Номер провадження: 22-ц/813/4224/22
Головуючий у першій інстанції Поліщук І. О.
Доповідач Заїкін А. П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.03.2022 року м. Одеса

Єдиний унікальний номер судової справи: 521/13730/16-ц

Номер провадження: 22-ц/813/4224/22

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

- головуючого судді - Заїкіна А.П. (суддя-доповідач),

- суддів: - Князюка О.В., Погорєлової С.О.,

учасники справи:

- позивач - ОСОБА_1 ,

- відповідач - 1) ОСОБА_2 , 2) ОСОБА_3 ,

Розглянув у передбаченому ст. 369 ЦПК України порядку цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 доОСОБА_2 , ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Малиновського районного суду м. Одеси, ухвалене у складі судді Поліщук І.О. 06 липня 2021 року, повний текст рішення складений 09 липня 2021 року,

встановив:

2. Описова частина

2.1 Короткий зміст позовних вимог

У серпні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в якому просить стягнути на її користь відшкодування моральної шкоди з: 1) ОСОБА_3 у розмірі - 50 000,00 грн.; 2) з ОСОБА_2 у розмірі - 40 000,00 грн..

ОСОБА_1 обґрунтовує свої вимоги тим, що з осені 2014 року вона є Головою ЖБК «Ленінський-5» (далі - ЖБК). Зазначена посада є керівною і вимагає від особи, яка ї займає, криштальної репутації.

Відповідачі систематично перешкоджають роботі ЖБК, розповсюджуючи образливі плітки та цілком надуману інформацію щодо неї, вказуючи на те, що вона начебто є нечесною та непорядною людиною, яка займається хабарництвом та систематично розкрадає будинок, що змусило її звернутися до суду.

Постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 25.04.206 року ОСОБА_3 було притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбачене ст. 173 КУпАП, а саме - нецензурну лайку у громадському місці, та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі - 51 грн.. Нецензурна лайка була направлена на адресу позивачки. Вказаними діями їй було завдано моральну шкоду, як голові ЖБК.

Заочним рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 14.06.2016 року було задоволено її позов про зобов`язання спростувати недостовірну інформацію. Визнано недостовірною інформацію, яка була поширена 26 травня та ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 та ОСОБА_2 у парадній житлового будинку АДРЕСА_1 про те, що ОСОБА_1 є нечесною та непорядною людиною, яка займається хабарництвом та систематично розкрадає будинок. Зобов`язано ОСОБА_3 та ОСОБА_2 спростувати вищевказану недостовірну інформацію у спосіб, яким ця інформація була поширена.

Поширенням вищевказаної недостовірної інформації їй завдано моральної шкоди у вигляді душевних страждань, необхідністю надання пояснення членам правління та оточуючим, порушення нормальних життєвих зв`язків, пов`язаною з її діяльністю (а. с. 2 - 4).

2.2 Позиція відповідачів в суді першої інстанції

ОСОБА_2 , ОСОБА_3 у судовому засіданні позов не визнали, просили відмовити в його задоволенні. Правом надання відзиву на позовну заяву не скористалися. Відзив на позов від них не надійшов.

2.3 Короткий зміст судових рішень суду першої інстанції, мотивування його висновків

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 11.08.2016 року відкрито провадження у справі (а. с. 11).

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 21.03.2017 року провадження у даній справі зупинено до розгляду апеляційним судом Одеської області іншої цивільної справи № 521/19965/16-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про зобов`язання спростувати недостовірну інформацію.

Суд мотивував свої висновки тим, що розгляд даної справи є неможливим до розгляду вищевказаної іншої справи (а. с. 50).

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 07.11.2019 року відновлено провадження по даній справі (а. с. 51).

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 29.01.2020 року за клопотанням представника позивачки по справі призначено судово-психологічну експертизу. Провадження у справі зупинено на час проведення судової експертизи.

Суд мотивував свої висновки тим, що необхідні спеціальні знання в області психології для встановлення обставин чи було для позивачки поширення недостовірної інформації відносно неї психотравмуючою, інтенсивності психотравмуючого впливу, чи було завдано моральної шкоди з психологічної точки зору, можливого розміру відшкодування моральної шкоди, чи пов`язано дрібне хуліганство ОСОБА_3 з наявністю психотравмуючого фактору для позивачки (а. с. 98 - 99).

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 04.01.2021 року провадження у справі було відновлено.

Ухвала суду мотивована тим, що до суду надійшло повідомлення експертної установи про повернення справи без проведення експертизи, у зв`язку з тим, що не було оплачено її проведення (а. с. 102).

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 06 липня 2021 року частково задоволено вищевказаний позов ОСОБА_1 ..

