ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2022 року

м. Харків

справа №2011/20950/12

провадження № 22-ц/818/24/22

Харківський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Маміної О.В.

суддів: Пилипчук Н.П., Тичкової О.Ю.,

за участю секретаря Сізонової О.О.,

учасники справи:

позивач: Публічне акціонерне товариство Комерційний банк "ПриватБанк",

відповідачі: Товариство з обмеженою відповідальністю "Українське Фінансове Агентство "Верус" в особі філії Товариства з обмеженою відповідальністю "Українське Фінансове Агентство "Верус" у Дзержинському районі м. Харкова, ОСОБА_1 ,

третя особа: ОСОБА_2 , правонаступником якої є ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Українське Фінансове Агентство "Верус" в особі філії Товариства з обмеженою відповідальністю "Українське Фінансове Агентство "Верус" у Дзержинському районі м. Харкова, ОСОБА_1 , третя особа ОСОБА_3 , про стягнення заборгованості

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 11 жовтня 2013 року, постановлене суддею Цвіра Д.М.,-

в с т а н о в и в:

У грудні 2012 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі за текстом - АТ КБ «ПриватБанк», Банк) звернулося до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Українське Фінансове Агентство «Верус» в особі філії товариства з обмеженою відповідальністю «Українське Фінансове Агентство «Верус» (далі - ТОВ «УФА «Верус» в особі філії ТОВ «УФА «Верус» у Дзержинському районі м. Харкова), ОСОБА_1 , третя особа ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, в якому просило стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за кредитним договором № НАН2GА00000038 від 14 серпня 2007 року у розмірі 66228,75 доларів США,, що за курсом 7,99 відповідно до службового розпорядження НБУ 29 листопада 2012 складає 529167,70 грн. складає 529167,70 грн.; стягнути солідарно з ТОВ «УФА «Верус» в особі філії ТОВ «УФА «Верус» у Дзержинському районі м. Харкова та ОСОБА_1 на користь позивача - 200,00 грн., а також стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 3219,00 грн.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 11 жовтня 2013 року позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» - задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк», заборгованість за кредитним договором в розмірі 529167,70 грн.; стягнуто солідарно з ТОВ «УФА «Верус» в особі філії ТОВ «УФА «Верус» у Дзержинському районі м. Харкова, ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» 200,00 грн.; стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» судовий збір у розмірі 3219,00 грн.

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 19 лютого 2014 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилено, рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 11 жовтня 2013 року залишено без змін.

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 10 квітня 2018 року рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 11 жовтня 2013 року у частині солідарного стягнення з ТОВ «УФА «Верус» в особі філії ТОВ «УФА «Верус» у Дзержинському районі м. Харкова на користь АТ КБ «ПриватБанк» 200 грн скасовано. Провадження у справі за позовом АТ КБ «ПриватБанк» до ТОВ «УФА «Верус» в особі філії ТОВ «УФА «Верус» у Дзержинському районі м. Харкова про стягнення заборгованості в цій частині закрито.

Постановою Апеляційного суду Харківської області від 10 квітня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 11 жовтня 2013 року скасовано. Позов АТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» 55 520, 51 доларів США заборгованості за кредитним договором від 14 серпня 2007 року № НАН2GА00000038, що еквівалентно 443 611,28 грн, яка складається: із заборгованості за кредитом у сумі 30 280, 72 доларів США, що еквівалентно 241 942,95 грн, заборгованості за процентами за користування кредитом у сумі 16 534,67 доларів США, що еквівалентно 132 112,01 грн, пені за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором у сумі 69 553, 91 грн. В іншій частині в задоволенні позову АТ КБ «ПриватБанк» відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» 2 698,49 грн судового збору.

Постановою Верховного Суду від 04 листопада 2020 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Постанову Апеляційного суду Харківської області від 10 квітня 2018 року в частині задоволення позову АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу - скасовано, справу направлено на новий розгляд до апеляційного суду.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 11 жовтня 2013 року в частині стягнення заборгованості з ОСОБА_1 та ухвалити в цій частині нове рішення, яким в задоволенні позову до ОСОБА_1 відмовити.

Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, зазначає, що судом першої інстанції не враховані всі фактичні обставини, що мають значення для правильного вирішення спору, не надано належну оцінку всім доказам та обставинам справи в їх сукупності, а також розглянуті в одному провадження вимоги, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства; вказує, що позовні вимоги до ТОВ «УФА «Верус» в особі філії ТОВ «УФА «Верус» у Дзержинському районі м. Харкова прийнято до розгляду та розглянуто судом першої інстанції з порушенням правил юрисдикції загальних судів оскільки матеріали справи не містять доказів того, що позовні вимоги до відповідачів є однорідними, та з порушенням правил територіальної підсудності справ, оскільки відповідач ОСОБА_1 зареєстрована в Комінтернівському районі м. Харкова, а докази стосовно місцезнаходження іншого відповідача в матеріалах справи відсутні.

Вказує, що задовольняючи позов в повному обсязі суд першої інстанції не врахував умови кредитного договору стосовно розрахунку суми пені за несвоєчасне виконання зобов`язань за кредитним договором, не надав оцінку розрахунку заборгованості відповідно до якого сума пені обчислена у доларах США.

Судом першої інстанції не застосовані норми ст. ст. 203, ч.1 ст. 215 та положення Закону України « Про захист прав споживачів» та безпідставно стягнута заборгованість за комісією у сумі 3 205,00 дол. США.

Також судом першої інстанції не застосовані положення ч. 1 ст. 559 ЦК України щодо припинення поруки, оскільки розрахунок заборгованості за відсотками здійснено за підвищеною процентною ставкою, а додаткових угод до договору поруки, щодо надання згоди на зміну основного зобов`язання ОСОБА_1 не підписувалося.

Вважає, що висновки суду першої інстанції не відповідають умовам кредитного договору щодо права банку вимагати дострокового погашення заборгованості, оскільки в матеріалах справи відсутні докази направлення на адресу позичальника повідомлення про вимогу , передбачені умовами кредитного договору.

Також зазначає, що позивачем не доведено розмір заборгованості, оскільки до матеріалів справи не надано доказів виконання або невиконання рішення Харківського районного суду Харківської області від 19.10.2012 про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_2 за кредитним договором.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог ст. ст. 367, 417 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Третя особа - ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що стало відомо під час апеляційного перегляду справи. Єдиним спадкоємцем після смерті ОСОБА_2 є її дочка ОСОБА_3 , яка фактично прийняла у спадщину майно померлої.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 27 липня 2021 року до участі у справі залучено правонаступника третьої особи ОСОБА_2 - ОСОБА_3 .

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до ч. 2 ст. 1054 та ч. 2 ст. 1050 ЦК України наслідком порушення позичальником зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право кредитора достроково вимагати повернення всієї суми кредиту, а також, що поручитель відповідає перед кредиторами за порушення зобов`язання боржником. У разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі, як від усіх боржників, так і від будь-кого з них окремо.

Проте такі висновки суду першої інстанції не відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Судом встановлено, що 14 серпня 2007 року між Публічним акціонерним товариством Комерційний Банк «ПриватБанк» (Банк) та ОСОБА_2 (Позичальник) укладено кредитний договір № НАН2GА00000038, відповідно до умов якого банк зобов`язався надати ОСОБА_4 кредитні кошти шляхом видачі готівки через касу чи/або перерахування на рахунок, зазначений в п. 7.1 цього договору. Строк, вид кредиту, цілі, розмір кредиту, відсотків, винагород, розмір щомісячного платежу, період сплати, порядок погашення заборгованості за цим договором, зазначені в п. 7.1. договору.( т.1 а.с.9-12).

