Справа № 308/9365/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 липня 2022 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі

головуючого судді Іванова А.П.,

при секретарі судового засідання Боті О.І.,

представника позивачки ОСОБА_1 ,

за участі відповідачки ОСОБА_2 ,

третьої особи ОСОБА_3

представника третьої особи ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про стягнення боргу, за позовом третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору ОСОБА_3 до ОСОБА_5 та ОСОБА_2 про визнання боргової розписки недійсною,

встановив:

13.08.2019 ОСОБА_5 звернулася з позовом до ОСОБА_2 , в якому просила суд визнати за нею право власності на використані в процесі реконструкції садового будинку, розташованого у садовому товаристві « ІНФОРМАЦІЯ_1 » по АДРЕСА_1 , будівельні матеріали: цеглу будівельну керамічну 10000 штук; цеглу вогнетривку для димоходу 60 штук; блоки полегшені (пінобетон) 100 штук; дошки обрізні хвойних порід товщиною 40 мм 200 метрів погонних; метало черепицю (накриття даху) 100 м. кв.; вікна пластикові (вакуумні) 17 штук; підвіконники внутрішні пластикові 4,5 метра погонних; стропила, деревину хвойних порід 30/80 см 50 метрів погонних, включаючи 4,5 кг шурупів для монтажу; рейки, деревина хвойних порід для каркасу під накриття даху 50/50 мм 150 метрів погонних; плити пінопластові для утеплення стін товщиною 30 мм 60 м. кв.; двері вхідні металеві 1 штука; двері пластикові 5 штук; плити ДСП 16 м. кв.; гіпсокартон 12 м. кв.; пароізоляційну плівку для утеплення даху 130 метрів погонних; мінеральну вату для утеплення даху 120 м. кв.; арматуру діаметром 12 мм 80 метрів погонних; замки на балконні двері 2 штуки; цемент будівельний очищений 2,4 тонни; перила балконні металевий каркас (кутник 40/40 мм) 12 метрів погонних; огорожа балконна кована 5,6 метрів погонних; бетономішалку 0,33 м. куб.; зварювальний апарат для ручної дугової зварки; земельне покращення підвального приміщення та підвального гаражу бетон товщиною 22 см загальною площею 27 м. кв.; інженерне обладнання холодного водопостачання, з монтажною арматурою, включаючи гідронасос підвищеного тиску (безбашенка); систему внутрішнього тепло підігріву (кімнатні батареї обігріву)7 штук; інженерне обладнання природного газопостачання від розподільної центральної труби до внутрішньо-будинкової плити з монтажною арматурою, двоконтурний котел, лічильник обліку споживання; внутрішньо будинкову систему електропостачання, включаючи зовнішню кабельну підводку від опори ЛЕП до споруди садового будинку; плитку керамічну для підлоги 26 м. кв.;ламінат (підлога) 12 м. кв.; паркан та вхідні ворота (огорожа від проїжджої частини вулиці) оцинкований гофролист 70 м. кв.; паркан сітчастий 70 метрів погонних; внутр. будинкова (автономна) система каналізації та водовідведення, в тому числі яма вигрібна бетонована 4 м. куб.; котел для обігріву на твердому паливі та камінна топка; використані 3 кг спеціальних шурупів саморізів для кріплення метало черепиці та металевих листів паркану.

Свої позовні вимоги обґрунтовувала тим, що 20.09.2017 її дочка ОСОБА_2 для реконструкції власного садового будинку позичила в неї у борг 10000 (десять тисяч) доларів США. Згідно з боргової розписки, у разі неповернення боргу, позивачка на задоволення боргового зобов`язання набувала право обернути на свою користь належне відповідачці нерухоме майно садовий будинок та земельну ділянку на якій цей будинок. Відповідачка спочатку повертала частинами суму боргу, але згодом припинила повертати борг. Наразі продаж відповідачкою недобудованого садового будинку неможливий, оскільки він не зданий в експлуатацію. Крім того змінені межі населеного пункту Оноківці. Оскільки роботи з реконструкції будинку проведена більше ніж на 70 % за кошти позивачки, вона вважає, що використані при будівництві будівельні матеріали, можуть бути звернуті на її користь в рахунок повернення боргу. Тому вона звернулась до суду із позовом про визнання права власності на використані в процесі будівництва будівельні матеріали.

28.01.2020 ОСОБА_5 уточнила свої позовні вимоги та просила суд розглянути заявлений позов лише в межах заявлених позовних вимог стосовно переліку будівельних матеріалів.

23.04.2021 позивачка ОСОБА_5 змінила предмет позову та просила стягнути із ОСОБА_2 на свою користь заборгованість за борговою розпискою у розмірі 8950 (вісім тисяч дев`ятсот п`ятдесят) доларів США.

27 січня 2020 року ОСОБА_3 звернувся із позовом до ОСОБА_5 та ОСОБА_2 , в якому просив суд визнати недійсною боргову розписку, що укладена між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 20.09.2017.

