ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.03.2022 року м. Одеса

Єдиний унікальний номер справи №523/4626/19

Апеляційне провадження № 22-ц/813/1201/22

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого-Колеснікова Г.Я.(суддя-доповідач),

суддів- Вадовської Л.М., Сєвєрової Є.С.,

за участю секретаря - Лопотана В.І.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу старшого державного виконавця Першого Суворовського відділу Державної виконавчої служби м.Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області Бурмістр Вероніки Григорівни на ухвалу Суворовського районного суду м.Одеси від 10 вересня 2019 року, постановлену під головуванням судді Аліної С.С.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст скарги та заперечення на скаргу

У березні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою на неправомірні дії старшого державного виконавця Першого Суворовського відділу Державної виконавчої служби м.Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області Бурмістр В.Г.(далі - старший державний виконавець).

Скарга обґрунтована тим, що 01 лютого 2019 року старшим державним виконавцем здійснено розрахунок його заборгованості по сплаті аліментів в рамках виконавчого провадження №58248483 від 01 лютого 2019 року, згідно якого, станом на 01 березня 2019 року, сума заборгованості, виходячи з середньомісячної заробітної плати по Одеській області, склала 21 243, 63 грн.

Зазначав, що він проживає за адресою: АДРЕСА_1, а тому вважає, що відповідно до вимог ст.195 СК України, заборгованість по аліментам має розраховуватися із середньої заробітної плати по Суворовському району м.Одеси, а не по Одеській області.

Окрім того, зазначив, що при обчисленні розрахунку по сплаті аліментів старший державний виконавець повинна була здійснювати відрахування від суми середньої заробітної для даної місцевості, що надає Головне управління статистики у Одеській області, 18% податку з доходів фізичних осіб та 1,5% військового збору та інші обов`язкові платежі, проте вищезазначені нарахування нею не було виконано.

Посилаючись на викладене, просив визнати дії старшого державного виконавця Бурмістр В.Г. щодо проведеного розрахунку по сплаті аліментів неправомірними та зобов`язати її здійснити перерахунок заборгованості зі сплати аліментів з урахуванням статистичної інформації щодо розміру середньомісячної заробітної плати по Суворовському району м.Одеси та з урахуванням податків і зборів, що утримуються із такої заробітної плати (а.с.3-5).

У запереченнях на скаргу старший державний виконавець Бурмістр В.Г. просила скаргу залишити без задоволення, посилаючись на її безпідставність та необґрунтованість (а.с.31).

Зміст судового рішення суду першої інстанції

Ухвалою Суворовського районного суду м.Одеси від 10 вересня 2019 року скаргу задоволено в повному обсязі (а.с.43-46).

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та відзив на апеляційну скаргу

В апеляційній скарзі старший державний виконавець Бурмістр В.Г. просить ухвалу суду скасувати та відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_1 .

На обґрунтування скарги, крім доводів, які викладені у відзиві на скаргу, зазначила, що:

- заборгованість за аліментами присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу) боржника, з урахуванням податків і зборів, що утримуються із заробітної плати/доходів боржника;

- відносно боржників, які офіційно не працевлаштовані та не отримують дохід, а відповідно не сплачують податки та збори, заборгованість по аліментам визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості, без зазначення відрахувань податків та зборів;

- розрахунок заборгованості проводився нею виходячи з середньомісячної заробітної плати по м.Одесі, а не по Одеській області;

- боржник зареєстрований та мешкає у м.Одесі, тому Головне управління статистики в Одеській області надає статистичні дані по м.Одеси, містам Одеської області та по Одеській області в цілому. Статистичні дані по районам міста Одеси (Київський, Суворовський, Приморськими, Малиновський)не надаються. Законом не передбачено складання розрахунку заборгованості виходячи з району міста, або окремо взятої вулиці (а.с.49).

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, ухвалу суду без змін.

Доводи відзиву зводяться до того, що:

- відповідно до норм ст.195 СК України необхідно було виходити із середньої заробітної плати по Суворовському району м.Одеси, тобто у місцевості де проживає платник аліментів;

- відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб» № 146 від 26 лютого 1993 року утримання аліментів провадиться з суми заробітку (доходу), що належить особі, яка сплачує аліменти, після утримання з цього заробітку (доходу) податків.

