Справа № 368/543/22
Рішення

Іменем України

"17" серпня 2022 р. Кагарлицький районний суд Київської області в складі:

головуючого - судді Іванюти Т.Є.

при секретарі Вареник О.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Кагарлику справу за заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ), заінтересована особа - Головне Управління Пенсійного фонду України у Київській області (м.Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 16) про встановлення факту належності правовстановлюючих документів, -

встановив :

Заявник звернувся до суду з даною заявою посилаючись на те, що 01 червня 2022 року він звернувся до Кагарлицького відділу обслуговування громадян (сервісний центр) управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області для призначення та нарахування пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та надав необхідні для цього документи.

Перевіривши документи, було виявлено розбіжність у написанні прізвища в трудовій книжці та атестаті про технічну освіту із прізвищем у паспорті та свідоцтві про народження.

А тому, просить встановити факт правовстановлюючих документів.

В судовому засіданні заявник свою заяву підтримав.

Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився будучи належним чином повідомленим про день, час і місце розгляду справи.

Заслухавши пояснення заявника, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з слідуючих підстав.

В судовому засіданні встановлено, що 01 червня 2022 року ОСОБА_1 звернувся до Кагарлицького відділу обслуговування громадян (сервісний центр) управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області для призначення та нарахування йому пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та надав необхідні для цього документи.

Перевіривши документи, працівник ПФУ виявила розбіжність у написанні прізвища заявника в трудовій книжці та атестаті про технічну освіту із прізвищем у паспорті та свідоцтві про народження. Так, в атестаті №4666 про отримання професії електромонтера по ремонту електроустаткування, виданого технічним училищем №1 м. Києва 09 липня 1980 року та трудовій книжці НОМЕР_1 , заповненій 04.08.1980 року кадровиком Київського мотоциклетного заводу, прізвище заявника записано « ОСОБА_1 », а в паспорті НОМЕР_2 , виданому Кагарлицьким РВ ГУ МВС України в Київській області від 21.06.2005 року та свідоцтві про народження НОМЕР_3 виданому Новосілківською сільською радою Кагарлицького району Київської області 15.06.1962 року, записано «ОСОБА_1».

Внаслідок розбіжності у написанні прізвища виникли певні неузгодженості між документами, що посвідчує особу ОСОБА_1 та правовстановлюючими документами, які були видані на його ім`я, тобто трудовою книжкою та атестатом, що підтверджують трудовий стаж, який необхідний для нарахування пенсії.

Звернувшись за правовою допомогою, ОСОБА_1 роз`яснено, що відповідно до вимог «Інструкції про ведення трудових книжок» в такому випадку необхідно звернутися до органу, який видав відповідний документ, з проханням виправити виявлену в ньому помилку. У разі, якщо установа, яка видала цей документ, не може виправити допущену в ньому помилку, або така установа ліквідована, та архівні документи не збереглися, громадянин має право звернутися до суду з заявою про встановлення факту належності цього документу.

ОСОБА_1 особисто двічі їздив на Київський мотозавод, де йому не надали ніякої довідки, а порадили приїхати після війни. Потім він звернувся до адвоката, який також направив адвокатський запит 03.06.2022 року, що підтверджується квитанцією про направлення рекомендованого листа, але відповіді ні укрпоштою, ні електронною поштою до цього часу не надійшло, а це потрібно розцінювати як відмову.

Дана проблема позбавляє ОСОБА_1 права вчасно оформити пенсію.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Як зазначено у пункті 6 ч. 1ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Зважаючи на ст.ст. 76, 77, 79 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Згідно з ч.ч. 1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно п. 12 постанови пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу, наприклад, довідок про поранення чи перебування у госпіталі у зв`язку з пораненням, повідомлення військових частин, військкоматів і інших органів військового управління про загибель чи пропажу без вісті в зв`язку з обставинами військового часу, а також заповіту, страхового свідоцтва (полісу), ощадної книжки, трудової книжки, іншого документа про трудовий стаж.

Згідно роз`яснень, викладених у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення.?

Дане встановлено на підставі копій паспорта, свідоцтва про народження, витягу з трудової книжки, атестату, адвокатського запиту.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

А тому, суд вважає за необхідне встановити факт належності ОСОБА_1 трудової книжки НОМЕР_1 , заповненої 04.08.1980 року кадровиком Київського мотоциклетного заводу про трудовий стаж з 01.09.1979 року по 10.05.2005 року та атестату №4666 про отримання професії електромонтера по ремонту електроустаткування, виданого технічним училищем №1 м. Києва 09 липня 1980 року.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 10, 89, 259, 263, 264, 265, 268,293,294,315 ЦПК України, суд-

В И Р І Ш И В :

Заяву задоволити.

Встановити факт належності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трудової книжки НОМЕР_1 , заповненої 04.08.1980 року кадровиком Київського мотоциклетного заводу про трудовий стаж з 01.09.1979 року по 10.05.2005 року та атестату №4666 про отримання професії електромонтера по ремонту електроустаткування, виданого технічним училищем №1 м. Києва 09 липня 1980 року.

Рішення суду набуває законної сили відповідно до ст.. 273 ЦПК України.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом 30 днів.

Повний текст рішення виготовлено 18.08.2022 року.

Суддя: Т.Є. Іванюта.