Дата документу 16.08.2022
Справа № 501/2611/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 серпня 2022 року м. Чорноморськ Одеської області

Іллічівський міський суд Одеської області у складі:

головуючого судді Смирнова В.В.,

за участі: секретаря судового засідання Кочкіної О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чорноморськ цивільну справу № 501/2611/21 за

позовом ОСОБА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1

до

відповідача: приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Колечко Дмитра Миколайовича, місцезнаходження за адресою: 68004, Одеська область, м. Чорноморськ, вул. 1Травня, буд. 19,

предмет та підстави позову: про повернення безпідставно набутих коштів, відшкодування матеріальної шкоди,

учасники справи не з`явилися.

негайно після закінчення судового розгляду, перебуваючи в нарадчій кімнаті, ухвалив рішення про наступне:

ВСТАНОВИВ:

І виклад позиції позивача та відповідача.

03.08.2021 року ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду з позовом до приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Колечко Д.М. (далі відповідач) про повернення безпідставно набутих коштів, відшкодування матеріальної шкоди (а.с. 1-5).

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 27.09.2018 року приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Колечко Д.М. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №57313480 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Райфайзе Банк Аваль 1701 180,73 грн.та постанови про стягнення винагороди на користь виконавця в розмірі 70 118,07 грн.. За зазначеними постановами відповідач від 29.10.2018 р. вчинив стягнення заробітної плати в розмірі 25% та за період з листопада 2018 року по січень 2019 року, що відповідає 2 541,35 грн., та за період з лютого 2019 року по вересень 2019 року також стягнено ще 8 476,61 грн..

Позивач ОСОБА_1 оскаржив постанови відповідача в судовому порядку та рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 05.07.2019 року по справі №420/6845/18 постанову про стягнення основної винагороди з боржника скасовано. Після набуття законної сили зазначеного рішення позивач звернувся до відповідача з заявою про повернення безпідставно набутих коштів, та одержав відповідь відмову від 28.12.20219 року.

Позивач вважає, що порушено його права та він змушений звернутись до суду, просить суд:

Стягнути з приватного виконавця Колечко Дмитра Миколайовича на користь ОСОБА_1 безпідставно набуті гроші в сумі 11 027, гривень 96 копійок. Інфляційні витрати в сумі 382,24 грн., три проценти річних в сумі 661,68 грн.; всього стягнути 12 071,88 грн.

Стягнути з приватного виконавця Колечко Дмитра Миколайовича на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати.

Відповідач сповіщався належним чином, представник відповідача відзив надав, заперечував проти задоволення позовних вимог через невідповідність, суперечливість, просив відмовити в задоволенні вимог (а.с. 95-97).

ІІ. Заяви ( клопотання) учасників справи.

Відповідач ОСОБА_2 надав до суду заяву про зупинення та відкладення судового засідання (а.с. 42).

Представник позивача 27.10.2021 року надав до суду заперечення на зупинення провадження у справі (а.с. 74).

Позивач від 13.06.2022 року надав до суду заяву про рух справи в суді (а.с. 76-77).

Представник відповідача ОСОБА_3 від 22.06.2022 року надала до суду заяву про поновлення провадження у справі (а.с. 79-80).

Представник відповідача ОСОБА_3 від 20.07.2022 року надала до суду відзив по справі, заперечувала проти заявлених вимог, просила суд відмовити в задоволенні позову (а.с. 95-97).

ІІІ. Інші процесуальні дії у справі.

Ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області від 09.08.2021 року відкрито провадження по справі (а.с. 35).

Ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області від 26.10.2021 року провадження по справі зупинено за клопотанням відповідача (а.с. 72).

Ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області від 24.06.2022 року провадження по справі відновлено за клопотанням відповідача (а.с. 89).

Судом на підставі ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК), у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

ІV. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин.

Згідно постанови про відкриття виконавчого провадження ВП № 57313480 від 27.09.2018 року приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Колечко Д.М. з ОСОБА_1 стягнено на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» 701 180,73 грн., та на користь виконавця стягнення основної винагороди в розмірі 70 118,07 грн. (а.с. 6-8).