- суми середньої заробітної плати, надані статистикою, наводяться до утримання податків і зборів, тобто без їх урахування відповідно до Інструкції зі статистики заробітної плати (а.с.74-77).

Учасники судового процесу в судове засідання, призначене на 22 березня 2022 року, не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, заяв про відкладення розгляду справи не подавали, що відповідно до правил ч.2 ст.372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи у їх відсутність.

Відповідно до положень ч.ч.4,5 ст.268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, суд підписує рішення без його проголошення; датою ухвалення рішення за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення.

Відтак, датою ухвалення рішення за відсутності учасників справи у сенсі положень ч.5 ст.268 ЦПК України є дата складання повного судового рішення.

Позиція апеляційного суду

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Встановлені судом фактичні обставини справи

Звертаючись до суду зі скаргою ОСОБА_1 вказав, що він не працює, тому розмір щомісячних аліментних платежів повинен розраховуватися старшим державним виконавцем, виходячи із середньої заробітної плати працівника відповідної місцевості де він проживає, а саме: в Суворівському районі м.Одеси, з вирахуванням податків та обов`язкових внесків, проте державним виконавцем здійснювався розрахунок заборгованості по аліментам без врахування вимог чинного законодавства, що порушує його права як платника аліментів.

Задовольняючи скаргу, суд першої інстанції дійшов висновку, що під час розрахунку розміру заборгованості зі сплати аліментів ОСОБА_1 старший державний виконавець не діяв відповідно до ч.2 ст.195 СК України та ст.71 Закону України «Про виконавче провадження», тому права заявника порушені діями старшого державного виконавця, отже, є підстави для задоволення скарги.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду.

Згідно матеріалам справи, в провадженні старшого державного виконавця Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби міста Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області Бурмістр В.Г. перебуває виконавче провадження №58248483 від 01 лютого 2019 року з примусового виконання виконавчого листа №523/4708/17, виданого 23 листопада 2018 року Суворовським районним судом м.Одеси про стягнення з ОСОБА_1 аліментів у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку щомісячно, з індексацією відповідно до закону, на утримання доньки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до досягнення 18 років, до 21 травня 2021 року включно, починаючи з 29 березня 2017 року, на користь ОСОБА_4 (а.с.7-8).

01 березня 2019 року старшим державним виконавцем здійснено розрахунок по сплаті аліментів в рамках виконавчого провадження №58248483 від 01 лютого 2019 року.

Як вбачається з розрахунку по сплаті аліментів станом на 01 березня 2019 року сума заборгованості становить 21 243, 63 грн., заборгованість нарахована з 29 березня 2017 року по 01 березня 2019 року, виходячи з розміру доходу з середньої заробітної плати працівника для цієї місцевості.

Згідно інформації Головного управління статистики в Одеській області щодо статистичної інформації середньомісячної заробітної плати від 01 лютого 2019 року, розмір середньомісячної заробітної плати штатних працівників по м. Одеси за 3 квартал 2018 року складає 8 400грн.(а.с.50).

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

Як вбачається з матеріалів справи, спір виник з приводу розрахунку заборгованості за аліментами платника аліментів ОСОБА_1 , який у період виникнення заборгованості із 29 березня 2017 року по 01 березня 2019 року не працював та реальних доходів (реального заробітку) не отримував, проживаючи за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується копією паспорту (а.с.7-8,9).

Відповідно до ч.2ст.195 СК України заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою - підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.

Тобто, у ч.2ст.195 ЦПК України чітко визначено що заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.

Поняття «середня заробітна плата для даної місцевості» є макроекономічним показником, який як і інші макроекономічні показники, збирається та складається Державною службою статистики України і використовується, у тому числі, при проведенні грошово-кредитної політики та аналізу фінансової стабільності. Макроекономічні показники розраховуються за допомогою системи національних рахунків як комплексу взаємопов`язаних балансових таблиць, показники яких призначені для визначення розміру доходу, споживання, накопичення і величини капітальних витрат. Середня заробітна плата для даної місцевості як макроекономічний показник обчислюється як середнє арифметичне значення заробітних плат певної групи працівників (наприклад, по підприємству, по галузі, по регіону). Розраховується виходячи із фонду оплати праці працівників (включаючи оплату праці сумісників), премій, винагород за підсумками роботи за рік та одноразових заохочень.