Пунктом 7.1. кредитного договору визначено, що надання готівкою через касу банку на строк з 14 серпня 2007 року по 11 серпня 2017 року включно, у вигляді непоновлювальної кредитної лінії у розмірі 40070,44 доларів США на ремонт житлового будинку у розмірі 35000, 00 доларів США, а також 5070,44 доларів США на сплату страхових платежів у випадках, передбачених умовами договору, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 0,92 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 1,50% від суми виданого кредиту у момент надання кредиту, щомісяця в період сплати у розмірі 0,20 % від суми виданого кредиту, відсотки за дострокове погашення кредиту, згідно з пунктом 3.11. даного договору та винагороди за проведення додаткового моніторингу згідно пункту 6.2. даного договору. Періодом сплати вважати період з 14 по 19 число кожного місяця.

Погашення заборгованості за цим договором (за винятком винагороди, що сплачується в момент надання кредиту) здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати позичальник сплачує відсотки, розраховані відповідно до пунктів 3.1, 3.2, 3.4, винагороди розрахованої відповідно до пункту 1.1, 3.7 цього договору. Погашення кредиту провадиться в строки відповідно до графіка погашення кредиту (додаток № 1).

У разі порушення вищевказаних термінів оплати (зокрема, оплати заборгованості не в повному обсязі), передбаченого графіком погашення заборгованості на 120 календарних днів, - позичальник зобов`язаний повернути (сплатити) суму кредиту (залишок заборгованості за кредитом), відсотків, винагороди, пені в повному обсязі в останній день місяця, в якому відбулося порушення термінів оплати на 120 календарних днів.

В додатку №1 до кредитного договору зазначено, що погашення кредиту відбувається у сумі і в строки згідно графіку погашення кредиту, вказаного у нижче приведеній таблиці, в якій зазначено : позичальник ОСОБА_2 , сума кредиту 35000,00 доларів США, процента ставка 0,92 у місяць, та встановлено в дату платежу 19 числа кожного місяця за період з 19.09.2007 по 19.07.2017 загальну суму платежу 555,96 дол. США, а 11.08.2017 710,17 дол. США.

Пунктом 3.1. кредитного договору встановлено, що за користування кредитом у період з дати списання коштів з кредитного рахунку до дати погашення кредиту позичальник щомісяця в період сплати сплачує відсотки в розмірі, зазначеному в п. 7.1. змінної частини даного договору.

Згідно п. 3.4 кредитного договору нарахування відсотків здійснюється в останню дату сплати відсотків, при цьому відсотки розраховуються на фактичний залишок заборгованості за кожний календарний день, виходячи з фактичної кількості днів користування кредитом 360 днів у році. Відсотки розраховуються щомісяця, за період з першої дати поточного періоду сплати включно. Дата погашення кредиту в розрахунок не включається. Повне погашення відсотків здійснюється не пізніше дня повного погашення суми кредиту

Пунктом 3.2. кредитного договору встановлено, що згідно ст. 212 ЦК України, при порушенні позичальником зобов`язань по погашенню кредиту, передбачених п.п. 1.1., 2.2.4., 2.23.3. цього договору, позичальник сплачує банку відсотки за користування кредитом у розмірі, визначеному у п. 7.4. змінної частини цього договору на місяць, розраховані на суму непогашеної в строк заборгованості за кредитом. Розраховані відповідно до цього пункту договору відсотки сплачуються позичальником щомісяця в період сплати понад зазначену у п. 1.1. суми щомісячного платежу за кредитним договором ( у випадку погашення заборгованості шляхом надання щомісячного платежу й установлення його суми в п.1.1). При встановленні банком, у порядку передбаченому п. 2.3.2. зменшеної процентної ставки, умови даного пункту вважаються скасованими з дати встановлення зменшеної процентної ставки.

Пунктом 7.4. кредитного договору передбачено, що згідно ст. 212 ЦК України при порушення позичальником зобов`язань по погашенню кредиту, передбачених п.п. 1.1.,2.2.4 а 2.3.3 цього договору, позичальник сплачує банку відсотки за користування кредитом у розмірі 2,46 % на місяць, розраховані на суму непогашеної в строк заборгованості за кредитом.