Свої позовні вимоги обґрунтовував тим, що 13.08.2005 між ним та ОСОБА_2 був укладений шлюб. Боргова розписка нібито видана 20.09.2017, у період перебування його в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 . Позивачка ОСОБА_5 , заявляючи позов про визнання за нею право власності на використані при реконструкції садового будинку будівельні матеріали, фактично претендує на набуття права власності на об`єкт нерухомості, садовий будинок, придбаний та реконструйований ним та відповідачкою ОСОБА_2 під час перебування в зареєстрованому шлюбі. Вважає, що позика у суму 10000 доларів США не є дрібною побутовою, тому на отримання позивачкою грошей у борг необхідна була його згода. В свою чергу він стверджує, що не надавав згоди на отримання грошей в борг у ОСОБА_5 та йому нічого невідомо про такий борг. З огляду на викладене вважає, що розписку про отримання ОСОБА_2 у ОСОБА_5 слід визнати недійсною.

В судовому засіданні представник позивачки адвокат Меженна В.С. вимоги про стягнення з ОСОБА_2 суми боргу підтримала у повному обсязі.

В судовому засіданні відповідачка ОСОБА_2 позов визнала та пояснила, що позичила гроші у своєї матері для того, щоб завершити реконструкцію садового будинку, розташованого у садовому товаристві « ІНФОРМАЦІЯ_1 » по АДРЕСА_1 . Гроші були використані на придбання будівельних матеріалів і роботи з реконструкції садового будинку.

Третя особа, яка заявила позовні вимоги ОСОБА_3 та його представник адвокат Герич А.Й. просили визнати розписку про отримання ОСОБА_2 від ОСОБА_5 боргу недійсною. ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснив, що йому нічого невідомо було про те, що ОСОБА_2 взяла у борг гроші у своєї матері. Садовий будинок був придбаний і реконструйований у період перебування у шлюбі його з ОСОБА_2 . Гроші на реконструкцію будинку він заробляв на сезонних роботах за кордоном.

Суд, вислухавши сторони, їх представників, інших учасників, дослідивши надані докази прийшов таких висновків.

Судом відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України не прийняте визнання позову ОСОБА_2 та продовжено судовий розгляд, оскільки на думку суду порушені права ОСОБА_3 .

Так, згідно з боргової розписки (що має силу угоди) від 20.09.2017 (т. 1 а.с. 10-11) ОСОБА_2 позичила у ОСОБА_5 10000 доларів США з метою закупівлі будівельних матеріалів та у випадку неповернення чи несвоєчасного повернення боргу зобов`язалась передати ОСОБА_5 правовстановлюючі документи на садовий будинок і земельну ділянку, на якій він розташований.

Згідно з договору купівлі-продажу недобудованого садового будинку та земельної ділянки від 29.11.2005 (т. 1 а.с. 12-14) ОСОБА_2 придбала у ОСОБА_6 недобудований садовий будинок та земельну ділянку площею 0,05 га в садовому товаристві « ІНФОРМАЦІЯ_1 », яке знаходиться на території села Оноківці Ужгородського району Закарпатської області.

Свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_8 надали нотаріально завірені заяви (т. 2 а.с. 11-12), в яких стверджували, що ОСОБА_3 з моменту покупки недобудованого садового будинку в садівничому товаристві « ІНФОРМАЦІЯ_2 » у АДРЕСА_1 постійно проживає в цьому будинку, разом із дружиною ОСОБА_2 реконструював та добудував будинок. Вказані обставини свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_8 підтвердили при допиті їх в судовому засіданні.

Згідно з свідоцтва про шлюб НОМЕР_1 (т. 1 а.с. 137) ОСОБА_9 та ОСОБА_2 уклали шлюб 13.08.2005, зареєстрований виконкомом Оноківської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області за актовим записом 36. Прізвище чоловіка після укладення шлюбу « ОСОБА_10 ».

Згідно з інформації, розміщеної у системі Д3, рішення Ужгородського міськрайонного суду у цивільній справі № 308/2578/19 шлюб, укладений 13 серпня 2005 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_11 , який зареєстровано виконавчим комітетом Оноківської сільської ради, Ужгородського району, Закарпатської області, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблений відповідний актовий запис за №36 розірвано 07 жовтня 2019 року.

В судовому засіданні достовірно встановлено, що 13.08.2005 ОСОБА_12 і ОСОБА_2 уклали шлюб та в період перебування у зареєстрованому шлюбі 29.11.2005 придбали недобудований садовий будинок та земельну ділянку, що розташовані в садовому товаристві « ІНФОРМАЦІЯ_1 », яке знаходиться на території села Оноківці Ужгородського району Закарпатської області. Набувачем, згідно з витягу з Державного реєстру правочинів, є ОСОБА_2 .