Стягнуто на користь ОСОБА_1 відшкодування моральної шкоди з ОСОБА_3 у розмірі - 5 000,00 грн., з ОСОБА_2 у розмірі - 4 000,00 грн..

Стягнуто у рівних частках з ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі - 1 378,00 грн..

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що діями відповідачів з розповсюдження негативної та недостовірної інформації щодо позивачки, останній завдано моральної шкоди, яка полягає у душевних стражданнях, порушенні нормальних життєвих зв`язків, вимушених змінах у житті останньої (необхідності надавати пояснення членам правління та оточуючим). При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд врахував вимоги розумності і справедливості (а. с. 134 - 138).

2.4 Короткий зміст вимог апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції

ОСОБА_3 в апеляційній скарзі просить рішення суду першої інстанції скасувати. Ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1 у повному обсязі.

2.5 Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що рішення ухвалено судом першої інстанції при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, невідповідності висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи, з порушенням норм процесуального права, неправильному застосуванні норм матеріального права.

Апелянт посилається на те, що: 1) вона не була належним чином повідомленою про дату, час і місце розгляду справи; 2) позивачка та її представник багато разів не з`являлися у судові засідання без поважних причин, разом з тим суд не залишив позов без розгляду; 3) позовні вимоги є недоведеними. Ні постанова суду від 25.04.2016 року у справі про адміністративне правопорушення, ні заочне рішення суду від 14.06.2016 року у справі про розповсюдження недостовірної інформації не підтверджують завдання моральної шкоди. Позивачка не пов`язує наявність душевних страждань з нецензурної лайкою з боку ОСОБА_3 25.03.2016 року у громадському місці (справа про адміністративне правопорушення). У справі № 521/19965/16-ц про визнання недостовірною інформації було ухвалено заочне рішення. Таким чином, вона не брала участі у розгляді вказаної справи. Тому, помилковим є посилання суду на встановлені рішенням суду по іншій справі обставини. Встановлені вказаним заочним рішенням обставини можуть бути спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Вважає, що поширена інформація щодо діяльності позивачки як голови ЖБК є оціночними судженнями; 4) у показах свідка ОСОБА_4 не містяться підтвердження стану здоров`я позивачки та наявності душевних страждань; 5) суд не надав оцінки наявному у справі запису розмови відповідачів з позивачкою 26 травня та 01 червня 2015 року (а. с. 148 - 158).

2.6 Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи в апеляційному суді

Позивачка - ОСОБА_1 у відзиві на апеляційну скаргу просить скаргу залишити без задоволення. Рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Позивачка посилається на те, що: 1) апеляційна скарга містить посилання на факти та обставини, які не входять до предмету доказування по даній справі; 2) апелянтом не зазначено жодного доказу, який свідчив би про недоведеність певних фактів, невідповідність висновків обставинам справи. Усі обставини, на які посилається апелянт, залишаються припущеннями, а тому не повинні братися апеляційним судом до уваги (а. с. 170 - 171).

2.7 Рух справи в суді апеляційної інстанції

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 06 вересня 2021 року відкрито апеляційне провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (а. с. 165).

Копію ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі, з пропозицією надати відзив протягом встановленого строку, та копію апеляційної скарги було надіслано учасникам справи.

Рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення ОСОБА_3 повернулося до суду з приміткою пошти - «отримано 11.09.2021 року».

Рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення ОСОБА_1 повернулося до суду з приміткою пошти - «отримано 13.03.2021».

Рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення ОСОБА_2 повернулося до суду з приміткою пошти - «отримано 15.09.2021 року».

Виходячи з вищевказаного, колегія суддів вважає, що учасники справи повідомлені про надходження апеляційної скарги та розгляд справи апеляційним судом.

01.10.2021 року від ОСОБА_1 надійшов відзив на апеляційну скаргу (а. с. 170-171)

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 17.03.2022 року закінчено підготовку справи до апеляційного розгляду. Призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) її учасників (а. с. 172).

Згідно із ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи (їх виклик). У такому випадку судове засідання не проводиться.

Пунктом 1 ч. 4, п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України передбачено, що спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ.

Малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб

Відповідно п. 1 ч. 1, ч. ч. 2, 4 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

У порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

В порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: 1) що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя; 2) щодо спадкування; 3) щодо приватизації державного житлового фонду; 4) щодо визнання необґрунтованими активів та їх витребування відповідно до глави 12 цього розділу; 5) в яких ціна позову перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 6) інші вимоги, об`єднанні з вимогами у спорах, вказаних у пунктах 1 - 5 цієї частини.