В забезпечення виконання за кредитним договором 14 серпня 2007 року між Публічним акціонерним товариством Комерційний Банк «ПриватБанк» ( Кредитор) та ОСОБА_1 ( Поручитель) укладено договір поруки № НАН2GА00000038, відповідно до умов якого поручитель відповідає перед кредитором за виконання зобов`язань за кредитним договором у тому ж розмірі, що і боржник, включаючи сплату кредиту, відсотків за користування кредитом, комісій, винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків. У випадку невиконання боржником зобов`язань за кредитним договором, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники.( т. 1 а.с. 13).

Пунктом 16 договору поруки визначено, що предметом цього договору є надання поруки поручителем за виконання ОСОБА_2 ( Боржник) зобов`язань за кредитним договором від 14.08.2007 № НАН2GА00000038, згідно якого кредитор надав боржнику кредит у вигляді непоновлювальної кредитної лінії у розмірі 40070,44 доларів США на наступні цілі: ремонт житлового будинку у розмірі 35000, 00 доларів США, а також 5070,44 доларів США на сплату страхових платежів, а боржник повинен виконати зобов`язання з повернення кредиту, наданого у вигляді непоновлювальної кредитної лінії у розмірі 40070,44 доларів США на наступні цілі: ремонт житлового будинку у розмірі 35000, 00 доларів США, а також 5070,44 доларів США на сплату страхових платежів, в строк з 14 серпня 2007 по 11 серпня 2017 включно; сплати відсотків за користування кредитом у розмірі 0,92 % у період сплати з 14 по 19 число кожного місяця, щомісячного у період сплати надавати банку грошові кошти ( щомісячний платіж) у сумі 555, 96 дол. США для погашення заборгованості за договором, яка включає заборгованість за кредитом, відсоткам, комісією; сплати відсотків за користування кредитом при порушенні боржником зобов`язань по погашенню кредиту у розмірі 2,46 % за місяць від суми залишку непогашеної заборгованості за кредитом. Розраховані згідно цього пункту договору відсотки сплачуються боржником окремо понад суми щомісячного платежу по кредитному договору разом із несплаченим залишком попереднього щомісячного платежу; сплати винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 1,50 % від суми виданого кредиту у момент надання кредиту та винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 0,20 % виданого кредиту щомісяця в період сплати, відсотків за дострокове погашення кредиту, винагороди за проведення додаткового моніторингу, відповідно до умов та строків, передбачених кредитним договором. Погашення за кредитним договором здійснюється в строк з 14 по 19 число щомісяця, або у строк графіку погашення кредиту: сплати пені у розмірі 1,00% від суми непогашеної заборгованості, але не менше 1 гривні за кожен день прострочки. Сплата пені здійснюється у гривні. У випадку, якщо кредит видається в іноземній валюті, пені сплачуються в гривневому еквіваленті по курсу НБУ на дату сплати. Виконання зобов`язань зі сплати відсотків, винагороди за надання фінансового інструменту та комісії за користування кредитом, сплати інших винагород, штрафів, пень та інших платежів, відшкодовувати збитки, витрати у відповідному порядку та строки, зазначені у кредитному договорі.

Пунктом 12 договору поруки передбачено, що порука за цим договором припиняється після закінчення 5 років з дня настання терміну повернення повернення кредиту за кредитним договором.

Згідно п. 13 договору поруки зміни і доповнення до цього договору вносяться тільки за згодою сторін, в письмовому вигляді, шляхом укладання відповідної додаткової угоди.

Відповідно до пунктів 5, 6 цього договору у випадку невиконання боржником будь-якого зобов`язання, передбаченого пунктом 1 цього договору, кредитор направляє на адресу поручителя письмову вимогу із зазначенням невиконаного зобов`язання. Поручитель зобов`язаний виконати зобов`язання, зазначені в письмовій вимозі кредитора, на протязі 5 календарних днів з моменту отримання вимоги, зазначеної в пункті 5 цього договору.

