26.07.2022 Справа № 469/910/21
2/469/261/22
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
26 липня 2022 року смт.Березанка
Березанський районний суд Миколаївської області у складі:
головуючого судді Гапоненко Н.О.,
за участю секретаря судового засідання Потриваєвої М.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Аланд, третя особа без самостійних вимог приватний виконавець виконавчого округу Миколаївської області Булахевіч Степан Вікторович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, та стягнення безпідставно набутих коштів,
в с т а н о в и в:
На підставі договору відступлення прав вимоги №02/10/2019-ФА від 02 жовтня 2019 року право вимоги за кредитним договором перейшло до ТОВ Фінансова компанія Аланд.
Ухвалою суду від 22 вересня 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено судове засідання для розгляду справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
У судове засідання учасники справи неодноразово не з"явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином; представник позивача Дорошенко А.В. надала до суду клопотання про розгляд справи за відсутності позивача та його представника, підтримання позовних вимог та згоду на ухвалення заочного рішення.
Представник відповідача та третя особа причини неявки суду не повідомили, заяв по суті справи до суду не надали.
Зі згоди представника позивача суд постановив ухвалити рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних доказів, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України.
Відомості про те, що кредитний договір, за яким вчинено виконавчий напис, у виконавчому написі не викладені; відомості про повідомлення позивача нотаріусом про вчинення виконавчого напису у матеріалах справи відсутні.
Приватним виконавцем виконавчого округу Миколаївської області Булахевічем С.В. 24 лютого 2020 рокувідкрите виконавче провадження з примусового виконання цього виконавчого напису № 61365839 (а.с.18) та 20 квітня 2021 рокувинесена постанова про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника ОСОБА_1 (а.с.19), яка направлена позивачу 20 квітня 2021 року за № 7328 (а.с.17).
05 серпня 2021 року винесена аналогічна постанова (а.с.27), яка в цей же день направлена позивачу, відповідачу та Відділу освіти, культури, молоді та спорту Березанської селищної ради Миколаївської області (а.с.26)
За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.
Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.
Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону України «Про нотаріат»). Таким актом є, зокрема Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій).
Вчинення нотаріусом виконавчого напису є нотаріальною дією (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»).
Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.
Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999 р. (далі - Перелік).
Постановою Кабінету Міністрів від 26.11.2014 року №622 Перелік доповнено розділом "Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин" та до нього включений п.2, яким врегульовано вчинення виконавчих написів за кредитними договорами.
З огляду на викладене, до спірних правовідносин підлягає застосуванню постанова Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» № 1172 в редакції від 29.11.2001 року.
Відповідно до пункту 1 Переліку для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами подаються:
а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів);
б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.
Відповідно ст.12 та ст.81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, і сторони у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.
Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Як вбачається з матеріалів справи, суду не надано будь-яких доказів, які б свідчили, що при вчиненні виконавчого напису нотаріусу разом із відповідною заявою стягувача було надано оригінал нотаріально посвідченого кредитного договору та первинні фінансові документи, оформлені відповідно до вимог статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів, а також відомості щодо повідомлення позивача про перехід прав вимоги за кредитним договором № 115734/0005XSGF від 29 квітня 2013 року від ПАТ Платинум Банк до відповідача.
За таких обставин, враховуючи, що суду не надано доказів, що оскаржуваний виконавчий напис вчинено за нотаріально посвідченим кредитним договором та що при вчиненні даного виконавчого напису нотаріусу були надані відповідні документи, які підтверджують безспірність заборгованості, тобто викладені позивачем обставини не спростовано, суд приходить до висновку, що оспорюваний виконавчий напис нотаріусом було вчинено з порушенням вимог чинного законодавства, а тому він підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню.
Разом з тим, суд не бере до уваги посилання позивача на погашення нею кредиту у 2016 році, які не доведені будь-якими доказами.
Закінчення дії кредитної картки, виданої позивачеві ПАТ "Платинум Банк" у 2013 році зі строком дії до березня 2016 року, та видача нової картки у 2016 році, за відсутності будь-яких доказів щодо умов укладеного позивачем кредитного договору та/або договору про обслуговування банківських рахунків, не можуть свідчити про повернення кредитних коштів кредитору.
Відповідно до ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про повернення виконаного за недійсним правочином.
Оскільки виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Кондратюком В.С. 26 грудня 2019 року, визнано судом недійсним, а доказів переходу до відповідача права вимоги до позивача за кредитним договором № 115734/0005XSGF від 29 квітня 2013 року, укладеним між позивачем та ПАТ Платинум банк, суду не надано, суд вважає, що відповідачем не спростовано посилання позивача на безпідставність отримання коштів позивача на підставі недійсного виконавчого напису.
Тому підлягають задоволенню вимоги позивача щодо стягнення з відповідача на її користь безпідставно набутих коштів у сумі 1320,00 грн., розмір яких підтверджено листом ГУ ПФУ від 03 вересня 2021 року.
Відповідно до ч.1, 3 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат пов`язаних з розглядом справи належать в тому числі і витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ч.3, 4, 5 ст.137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі.
На підтвердження судових витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, суду надані: ордер на надання правової допомоги адвокатом Дорошенко А.В., договір про надання правничої (правової) допомоги № 20/21 від 29 липня 2021 року, додаткова угода від 07 вересня 2021 року до договору про надання правничої (правової) допомоги № 20/21 від 29 липня 2021 року, акт приймання-передачі наданих послуг від 16 вересня 2021 року та квитанція до прибуткового касового ордеру № 28 від 16 вересня 2021 року про сплату за надання правових послуг адвоката 5000,00 грн..
Тому суд вважає, що розмір витрат позивача на правничу (правову) допомогу є обгрунтованим.
Згідно із ч.1, 2 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог; інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки позов задоволено, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір за подання до суду позовної заяви у розмірі 1816,00 грн. та судовий збір за подання до суду заяви про забезпечення позову у розмірі 454,00 грн., усього 2270,00 грн., а також витрати на надання правничої допомоги у сумі 5000 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 7, 12, 258, 259, 263-265, 274-279, 280-282 ЦПК України, суд -
Позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.
Рішення може бути оскаржене у апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя: