Справа № 127/2а-247/1998
Провадження № 22-ц/801/186/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції Гуменюк К. П.
Доповідач:Ковальчук О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2022 рокуСправа № 127/2а-247/1998м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Ковальчука О.В.,

суддів : Берегового О.Ю., Якименко М. М.,

за участю секретаря Білошицької О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку на його пред`явлення до виконання у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою її представником - ОСОБА_3 , на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 18 листопада 2021 року про відмову у задоволені вказаної заяви, постановлену у цій справі в м. Вінниця суддею цього суду Гуменюком К.П.,

В С Т А Н О В И В:

В листопаді 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою про видачу дубліката виконавчого документа та поновлення пропущеного строку для пред`явлення його до виконання у цивільній справі № 2а-247/1998 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, мотивуючи її тим, що постановою Ленінського районного суду м. Вінниці від 24 серпня 1998 року стягнуто аліменти з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 на утримання дитини - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше Ѕ неоподаткованого мінімуму щомісячно, починаючи з 20 серпня 1998 року до досягнення дитиною повноліття. На підставі цього рішення у вересні 1998 року видано виконавчий лист, який було пред`явлено до примусового виконання до Ленінського ВДВС в м. Вінниці.

Однак ОСОБА_2 ухилявся від сплати аліментів.

Згодом Ленінський ВДВС Вінницького МУЮ реорганізовано в Центральний відділ державної виконавчої служби м. Вінниці ГТУЮ у Вінницькій області, потім в Центральний ВДВС у м. Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), а згодом в Перший ВДВС у м. Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький).

ОСОБА_1 , яка є стягувачем у виконавчому провадженні, неодноразово зверталась із заявами до ВДВС щодо надання інформації про стан виконання виконавчого листа, на що отримувала відповіді про те, що по стягненню аліментів виконавче провадження знищено. Також заявник зверталась із заявою про надання копій бухгалтерських документів щодо проведення повного розрахунку боржника ОСОБА_2 по погашенню заборгованості по сплаті аліментів та перерахування стягнутих сум на банківський рахунок стягувача.

У вересні 2021 року, під час прийому начальника Першого ВДВС у м. Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), ОСОБА_1 повідомили про необхідність отримати дублікат виконавчого листа для повторного пред`явлення до виконання.

Пославшись на викладене, ОСОБА_1 просила суд видати дублікат виконавчого листа на виконання рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 24 серпня 1998 року у цивільній справі № 2а-247/1998 за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів та поновити пропущений строк для пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 18 листопада 2021 року у задоволенні вказаної заяви відмовлено.

Не погодившись із постановленою ухвалою, ОСОБА_1 через свого представника - ОСОБА_3 , посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, в апеляційній скарзі просить оскаржувану ухвалу скасувати, постановити нову ухвалу, якою задовольнити її заяву про видачу дубліката виконавчого документа та поновлення пропущеного строку для пред`явлення його до виконання.

Від боржника відзив на апеляційну скаргу не надійшов, проте його відсутність відповідно до ч.3 статті 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду ухвали суду першої інстанції.

У судове засідання сторони, повідомлені у визначеному законом порядку, не з`явились. Від представника апелянта - ОСОБА_3 надійшло клопотання про зупинення провадження у справі на період воєнного стану в Україні, посилаючись на те, що боржник - ОСОБА_2 виїхав з України до запровадження воєнного стану і, оскільки є особою призовного віку, не повернеться до його скасування.

Зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом вчинення процесуальних дій під час судового розгляду із визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи і щодо яких неможливо передбачити їх усунення.

Статтею 251 ЦПК України передбачено, що суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі: смерті або оголошення фізичної особи померлою, яка була стороною у справі, якщо спірні правовідносини допускають правонаступництво; перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції; призначення або заміни законного представника у випадках, передбачених статтею 63 цього Кодексу; надання сторонам у справі про розірвання шлюбу строку для примирення; звернення обох сторін з клопотанням про зупинення провадження у справі у зв`язку з проведенням медіації; прийняття рішення про врегулювання спору за участю судді; об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Стаття 252 цього Кодексу передбачає право суду зупинити провадження у справі в разі: перебування учасника справи на альтернативній (невійськовій) службі не за місцем проживання або на строковій військовій службі; захворювання учасника справи, підтвердженого медичною довідкою, що виключає можливість явки до суду протягом тривалого часу; перебування учасника справи у довгостроковому службовому відрядженні; розшуку відповідача в разі неможливості розгляду справи за його відсутності; призначення судом експертизи; направлення судового доручення щодо збирання доказів у порядку, встановленому статтею 87 цього Кодексу; звернення із судовим дорученням про надання правової допомоги, вручення виклику до суду чи інших документів до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави; прийняття ухвали про тимчасове вилучення доказів державним виконавцем для дослідження судом; перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (у іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.

