Дата документу 26.07.2022 Справа № 314/5320/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Є.У.№ 314/5320/20 Головуючий у 1 інстанції: Кононенко І.О.
№ 22-ц/807/74/22 Суддя-доповідач: Крилова О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2022 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Крилової О.В.

суддів: Кухаря С.В.

Полякова О.З.

секретар: Камалова В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу заапеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 16 червня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,

ВСТАНОВИВ

В грудні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу.

В обґрунтування позовних вимог зазначав, що було укладено з відповідачем договір позики, відповідачем надано розписку, відповідач отримав від позивача грошові кошти 2300 доларів США, із зобов`язанням повернути їх до 01.10.2018 року, проте борг не повернуто.

Посилаючись на вищезазначене просив суд, стягнути еквівалент зазначеної суми 64978 гривень та три проценти річних 5197 грн., а загалом 70 175 грн.

Рішенням Вільнянського районного суду Запорізької області від 16 червня 2021 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права просить рішення суду першої інстанції скасувати, та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач просив стягнути борг за розпискою, яка містить виправлення.

Так, оригінал розписки від 26.07.18 наданої у судовому засіданні позивачем містить наступний зміст « ОСОБА_3 паспорт НОМЕР_1 выданный Вольнянским РО УМВД Украины в Запорожской обл 20.11.1997 г. Занял у ОСОБА_1 паспорт НОМЕР_2 2300 у.е. (Две тысячи триста долларов США) в долг Обязуюсь вернуть указанную сумму до 1.10.18 г. підпис ОСОБА_2 26.07.18 г.»

Суд першої інстанції звернув увагу, що зазначена розписка містить виправлення іншими чорнилами у словах: «в долг» , у даті зобов`язання повернення суми « 1.10.18» та даті написання розписки «26.07.18 г.».

Як у суді першої так і апеляційної інстанції, позивач зазначав, що розписка була оформлена на підтвердження боргових зобов`язань відповдіача.

Так, позивач надав ще іншу розписку від 18.11.2011 року з аналогічним змістом з тією різницею що в ній немає відомостей про те ким та коли виданий паспорт ОСОБА_4 , немає паспортних даних ОСОБА_1 , зазначено : суму «2450 у.е (Две тысячи четыриста пятьдесят. дол.) и обязательство вернуть до 1.05.2012 г.».

Пояснивши, що частину боргу відповідач повернув, а саме тому була складена інша розписка, позивач тим самим не заперечував про наявність у нього двох розписок відповідача , виданих ним на підтвердження одних і тих самих зобов`язань.

Розглянувши касаційну скаргу відповідача, Верховний Суд вказав, що за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей.

Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, а також надавати оцінку всім наявним доказам і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки.

Таким чином, розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником у борг грошових коштів із зобов`язанням їх повернути та дату отримання цих коштів.

За своїми правовими характеристиками договір позики є реальною, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана в оригіналі розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. У разі пред`явлення позову про стягнення боргу позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобов`язання. З метою забезпечення правильного застосування ст.ст. 1046, 1047 ЦК України суд повинен встановити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умов.

Письмова форма договору позики внаслідок її реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, а й факту передачі грошової суми позичальнику. Натомість позивач не заперечує того, що після повернення частини боргу, відповідач не отримав від нього відповідну розписку, а навпаки склав повторну з коригованою сумою боргу.

Суд першої інстанції також правильно зазначив, що наявність виправлень у розписці щодо строку повернення боргу має суттєве значення.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

За обставин зазначених позивачем щодо здійснення виправлень, наявності двох розписок про один і той самий борг тощо, судова колегія вважає неможливим задовольнити апеляційну скаргу, а рішення суду першої інстанції вважає законним та обґрунтованим.

Апеляційна скарга не містить будь-яких переконливих доказів на спростування висновків суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 382 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 16 червня 2021 року по цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 5 серпня 2022 р.

Головуючий О.В. Крилова

Судді: С.В. Кухар

О.З. Поляков