Дана справа за ціною позову (90000 грн.) є малозначною, тому вона підлягає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

Згідно зі ст. 369 ЦПК України справу розглянуто апеляційним судом без виклику її учасників.

3. Мотивувальна частина

3.1 Позиція апеляційного суду

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які апелянт посилається в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при постановленні судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_3 не підлягає задоволенню.

3.2 Встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини, а також обставини, встановлені судом апеляційної інстанції, і визначені відповідно до них правовідносини

Постановою Малиновського районного суду міста Одеси від 25 квітня 2016 року ОСОБА_3 притягнуто до адміністративної відповідальності за скоєння правопорушення, передбаченого ст. 173 КпАП України, та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі - 5 (п`яти) неоподатковуваних доходів громадян, а саме - 51 (п`ятдесят одна) гривня. В ході розгляду адміністративної справи встановлено, що ОСОБА_3 25 березня 2016 року, приблизно о 10 годині 00 хвилин, знаходячись в під`їзді на сходовому майданчику в будинку АДРЕСА_1 , висловлювалася нецензурною майкою на адресу гр. ОСОБА_1 .. Тобто, своїми діями ОСОБА_3 порушила громадський порядок і спокій громадян.

Заочним рішенням Малиновського районного суду міста Одеси від 14 червня 2016 року задоволено позов ОСОБА_1 ..

Визнано недостовірною інформацію, яка була поширена 26 травня та ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 та ОСОБА_2 у парадній житлового будинку АДРЕСА_1 про те, що ОСОБА_1 є нечесною та непорядною людиною, яка займається хабарництвом та систематично розкрадає будинок.

Зобов`язано ОСОБА_3 та ОСОБА_2 спростувати недостовірну інформацію, яка була поширена 26 травня та ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 та ОСОБА_2 у парадній житлового будинку АДРЕСА_1 , про те, що ОСОБА_1 є нечесною та непорядною людиною, яка займається хабарництвом та систематично розкрадає будинок, у спосіб, яким ця інформація була поширена.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 15.11.2017 року заочне рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 14 червня 2016 року залишено без змін.

Між сторонами виникли правовідносини щодо відшкодування моральної шкоди.

3.3 Доводи, за якими суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції, та застосовані норми права

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 6 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково наданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються яка на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, установленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів.

Частиною першою статті 15, частиною першою статті 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (факті), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України).

У частині першій ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Колегія суддів вважає, що розглянувши спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку. Суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

3.4 Мотиви прийняття/відхилення аргументів, викладених в апеляційній скарзі

Відповідно до ст. 34 Конституції України кожен має право на свободу думки і слова, межею якої є право іншої особи на повагу до її гідності та честі.

Гідність і честь фізичної особи є недоторканими. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі, це передбачено ст.297 ЦК України.

Фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на спростування цієї інформації (ст.277 ЦК України).

Пункт 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року №1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної чи юридичної особи» також прямо передбачає, що позови про захист гідності, честі чи ділової репутації вправі пред`явити фізична особа у разі поширення про неї недостовірної інформації, яка порушує її особисті немайнові права, а також інші заінтересовані особи (зокрема, члени її сім`ї, родичі), якщо така інформація прямо чи опосередковано порушує їхні особисті немайнові права.

Як роз`яснено в п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року №1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної чи юридичної особи», при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). У п. 18 вказаної Постанови роз`яснено, що, згідно з положеннями ст. 277 ЦК України і ст. 10 ЦПК України, обов`язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, проте позивач має право подати докази недостовірності поширеної інформації. Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права.

Встановлено, що постановою Малиновського районного суду міста Одеси від 25 квітня 2016 року ОСОБА_3 притягнуто до адміністративної відповідальності за скоєння правопорушення, передбаченого ст.173 КпАП України та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі - 5 (п`яти) неоподатковуваних доходів громадян, а саме - 51 (п`ятдесят одна) гривня. В ході розгляду адміністративної справи встановлено, що ОСОБА_3 25 березня 2016 року, приблизно о 10 годині 00 хвилин, знаходячись в під`їзді на сходовому майданчику в будинку АДРЕСА_1 , висловлювалася нецензурною майкою на адресу гр. ОСОБА_1 ..

Заочним рішенням Малиновського районного суду міста Одеси від 14 червня 2016 року задоволено позов ОСОБА_1 ..

Визнано недостовірною інформацію, яка була поширена 26 травня та ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 та ОСОБА_2 у парадній житлового будинку АДРЕСА_1 про те, що ОСОБА_1 є нечесною та непорядною людиною, яка займається хабарництвом та систематично розкрадає будинок.

