ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5137/22 Справа № 202/1536/16 Суддя у 1-й інстанції - Волошин Є.В. Суддя у 2-й інстанції - Барильська А. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2022 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справах:

головуючого судді - Барильської А.П.,

суддів Деркач Н.М., Куценко Т.Р.,

сторони

позивач: ОСОБА_1

відповідач: ОСОБА_2

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження, у порядку ч.13 ст. 7, ч.1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 16 травня 2016 року, яке постановлено суддею Волошиним Є.В. у місті Дніпропетровську, відомості щодо дати складання повного тексту рішення суду матеріали справи не містять,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2016 року позивачка звернулась до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення аліментів на утримання їх неповнолітньої дитини.

В обґрунтування позову зазначила, що вона з24 вересня 1999 року перебувала у а зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 , який було розірвано за рішенням суду 12 січня 2004 року. Від шлюбу сторони мають дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відповідач довгий час не надає матеріальної допомоги на утримання дочки, у зв`язку з чим просила стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 500,00 грн., щомісячно.

Рішенням І Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 16 травня 2016 року позовні вимоги задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 500 (п`ятсот) грн., 00 коп., які підлягають індексації відповідно до закону, щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 04 березня 2016 року.

Стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в розмірі 551 (п`ятсот п`ятдесят одна) грн. 20 коп.

Допущено рішення до негайного виконання в межах суми платежу за один місяць.

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та постановити рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Зазначає, що в рахунок всіх аліментних платежів надав позивачці квартиру, яка була раніше взята ним в кредит, для оформлення в подальшому на ім`я їх неповнолітньої доньки.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог, доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга відповідача підлягає залишенню без задоволення, виходячи з наступного.

Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що між ОСОБА_1 і ОСОБА_2 зареєстрований шлюб 24.09.1999 року відділом РАГСу Індустріального районного суду міста Дніпропетровська, актовий запис № 745, від якого подружжя має доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , шлюб розірвано 12.02.2004 року. (а.с. 2, 5)

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив із того, що відповідач, як батько дитини, зобов`язаний утримувати дитину, є працездатним, може надавати допомогу.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України одним із основних завдань цивільного судочинства є справедливий розгляд і вирішення цивільних справ.

Згідно ч.2 ст.2 ЦПК України суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Згідно ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дітей до повноліття.

Виходячи із змісту ст.141 СК України батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини, в тому числі і щодо її утримання.

Частиною першою та другою статті 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Згідно ст.182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Згідно із ст. 184 СК України розмір аліментів може бути визначений у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Як випливає зі змісту даної норми, нерегулярним доходом вважається дохід, що надходить із різною періодичністю, перервами. Дохід може бути нерегулярним, у випадку, якщо оплата праці відбувається по завершенні її виконання в частині або повністю.

При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст. ст. 183, 184 СК України.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважаєх, що суд першої інстанції визначаючи розмір аліментів, виходив з положень ст. 182 СК України, того, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Визначений судом розмір аліментів позивачем не оскаржено.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, з`ясувавши в достатньо повному об`ємі права та обов`язки сторін, обставини справи, постановив рішення, що відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами, а приведені в апеляційній скарзі доводи, що ОСОБА_2 в рахунок всіх аліментних платежів надав позивачці квартиру, яка була раніше набута ним в кредит, для оформлення в подальшому на ім`я їх неповнолітньої доньки, колегія суддів до уваги не бере, оскільки в матеріалах справи відсутні будь-які докази наведеного вище.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, щодо наявності передбачених законодавством України підстав для задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача аліментів в розмірі 500, 00 грн. щомісяця, оскільки батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Рішення суду постановлено з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 16 травня 2016 року- залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складений 31 серпня 2022 року.

Головуючий: А.П. Барильська

Судді: Н.М. Деркач

Т.Р. Куценко