Сам розмір середньої заробітної плати як макроекономічний показник, який використовується, у тому числі, і в разі застосування ч.2 ст. 195 СК України, обраховується органами статистики України на підставі Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом Державного комітету статистики України від 13 січня 2004 року № 5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 27 січня 2004 року за № 114/8713.

Інструкція містить основні методологічні положення щодо визначення показників оплати праці у формах державних статистичних спостережень з метою одержання об`єктивної статистичної інформації про розміри та структуру заробітної плати найманих працівників.

Інструкція не застосовується для визначення складових фонду оплати праці як бази (об`єкта) для нарахування внесків до фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, тобто для обрахування суми обов`язкових податків та зборів у разі отримання особами реального заробітку (доходу).

Так, ст. 6 Податкового кодексу України (далі - ПК України) визначає, що податком є обов`язковий, безумовний платіж до відповідного бюджету або на єдиний рахунок, що справляється з платників податку відповідно до цього Кодексу.

Збором (платою, внеском) є обов`язковий платіж до відповідного бюджету або на єдиний рахунок, що справляється з платників зборів, з умовою отримання ними спеціальної вигоди, у тому числі внаслідок вчинення на користь таких осіб державними органами, органами місцевого самоврядування, іншими уповноваженими органами та особами юридично значимих дій.

Відповідно до ст.22 ПК України об`єктом оподаткування можуть бути майно, товари, дохід (прибуток) або його частина, обороти з реалізації товарів (робіт, послуг), операції з постачання товарів (робіт, послуг) та інші об`єкти, визначені податковим законодавством, з наявністю яких податкове законодавство пов`язує виникнення у платника податкового обов`язку.

Отже, за змістом ПК України, об`єктами оподаткування і об`єктами, пов`язаними з оподаткуванням, є реальне майно та реальні дії з отримання доходів, у зв`язку з якими у платника податків виникають обов`язки щодо сплати податків та зборів. Такі об`єкти за кожним видом податку та збору визначаються згідно з відповідним розділом цього Кодексу.

Проте середня заробітна плата для даної місцевості, із якої розраховуються аліменти у разі виникнення заборгованості в особи, яка не працювала, не належить до доходу (прибутку) або його частини, з наявністю яких податкове законодавство пов`язує виникнення у платника реального податкового обов`язку. Тобто середня заробітна плата для даної місцевості як макроекономічний показник не є реальною і не може бути об`єктом оподаткування.

Також варто звернути увагу на те, що за змістом пункту 4 розділу ХVI Інструкції з організації примусового виконання рішень розрахунок заборгованості обчислюється в автоматизованій системі виконавчого провадження на підставі відомостей, отриманих з інформації про середню заробітну плату працівника для цієї місцевості. Тобто довідка про інформацію про середню заробітну плату працівника для цієї місцевості є самостійним документом, який береться до уваги при розрахунку заборгованості.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції та доводи заявника про те, що розрахунок заборгованості боржника ОСОБА_1 розрахований на підставі середньої заробітної плати працівника для відповідної місцевості в порядку ч.2 ст.196 СК України без вирахування податку на доходи фізичних осіб та військового збору, є неправомірним, а заборгованість підлягає перерахунку.

Таких правових позицій дотримується Верховний Суд в постановах від 14 липня 2020 року по справі №664/2751/16, від 14 квітня 2021 року по справі № 753/1727/16.

Доводи заявника щодо неправомірного нарахування заборгованості по аліментам є безпідставними, оскільки у разі, коли платник аліментів не працює, розмір щомісячних платежів встановлюється за нормами ст.71 Закону України «Про виконавче провадження» та ч. 2 ст.195 СК України, згідно з якими не передбачено зменшення суми середньомісячного заробітку у відповідній місцевості на суму видатків, що зазвичай сплачуються з фактично отриманого доходу платника, як це встановлено для платників за приписами ч.1ст.70 цього Закону.