Зобов`язано ОСОБА_3 та ОСОБА_2 спростувати недостовірну інформацію, яка була поширена 26 травня та ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 та ОСОБА_2 у парадній житлового будинку АДРЕСА_1 , про те, що ОСОБА_1 є нечесною та непорядною людиною, яка займається хабарництвом та систематично розкрадає будинок, у спосіб, яким ця інформація була поширена.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 15.11.2017 року заочне рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 14 червня 2016 року залишено без змін.

Наведеними вище судовими рішеннями встановлено факти противоправної поведінки ОСОБА_3 та ОСОБА_2 .

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Матеріально-правовий аспект захисту цивільних прав та інтересів насамперед полягає в з`ясуванні, чи має особа таке право або інтерес та чи були вони порушені або було необхідним їх правове визначення. Матеріальний аспект захисту охоплює й положення гл. 3 ЦК, в якій йдеться саме про захист цивільних прав та інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення.

Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Зміст зазначених у ст.15 ЦК України підстав для захисту не розкривається, але він відображений у відповідних нормах ст. ст., що регулюють ту чи іншу категорію правовідносин.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. З цією метою суд повинен з`ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підставу позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб.

Судом першої інстанції вірно встановлено, у чому саме полягають порушення прав ОСОБА_5 , позивачкою надано суду належні допустимі докази, які підтверджують ту обставину, що її права та свободи порушені, позивачкою доведено доказами, у чому полягають порушення її прав.

Проаналізувавши вищенаведені докази, суд приходить до висновку, що у зв`язку з вищевказаними неправомірними діями відповідачів, позивачка відчула душевні страждання, оскільки безпідставні висловлювання відповідачів дали негативну оцінку її особистим якостям, як працівника та людини, ставили під сумнів її діяльність як голови ЖБК та спроможність займатися цією діяльністю. Позивачка була вимушена надавати пояснення членам правління, а також оточуючим, у неї порушилися нормальні життєві зв`язки.

Підстави відповідальності за завдану моральну шкоду у позадоговірних відносинах передбачені ст. ст. 23 і 1167 ЦК України. За загальним правилом така відповідальність наступає за наявності протиправності і вини особи, яка її завдала.

Відповідно до вимог ст.280 ЦК України, якщо фізичній особі внаслідок порушення її особистого немайнового права завдано майнової та (або) моральної шкоди, ця шкода підлягає відшкодуванню.

Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає зокрема: у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно ст. 28 Конституції України кожен має право на повагу до його гідності. Відповідно до ч. 4 ст. 32 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації.

Колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції, що позовні вимоги щодо стягнення моральної шкоди підлягають частковому задоволенню. Розмір моральної шкоди, яку суд присудив до стягнення з відповідачки ОСОБА_3 у розмірі - 5 000,00 гривень, з відповідачки ОСОБА_2 у розмірі - 4 000,00 грн., визначені судом враховуючи вимоги розумності і справедливості.

Таким чином, наведені в обґрунтування апеляційної скарги доводи не можуть бути підставами для скасування ухваленого у справі рішення суду, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи, ґрунтуються на неправильному тлумаченні апелянтом норм матеріального та процесуального права і зводяться до переоцінки встановлених судом обставин.

3.5 Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги, з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції

Виходячи з вищезазначеного, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 є не доведеними, а тому вона підлягає залишенню без задоволення.

Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

При цьому, колегією суддів ураховано усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення Європейського суду з прав людини у справі «РуїзТорія проти Іспанії» (RuizTorija v. Spain, п. п. 29 - 30).

Право на обґрунтоване рішення дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32.) Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бюрг та інші проти Франції» (Burgandothers v. France), (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гору проти Греції» №2) [ВП], § 41» (Gorou v. Greece no.2).

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 374, статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги залишає судове рішення без змін, а скаргу без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержання норм матеріального і процесуального права.

За вищевикладених обставин колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є справедливим, законним та обґрунтованим. Судом повно та всебічно досліджені наявні в матеріалах справи докази, їм надана правильна оцінка, порушень норм матеріального та процесуального права не допущено. Підстави для скасування, зміни рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги ОСОБА_3 відсутні.

3.6 Дата ухвалення постанови, порядок та строк касаційного оскарження

За правилами, передбаченими ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовної практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Частиною першою статті 390 ЦПК України передбачено, що касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Касаційна скарга подається безпосередньо до суду касаційної інстанції (ст. 391 ЦПК України).

4. Резолютивна частина

Керуючись ст. ст. 274 367, 368, 369, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України ЦПК України, Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справи,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 06 липня 2021 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня його прийняття, оскарженню в касаційному не підлягає за винятками, передбаченими частиною 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий суддя: А. П. Заїкін

Судді: О. В. Князюк

С. О. Погорєлова