Відповідно довідки №640 від 10.06.2021 року з ОСОБА_1 на користь приватного виконавця стягнено за 2018-2019 роки кошти за місцем роботи у ТОВ «КРІОІН ІНЖЕНЕРІНГ» (а.с. 9-19).

Згідно відповіді №3084 від 28.12.2019 року, відповідач надав позивачу роз`яснення щодо його звернення (а.с. 20-23).

Відповідно постанови приватного виконавця Притуляка ВІ.М. ВП№58436187 від 28.10.2019 року закінчено виконавче провадження (а.с. 24).

Згідно рішення Одеського окружного адміністративного суду від 05.07.2019 року по справі №420/6845/18 за позовом ОСОБА_1 до приватного виконавця Колечка Д.М. про визнання протиправною та скасування постанови, вимоги задоволено (а.с. 25-28).

Відповідно постанови п`ятого апеляційного адміністративного суду від 10.10.2019 року по справі №420/6845/18 за позовом ОСОБА_1 до приватного виконавця Колечка Д.М. про визнання протиправною та скасування постанови, вимоги залишено без змін в резолютивній частині (а.с. 29).

Згідно розрахунку інфляційних витрат, позивач надав до суду з лютого 2019 по червень 2021 року з застосуванням формули (а.с. 30).

Відповідно постанови верховного Суду Касаційної інстанції, від 26.05.2022 року, скарга приватного виконавця Колечко Д.М. задоволена, та рішення Одеського окружного адміністративного суду від 05.07.2019 року, постанову п`ятого апеляційного адміністративного суду від 10.10.2019 року по справі №420/6845/18 скасовано, та в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено (а.с. 85-88).

V. Оцінка Суду.

Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення сторонами перед судом переконливості поданих доказів є конституційною гарантією (ст. 129 Конституції України).

За вимогами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно вимог ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Здійснення особою захисту порушеного права шляхом застосування кондикційного позову можливе лише за умови наявності підстав, передбачених статтею 1212 ЦК України, які дають право витребувати у набувача відповідне майно (у тому числі грошові кошти). При цьому для правильного застосування статті 1212 ЦК України необхідно установити факт абсолютної безпідставності набуття (збереження) майна не лише в момент його набуття (збереження), а й станом на час розгляду спору (Постанова Верховного Суду України по справі №206/2212/18 від 08.09.2021 р..

Позивач вважає безпідставно набутими кошти, стягнуті приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Колечко Д.М. із заробітної плати боржника у рамках виконавчого провадження ВП № 57313480.

Згідно із ст. 68 ЗУ «Про виконавче провадження» стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів. За іншими виконавчими документами виконавець має право звернути стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника без застосування заходів примусового звернення стягнення на майно боржника - за письмовою заявою стягувана або за виконавчими документами, сума стягнення за якими не перевищує п`яти мінімальних розмірів заробітної плати.

Про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника виконавець виносить постанову, яка надсилається для виконання підприємству, установі, організації, фізичній особі, фізичній особі - підприємцю, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначає Закон України «Про виконавче провадження».

Так, згідно ч. 1 та п. 1 ч. 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом І цим Законом.

Одною з основних засад виконавчого провадження є обов`язковість виконання рішень (п. 2 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження»).

Відповідно до ч. 1 ст. 31 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», за вчинення виконавчих дій приватному виконавцю сплачується винагорода.

Як випливає із аналізу ч. 3 ст. 31 згаданого Закону, основна винагорода приватного виконавця за рішеннями майнового характеру встановлюється у вигляді відсотка суми що підлягає стягненню, розмір якого визначається Кабінетом Міністрів України.

Ч. 3 ст. 45 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що основна винагорода приватного виконавця стягується в порядку, передбаченому для стягнення виконавчого збору.|

Законом України № 2475-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання», який був прийнятий 03.07.2018 року, було внесено зміни до ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження», а саме: у частині 2 слова "фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувану за виконавчим документом" замінено словами "підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувану за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів".