Заочним рішенням Харківського районного суду Харківської області від 19 жовтня 2012 року по справі № 2034/2-5352/11 за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки, яке є чинним на час розгляду справи в суді апеляційної інстанції, позовні вимоги банка задоволено, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № HAH2GA00000038 від 14 серпня 2007 року, в розмірі 49295,44 доларів США, звернуто стягнення на житловий будинок загальною площею 98,10 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом продажу вказаного предмету іпотеки (на підставі договору іпотеки № HAH2GA00000038 від 14 серпня 2007 року) Публічним акціонерним товариством Комерційний Банк «ПриватБанк» з укладанням від імені ОСОБА_2 договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, а також наданням Публічному акціонерному товариству Комерційний Банк «ПриватБанк» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу; виселено ОСОБА_2 та інших осіб, які зареєстровані і проживають у будинку, розташованому за адресою: АДРЕСА_1 зі зняттям з реєстраційного обліку у Відділі у справах громадянства імміграції та реєстрації фізичних осіб УМВС України в Харківській області; стягнуто з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» судовий збір за подання позовної заяви та виселення у розмірі 1708,50 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду судового процесу 120,00 грн.( а.с. 48-49).

З рішення Харківського районного суду Харківської області від 19 жовтня 2012 року убачається, що заборгованість ОСОБА_2 за кредитним договором № HAH2GA00000038 від 14 серпня 2007 року станом на 24.05.2011 року складає суму 49295,44 доларів США. Неналежне виконання обов`язків по кредитному договору стало підставою для звернення до суду з позовом про дострокове повернення кредитних коштів шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Доказів того, що судове рішення виконано, матеріали справи не містять і до суду апеляційної інстанції їх не надано.

Як убачається з матеріалів справи, із наданого Банком розрахунку встановлено, що ОСОБА_2 перестала платити належним чином з серпня 2008 року.

Згідно п.7.1. кредитного договору у разі порушення вищевказаних термінів оплати (зокрема, оплати заборгованості не в повному обсязі), передбаченого графіком погашення заборгованості на 120 календарних днів, - позичальник зобов`язаний повернути (сплатити) суму кредиту (залишок заборгованості за кредитом), відсотків, винагороди, пені в повному обсязі в останній день місяця, в якому відбулося порушення термінів оплати на 120 календарних днів.

Таким чином, кредитним договором визначено обов`язок позичальника повернути суму кредиту (повністю) після спливу 120 днів з дня затримки (не сплати) чергового платежу. Так неналежним чином взяті на себе зобов`язання ОСОБА_2 перестала виконувати з серпня 2008 року, з урахуванням спливу 120 днів строк повернення грошового зобов`язання настав грудні 2008 року, проте з позовом Банк звернувся лише 21.12.2007 року, таким чином порука припинилась оскільки умовами кредитного договору (п.7.1) фактично змінено строк виконання зобов`язання у зв`язку із порушенням його виконання.

Крім того, відповідно до пунктів 5, 6 цього договору у випадку невиконання боржником будь-якого зобов`язання, передбаченого пунктом 1 цього договору, кредитор направляє на адресу поручителя письмову вимогу із зазначенням невиконаного зобов`язання. Поручитель зобов`язаний виконати зобов`язання, зазначені в письмовій вимозі кредитора, на протязі 5 календарних днів з моменту отримання вимоги, зазначеної в пункті 5 цього договору.

Доказів на підтвердження направлення вимоги суду не надано.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 цього Кодексу).

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов`язання повинне виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

Одним з видів порушення зобов`язання є прострочення невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.

Відповідно до вимог частини другої статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

При цьому право дострокового повернення означає, що кредитор вимагає виконання зобов`язання до настання строку виконання, визначеного договором.

За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку.

Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником (частина перша статті 553 ЦК України).

Вимога статті 526 ЦК України щодо обов`язку виконувати зобов`язання належним чином поширюється і на акцесорні (забезпечувальні) договори та сторін таких договорів.

У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Згідно з положеннями частини четвертої статті 559 ЦК України (у редакції, чинній на момент розгляду справи) порука припиняється після закінчення строку, встановленого у договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя.