Відповідно, до ч. 4 ст. 65 СК України той з подружжя, хто не брав безпосередньо участі в укладенні договору, стає зобов`язаною стороною (боржником), за наявності двох умов: 1) договір укладено другим із подружжя в інтересах сім`ї; 2) майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. Поєднання вказаних умов дозволяє кваліфікувати другого з подружжя як зобов`язану особу (боржника).

В судовому засіданні і відповідачка ОСОБА_2 , і третя особа ОСОБА_3 підтвердили, що перебуваючи в зареєстрованому шлюбі вони реконструювали та перебудували придбаний недобудований садовий будинок, змінивши його розміри і загальну площу. При цьому ОСОБА_2 стверджувала, що реконструкція будинку проводилась за рахунок запозичених у її матері ОСОБА_5 коштів і ОСОБА_3 знав про позику, а ОСОБА_3 стверджував, що гроші для реконструкції будинку він заробляв сезонними заробітками за кордоном та гроші у ОСОБА_5 вони не запозичували.

Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 запозичувала грошові кошти у ОСОБА_5 в інтересах її з ОСОБА_3 сім`ї на ремонт та реконструкцію будинку. Відповідно цивільні права та обов`язки за договором позики від 20.09.2017 виникли в обох із подружжя ОСОБА_10 .

09.12.2019 ОСОБА_3 заявляв клопотання про залучення його до участі в справі у якості співвідповідача, оскільки, на його думку, позов стосується об`єкту спільної сумісної власності подружжя. В свою чергу позивачка ОСОБА_5 та відповідачка ОСОБА_2 заперечували щодо залучення до участі у справі в якості співвідповідача ОСОБА_3 , з приводу чого ухвалою суду від 28 січня 2020 року у задоволенні клопотання ОСОБА_3 про залучення його до участі у справі у якості співвідповідача було відмовлено, відповідно до ст. 51 ЦПК України, яка говорить про те, що суд першої інстанції має право залучити до участі у справі співвідповідача тільки за клопотанням позивача. У разі пред`явлення позову не до всіх відповідачів суд не вправі зі своєї ініціативи і без згоди позивача залучати інших осіб до участі у справі як відповідачів чи співвідповідачів.

На думку суду, позов про стягнення боргу подано не до усіх відповідачів, а саме подано тільки до ОСОБА_2 та не подано до ОСОБА_3 , який має права спільної сумісної власності подружжя на придбаний та реконструйований в період проживання в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 садовий будинок, і у випадку задоволення позову ОСОБА_5 буде зачіпатись його право на спільну сумісну власність подружжя.

Вирішення даного спору належним чином без участі у справі співвідповідача ОСОБА_3 було б прямим порушенням його прав. Обов`язок та право визначати відповідачів, до яких пред`являється позов, покладається на позивача.

Позов, для того, щоб бути задоволеним, має бути пред`явлений до належних відповідачів.

Пред`явлення позову до не всіх відповідачів, на думку суду в даному випадку є підставою для відмови у позові, що не позбавляє позивачку права пред`явити позов до належних відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Отже, оцінивши кожний доказ з точки зору їх належності та допустимості, а в сукупності доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, враховуючи характер спірних правовідносин, позики на ремонт садового будинку, що є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, суд вважає що позов задоволенню не підлягає у зв`язку з тим, що позов подано не до усіх відповідачів.

Щодо позовних вимог ОСОБА_3 про визнання недійсною боргової розписки, що укладена між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 20.09.2017, з тих підстав, що позика у суму 10000 доларів США не є дрібною побутовою, тому на отримання позивачкою грошей у борг необхідна була його згода.

Згідно зі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Отже, письмова форма договору позики з огляду на його реальний характер є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

Відповідно до частини першої ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно зі ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

За правилом ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинам и першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Оскільки в судовому засіданні відповідачка ОСОБА_2 стверджувала про те, що гроші позичались у її матері ОСОБА_5 для реконструкції садового будинку, і ОСОБА_3 знав про це, в свою чергу ОСОБА_3 категорично заперечував запозичення коштів, інших доказів на спростування чи підтвердження цієї обставини судом не досліджено і не встановлено, то відповідно судом достовірно не встановлено, чи надавав свою згоду ОСОБА_3 на позику від 20.09.2017, чи не надавав. З огляду на викладене суд вважає, що позов ОСОБА_3 з підстав викладених у позові задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 4, 5, 133, 137, 174, 175, 177, 263, 264, 265, 352, 353, 360 ЦПК України, 65 СК України, ст. ст. 203, 204, 215, 1046, 1047, 1049 ЦК України, суд

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_5 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) про стягнення з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 ) заборгованості за борговою розпискою від 20.09.2017 у розмірі 8950 доларів США залишити без задоволення.

Позовні вимоги ОСОБА_3 ( АДРЕСА_3 ) до ОСОБА_5 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) та ОСОБА_2 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 ) про визнання недійсною боргової розписки від 20.09.2017, що укладена між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст рішення буде складено протягом 10 днів.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду А.П. Іванов