Під час розрахунку розміру заборгованості зі сплати аліментів ОСОБА_1 старший державний виконавець діяла відповідно до ч.2 ст.195 СК України та ст.71 Закону України «Про виконавче провадження», права заявника діями державного виконавця не порушено, отже, немає підстав для задоволення скарги.

Оскільки ні податковим законодавством, ні Законом України «Про виконавче провадження» та СК України не передбачено здійснення розрахунку заборгованості зі сплати аліментів при застосуванні середньої заробітної плати працівника в даній місцевості з вирахуванням податків та зборів, оскільки це не є фактичним доходом, що підлягає оподаткуванню.

Доводи заявника про те, що розрахунок заборгованості повинний розраховуватися виходячи із місця його проживання в Суворівському районі м.Одеси є необґрунтованими, оскільки Головне управління статистики в Одеської області надає інформацію щодо середньомісячної заробітної плати згідно Методологічним положенням державного статистичного спостереження «Обстеження підприємств із питань статистики праці», затверджені наказом Держстату від 18 серпня 2014 року №241(зі змінами), які передбачають інформацію щодо розміру середньомісячної заробітної плати по містах обласного значення та районах області щоквартально на дискретній основі.

Тому Головне управління статистики в Одеської області від 01 лютого 2019 року за №2102 у своїй інформації надало старшому державному виконавцю статистичну інформацію щодо розміру середньомісячної заробітної плати штатних працівників по м.Одеси за 3 квартал 2018 року в розмірі 8400грн., тобто за місцем проживання заявника у м.Одеси, що було враховано державним виконавцем під час розрахунку заборгованості від 01 березня 2019 року, у межах своїх повноважень, тому права чи свободи заявника вказаними діями не були порушені, відтак державний виконавець мав визначити заборгованість за аліментами виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості, в якій проживає боржник.

З огляду на викладене, Законом України «Про державну статистику» та Методологічним положенням державного статистичного спостереження «Обстеження підприємств із питань статистики праці», СК України, Законом України «Про виконавче провадження» не передбачено Головним управлінням статистики в Одеської області надавати інформацію щодо середньомісячної заробітної плати штатних працівників в районах місця Одеси, а інформація надається щодо розміру середньомісячної заробітної плати по містах обласного значення та районах області щоквартально на дискретній основі.

Головне управління статистики в Одеській області надає статистичні дані по м.Одесі, містам Одеської області та по Одеській області в цілому. Статистичні дані по районам міста Одеси (Київський, Суворовський, Приморськими, Малиновський) не надаються. Законом не передбачено складання розрахунку заборгованості виходячи з району міста.

Таким чином, 01 березня 2019 року старшим державним виконавцем, з урахуванням розписок наданих представником боржника, місцевості (місця проживання) боржника, відомостей наданих Головним управлінням статистики в Одеській області щодо середньомісячної заробітної плати по м.Одесі, на підставі ст.71 ЗУ «Про виконавче провадження», складено правильний розрахунок по сплаті аліментів.

Враховуючи викладене, висновок суду першої інстанції не ґрунтується на вимогах закону та не узгоджуються з матеріалами справи, у зв`язку із чим колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, ухвалу суду від 10 вересня 2019 року скасувати, у скарзі ОСОБА_1 на неправомірні дії суб`єкта оскарження відмовити.

Щодо судових витрат

Згідно з ч.13 ст.141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ст. 141 ч.1, ч.2 п.п.1-3 ЦПК України).

Враховуючи, що скарга старшого державного виконавця підлягає задоволенню у повному обсязі, з заявника ОСОБА_1 на користь Першого Суворовського відділу Державної виконавчої служби м.Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області підлягає стягненню судовий збір у сумі 1762 грн., який сплачено при подачі апеляційної скарги (а.с.51).

Керуючись ст.ст.368,374,376,381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу старшого державного виконавця Першого Суворовського відділу Державної виконавчої служби м.Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області Бурмістр Вероніки Григорівни задовольнити.

Ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 10 вересня 2019 року скасувати.

У скарзі ОСОБА_1 на дії старшого державного виконавця Першого Суворовського відділу Державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області Бурмістр Вероніки Григорівни, відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ,місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Першого Суворовського відділу Державної виконавчої служби м.Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській областісудовий збір у сумі 1762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 22 березня 2022 року.

Головуючий

Судді :