Вказані у цих статтях підстави зупинення провадження у справі є вичерпними та не містять посилання на неможливість судового розгляду справи через запровадження воєнного стану у країні.

Так само, неявка боржника не перешкоджає розгляду апеляційної скарги у суді апеляційної інстанції.

Зважаючи на викладене у задоволенні клопотання про зупинення провадження у справі слід відмовити.

Апеляційний суд згідно з вимогами ст. 367 ЦПК України, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін з огляду на таке.

Статтею 375 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Положеннями ст. 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Учасники справи зобов`язані: сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом (п. 2, п. 4, п. 6 - п. 7 ч. 2 ст. 43 ЦПК України).

Згідно з ч. ч. 1, 5-7 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

З матеріалів справи вбачається, що постановою Ленінського районного суду м. Вінниця від 24 серпня 1998 року, стягнуто аліменти з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_7 на утримання сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 1/2 неоподатковуваного мінімуму щомісячно, починаючи з 20 серпня 1998 року і до його повноліття.

Відповідно до листів Центрального відділу державної виконавчої служби м. Вінниці ГТУЮ у Вінницькій області від 23 вересня 2019 року та 08 жовтня 2019 року, виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа у справі № 2а-247/1998 про стягнення з ОСОБА_2 аліментів закінчене 24 лютого 2015 року на підставі постанови державного виконавця та повернуте до суду. Строк зберігання завершених виконавчих проваджень - три роки.

На час закінчення виконавчого провадження з виконання виконавчих листів діяв Закон України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року.

Відповідно до ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження», в цій редакції, рішення про стягнення періодичних платежів, в тому числі про стягнення аліментів, можуть бути пред`явлені для виконання протягом усього періоду, на який присуджені платежі.

Згідно з п. 6 ст. 49 цього ж Закону, виконавче провадження підлягає закінченню у разі закінчення строку, передбаченого законом для відповідного виду стягнення.

Протягом цього строку позивач (стягувач), який бажає примусово виконати рішення суду, повинен вжити всіх залежних від нього заходів для отримання виконавчого документу та пред`явлення його до примусового виконання.

Статтею 251 ЦК України передбачено, що строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк та термін можуть бути визначені актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду.

Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (ст. 180 СК України).

Зважаючи на викладене, апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що строк для присудження аліментів є матеріальним строком та закінчився 30 квітня 2009 року у зв`язку з досягненням дитиною повноліття та поновленню не підлягає.

Отже, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні заяви про видачу дублікату виконавчого листа, а від так і про відсутність підстав для поновлення строку для його пред`явлення.

Доводи апеляційної скарги фактично зводяться до опису обставин справи та дублюють доводи заяви, поданої до суду першої інстанції, які було описано в оскаржуваній ухвалі та враховано Вінницьким міським судом. Ці доводи не спростовують висновків суду, та не містять посилань на такі порушення, що призвели до неправильного вирішення питання, тому з огляду на положення ч. 2 ст. 376 ЦПК України вони не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного судового рішення.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не дають підстав для висновку про незаконність чи необґрунтованість оскаржуваного судового рішення, тому відповідно до положень ст. 375 ЦПК України апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 251, 252, 367, 374, 375, 382 - 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити у задоволенні клопотання представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 про зупинення провадження у справі.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану її представником - ОСОБА_3 залишити без задоволення, а ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 18 листопада 2021 року про відмову у задоволені вказаної заяви залишити без змін.

Постанова набирає законної сили із дня її прийняття.

Касаційна скарга на постанову може бути подана до Верховного Суду протягом тридцяти днів із дня складання повного тексту постанови.

Головуючий О. В. Ковальчук

Судді : О. Ю. Береговий

М. М. Якименко