Судовим розглядом встановлено, що відповідно до пункту 9 договору поруки вона діє до повного виконання всіх зобов`язань боржника за основним договором (кредитним договором).

Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 ЦК України). А календарна дата або вказівка на подію, яка має неминуче настати, є терміном (частина друга статті 252 ЦК України).

З огляду на вказане у договорах поруки сторони не встановили її строк у розумінні статті 251 ЦК України. Тому у цьому випадку треба застосовувати припис частини четвертої статті 559 цього кодексу у відповідній редакції про припинення поруки, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 2-1169/11 (пункт 60), від 10 квітня 2019 року у справі № 604/156/14-ц, від 19 червня 2019 року у справі № 523/8249/14-ц (пункт 71), від 3 липня 2019 року у справі № 1519/2-3165/11 (пункт 58), а також постанови Верховного Суду України від 24 вересня 2014 року у справі № 6-106цс14, від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2662цс15, від 22 червня 2016 року у справі № 6-368цс16, від 29 червня 2016 року у справі № 6-272цс16, від 29 березня 2017 року у справі № 6-3087цс16, від 14 червня 2017 року у справі № 644/6558/15-ц).

Отже, сторони кредитних договорів встановили, що основне зобов`язання позичальник виконує через окремі зобов`язання з внесення однакових платежів відповідного числа кожного місяця протягом строку кредитування. Тому передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, строк пред`явлення вимог до поручителя про повернення заборгованості за платежами, які позичальник був зобов`язаний згідно з умовами кредитних договорів вносити періодично, слід обчислювати з моменту настання терміну погашення кожного чергового платежу. Іншими словами, за змістом частини четвертої статті 559 ЦК України у зазначеній редакції порука за кожним із зобов`язань, визначених періодичними платежами, припиняється після спливу шести місяців з моменту настання терміну погашення кожного чергового платежу. Пред`явлення кредитором вимоги до поручителя більш ніж через шість місяців після настання терміну виконання частини основного зобов`язання, визначеної періодичним платежем, є підставою для відмови у задоволенні такої вимоги через припинення поруки за відповідною частиною основного зобов`язання (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справі № 523/8249/14-ц (пункт 84), від 3 липня 2019 року у справі № 1519/2-3165/11 (пункт 63)).

ОСОБА_2 не виконував щомісячні обов`язки по поверненню коштів за Договором кредиту та сплаті інших платежів передбачених умовами договору з серпня 2008 року, строк виконання основного зобов`язання настав 12.2008 року (пункт 7.1. кредитного договору), а з позовом до ОСОБА_1 ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося 21.12.2012, тобто з пропуском шестимісячного строку пред`явлення до неї вимоги.

Непред`явлення кредитором вимоги до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання у разі, якщо строк дії поруки не встановлено, є підставою для припинення останнього, а отже , і обов`язку поручителя нести солідарну відповідальність перед кредитором разом із боржником за основним зобов`язанням. Отже порука припинена і підстави для стягнення заборгованості з поручителя відсутні, тому в задоволенні позовних вимог до ОСОБА_1 слід відмовити.

Щодо доводів апеляційної скарги про неправомірний розрахунок заборгованості за обрахування заборгованості за кредитом за підвищеною відсотковою ставкою без укладення додаткової угоди та повідомлення поручителя про зміну такої ставки судова колегія не приймає до уваги, оскільки вказані доводи на висновок суду не впливають.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Враховуючи викладене, судова колегія приходить до висновку, що рішення суду в частині вимог щодо стягнення заборгованості з ОСОБА_1 підлягає скасуванню з ухваленням нового про відмову у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ч. ч. 1, 13 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Керуючись ст. ст.367, 368, 369, 376, 381- 384 ЦПК України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 11 жовтня 2013 року - скасувати.

У задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити.

Стягнути з Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» судовий збір за подання апеляційної скарги у сумі 4828,50 грн та 6438,00 грн за подання касаційної скарги.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий: О.В. Маміна

Судді: Н.П. Пилипчук

О.Ю. Тичкова