших речей в кількості 21 600 одиниць, аніж грошових коштів.

Разом з тим, суд першої інстанції помилково взяв до уваги показання свідків, що підтверджують факт укладення договору позики між сторонами.

Так, згідно частини 1 статті 218 ЦК України недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом.

Заперечення однією із сторін факту вчинення правочину або оспорювання окремих його частин може доводитися письмовими доказами, засобами аудіо-, відеозапису та іншими доказами. Рішення суду не може грунтуватися на свідченнях свідків.

У пункті 12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року N 9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" роз`яснено, що за змістом абзацу другого частини першої статті 218 ЦК України не може доводитися свідченням свідків не лише заперечення факту вчинення правочину або оспорювання окремих його частин, а й факт його вчинення, а також виконання зобов`язань, що виникли з правочину. При цьому випадки, коли свідчення свідків допускаються як засіб доказування факту вчинення правочину, у ЦК України визначені прямо в частині другій статті 937 ЦК України та частині третій статті 949 ЦК України.

В пункті 27 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" від 12 червня 2009 року, № 2 зазначається, що виходячи зі змісту статті 59 ЦПК та з урахуванням положень частини першої статті 218 ЦК, не може стверджуватися показаннями свідків наявність правовідносин, що виникають з правочинів, для яких законом установлено письмову форму.

Отже, показання свідків, допитаних у судовому засіданні, не є належними та допустимими доказами, що підтверджують факт вчинення та виконання зобов`язань за договором.

Такий висновок узгоджується з правовими позиціями, які Верховний Суд виклав у постановах від 6 грудня 2018 року у справі № 303/3113/16-ц та від 2 вересня 2020 року у справі № 569/24347/18.

Також суд першої інстанції помилково в резолютивній частині судового рішення зазначив еквівалент суми боргу за договором позики в гривні.

Зазначення судом у своєму рішенні двох грошових сум, які необхідно стягнути з боржників, внесло двозначність до розуміння суті обов`язку боржника.

У разі ухвалення судом рішення про стягнення боргу в іноземній валюті стягувачу має бути перерахована саме іноземна валюта, визначена судовим рішенням, а не її еквівалент у гривні.

Зазначене узгоджується з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, сформульованим у постанові від 4 липня 2018 року у справі № 761/12665/14-ц (провадження № 14-134цс18) та Верховного Суду у постанові від 5 лютого 2020 року у справі №750/2000/18.

Щодо аргументу апеляційної скарги про пропуск позивачкою строку позовної давності слід зазначити наступне.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 листопада 2018 року у справі №504/2864/13-ц (провадження N 14-452цс18) зазначено, що суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовних вимог, звернутих позивачем до того відповідача у спорі, який заявляє про застосування позовної давності. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи було порушене право, за захистом якого позивач звернувся до суду. Якщо це право порушене не було, суд відмовляє у позові через необґрунтованість останнього. І тільки якщо буде встановлено, що право позивача дійсно порушене, але позовна давність за відповідними вимогами спливла, про що заявила інша сторона у спорі, суд відмовляє у позові через сплив позовної давності у разі відсутності визнаних судом поважними причин її пропуску, про які повідомив позивач.

Перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу згідно з частиною 5 статті 261 ЦК України починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) позичальником обов`язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу. Вказане унеможливлює визначення початку перебігу позовної давності окремо для погашення всієї заборгованості за кредитним договором.

Відповідачка обґрунтовує пропуск позивачкою строку позовної давності тією обставиною, що їй було відомо про невиконання обов`язку щодо сплати щомісячного платежу з погашення відсотків. Вказана обставина не свідчить про пропуск строку позовної давності щодо повернення суми позики. Крім того, вимогу про стягнення процентів за користування коштами позивачка не заявляла.

Такий висновок узгоджується з правовою позицією, яку Велика Палата Верховного Суду виклала у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12.

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Враховуючи наведене вище, суд першої інстанції ухвалив рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому його мотивувальну частину слід змінити, виклавши її в редакції цієї постанови.

Також слід змінити резолютивну частину рішення, виклавши її в наступній редакції:

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 борг за договором позики в сумі 21 600 Євро.

В решті рішення слід залишити без змін.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 376, 381, 382 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , в інтересах якої діє ОСОБА_3 , задовольнити частково.

Змінити мотивувальну частину рішення Заставнівського районного суду Чернівецької області від 13 грудня 2021 року, виклавши її в редакції цієї постанови.

Змінити резолютивну частину рішення, виклавши її в наступній редакції:

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 борг за договором позики в сумі 21 600 (двадцять одна тисяча шістсот) Євро.

В решті рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

На постанову може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повна постанова складена 22 березня 2022 року

Головуючий О.О. Одинак

Судді: М.І. Кулянда

І.Б. Перепелюк