РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 березня 2022 року

м. Рівне

Справа № 565/875/18

Провадження № 22-ц/4815/344/22

Рівненський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Шимківа С. С.,

суддів: - Ковальчук Н. М., Хилевича С.В.

секретар судового засідання - Ковальчук Л.В.,

учасники справи:

позивач - Акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк",

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" на ухвалу Кузнецовського міського суду Рівненської області від 15 листопада 2021 року (постановлену у складі судді Зейкана І.Ю.) у справі за позовом акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

в с т а н о в и в :

У травні 2018 року акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк" звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Ухвалою Кузнецовського міського суду Рівненської області від 15 листопада 2021 року провадження у справі закрито у зв`язку із смертю відповідача.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що на момент розгляду справи судом не встановлено наявність правонаступників після смерті ОСОБА_1 , а представником позивача не надано суду підтвердження, що у цих правовідносинах є правонаступники після смерті відповідача.

Не погоджуючись із ухвалою місцевого суду, акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк" оскаржило його в апеляційному порядку.

У поданій апеляційній скарзі зазначає, що суд безпідставно вважав, що спірні відносини не допускають правонаступництва, що призвело до винесення судом помилкової ухвали та обмеження права позивача на доступ до правосуддя і захист його порушених прав та інтересів у суді. При цьому банк посилається на положення ч. 1 статті 55 та п. 1 ч. 1 статті 251 ЦПК України та вважає, що спірні відносини допускають правонаступництво. Крім того, наголошує, що провадження у даній справі відкрито ухвалою суду від 19 липня 2019 року, тоді як відповідач помер у 2021 році, а тому суд вирішуючи питання закриття провадження у справі, повинен був належним чином встановити чи допускають спірні відносини правонаступництво.

З наведених міркувань просить скасувати ухвалу суду та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Сторони в судове засідання не з"явилися. Вони були належним чином повідомлені про день, час та місце розгляду справи. Їх неявка не перешкоджає судовому розгляду. Заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи не надходило.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про її задоволення, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що у травні 2018 року акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк" звернувся до Кузнецовського міського суду Рівненської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Ухвалою Кузнецовського міського суду Рівненської області від 19 липня 2019 року відкрито провадження у даній справі.

08 жовтня 2021 року до суду надійшла заява про застосування строків позовної давності від дочки відповідача ОСОБА_2 , до якої було долучено копію свідоцтва про смерть ОСОБА_1 .

Ухвалою Кузнецовського міського суду Рівненської області від 15 листопада 2021 року провадження у справі за позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості закрито у зв`язку із смертю відповідача на підставі п. 7 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

З таким висновком місцевого суду колегія суддів погодитися не може.

Відповідно до ч. 1 статті 55 ЦПК України у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 251 ЦПК України, суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі смерті або оголошення фізичної особи померлою, яка була стороною у справі, якщо спірні правовідносини допускають правонаступництво.

Як вбачається із копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 03.08.2021 року ОСОБА_1 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто після відкриття провадження у даній справі.

Таким чином, на переконання апеляційного суду, суд першої інстанції допустив формальний підхід до вирішення питання правонаступництва у спірних правовідносинах, оскільки мав усі правові підстави для зупинення провадження у справі до встановлення та залучення можливих правонаступників померлого ОСОБА_1 .

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України та ст. 15 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Конституція України, як Закон прямої дії, має найвищу юридичну силу, а офіційне тлумачення конституційних положень здійснюється Конституційним Судом України, який у цілій низці своїх рішень висловив правову позицію щодо права на оскарження судових рішень та доступу до правосуддя, згідно з якою кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку; суд не може відмовити у правосудді, якщо особа вважає, що її права і свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод; відмова суду у прийнятті позовних та інших заяв, скарг, оформлених відповідно до чинного законодавства, є порушенням права на судовий захист, яке, згідно зі ст.64 Конституції України, не може бути обмежене (пункти 1,2 резолютивної частини Рішення від 25 грудня 1997 року №9-зп, абзац 7 пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 року № 11-рп/2012).

Крім цього, у низці рішень Європейського Суду з прав людини, юрисдикцію якого в усіх питаннях, що стосуються тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено, що право на справедливий судовий розгляд може бути обмежено державою, лише якщо це обмеження не завдає шкоди самій суті справи.

У справі «Bellet v. France» Європейський Суд з прав людини зазначив, що стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

Таким чином, вказані обставини свідчать про необхідність надати акціонерному товариству комерційний банк "Приватбанк" можливість захистити своє право у суді. Інакший підхід був би виявом надмірного формалізму та міг би розцінюватися як обмеження особи у доступі до суду, яке захищається статтею 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Тому, закриття провадження у даній справі суперечить завданню цивільного судочинства та не відповідає конституційним принципам щодо гарантованого судового захисту прав, а також доступу до правосуддя, закладеного Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод.

За наведених обставин, апеляційний суд приходить до переконання про те, що оскаржувана ухвала постановлена місцевим судом з порушенням норм процесуального права, а тому апеляційна скарга підлягає до задоволення, а оскаржувана ухвала до скасування із направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 367, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, Рівненський апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" задовольнити.

Ухвалу Кузнецовського міського суду Рівненської області від 15 листопада 2021 року скасувати.

Справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Головуючий-суддя Шимків С.С.

Судді: Ковальчук Н.М.

Хилевич С.В.