Відповідно до ч. 2 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що піддягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

Основна винагорода приватного виконавця, як і виконавчий збір є специфічним аналогом юридичної відповідальності (фінансової санкції), яка застосовується до осіб ігноруючих принцип обов`язковості судових рішень.

Пленум Вищого адміністративного суду України у своїй постанові № 3 від 13.12.2010 року «Про практику застосування адміністративними судами законодавства у справах із приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби» (пункт 6) звернув увагу судів на те, що постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору та накладення штрафу належать до видів відповідальності за невиконання рішення самостійно та за невиконання без поважних причин рішення, що зобов`язує боржника вчинити певні дії, та рішення про поновлення на роботі. Виконавчий збір - це санкція відповідальності майнового характеру, що накладається на боржника за невиконання рішення у строк, встановлений для його самостійного виконання. Для застосування виконавчого збору виконавець приймає постанову, яка, у разі невиконання самостійно, виконується примусово в установленому Законом України «Про виконавче провадження» (606-14) порядку. Прийнята державним виконавцем постанова про накладення штрафу на боржника, не виконана самостійно, є підставою для її примусового виконання. За змістом пункту 7 частини другої статті 17 Закону України «Про виконавче провадження» (606-14) постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат на проведення виконавчих дій та накладення штрафу є виконавчими документами. Якщо виконавче провадження закінчено, а виконавчий збір, витрати на проведення виконавчих дій або штраф не стягнуто, відповідна постанова виділяється в окреме провадження і підлягає виконанню в загальному порядку.

Відповідно до ч. 3 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження», у разі повернення виконавчого документа стягувану з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 ч. 1 ст. 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 ч. 1 ст. 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Згідно п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» постанова приватного виконавця про стягнення основної винагороди є самостійним виконавчим документом, який підлягає примусовому виконанню.

Відповідно із ч. 4 ст. 432 ЦПК України якщо повністю або частково відбулось стягнення за виконавчим документом, який визнаний таким, що не підлягає виконанню, суд одночасно з вирішенням вказаних питань на вимогу боржника стягує на його користь безпідставно одержане стягувачем за виконавчим документом.

Від так, правовою підставою для стягнення коштів, які позивач вважає безпідставно набутими, є постанова про стягнення з боржника основної винагороди у сумі 70 118,07 грн., винесена 27.09.2018 р. приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Колечко Д.М..

Так як постановою Верховного Суду України від 26.05.2022 року по справі №420/6845/18 позивачу відмовлено у задоволенні позовних вимог до відповідача, правова підстава набуття коштів була чинною,з моменту набуття та станом на час розгляду спору, з огляду на зазначене, суд проходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

VІ. Розподіл судових витрат між сторонами.

Виходячи з положень ч. 2 ст. 137, п.1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, враховуючи, що в задоволенні позовної заяви відмовлено, суд приходить до висновку, що відповідні судові витрати повинні бути покладені на позивача.

Керуючись ч.3 ст. 12, ч.1 ст.ст. 81, 141, 263-265 ЦПК України, Законом України "Про захист прав споживачів", Закону України «Про споживче кредитування», ст.ст. 1212 ЦК України, суд,

У Х В А Л И В :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Колечко Дмитра Миколайовича про:

Стягнення з приватного виконавця Колечко Дмитра Миколайовича на користь ОСОБА_1 безпідставно набуті гроші в сумі 11 027, гривень 96 копійок. Інфляційні витрати в сумі 382,24 грн., три проценти річних в сумі 661,68 грн.; всього стягнути 12 071,88 грн.

Стягнення з приватного виконавця Колечко Дмитра Миколайовича на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , НОМЕР_1 ) на користь держави судовий збір в розмірі 1 984,80 грн. (одну тисячу дев`ятсот вісімдесят чотири гривні 80 копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Суддя Іллічівського міського суду

Одеської області В.В.Смирнов