ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/9645/21
провадження № 2/753/1084/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" липня 2022 р. Дарницький районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Заставенко М.О.,

з секретарем судового засідання Проценко Я.Б.,

за участі

позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , третя особа - Центральне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м.Київ) про визнання заборгованості,

В С Т А Н О В И В :

14.05.2021 до Дарницького районного суду м. Києва надійшла позовна заява ОСОБА_5 до ОСОБА_4 , ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , в якій позивач, з урахуванням поданих уточнень просив суд:

- визнати солідарним обов`язок ОСОБА_6 у складі спадщини за спадковою справою № 25/2020 від 12.03.2020, у зобов`язанні за розпискою про отримання позикових коштів від 14.06.2010, укладеною між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , що складає 394 138 дол. США;

- визнати заборгованість ОСОБА_2 перед ОСОБА_5 у розмірі основної заборгованості еквівалентній сумі 65 689, 66 дол. США, яка на час звернення з позовом до суду становить 1 823 545,15 грн., у межах вартості майна, одержаного у спадщину;

- визнати заборгованість ОСОБА_2 перед ОСОБА_5 у розмірі інфляційного збільшення та 3% річних, що складає 260 219,66 грн., у межах вартості майна, одержаного у спадщину.

Позовна заява обґрунтована наступним. 14.06.2010 між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 укладено договір позики, оформлений розпискою, відповідно до якого ОСОБА_4 взяла у борг у ОСОБА_5 грошові кошти у розмірі 3 120 000 грн. на купівлю квартири строком до 14.06.2020. Кошти були отримані у гривневому еквіваленті до іноземної валюти в розмірі 394 138,00 дол. США. Однак станом на дату подання позову зобов`язання щодо повернення боргу за договором позики не виконані. На дату укладання договору ОСОБА_4 перебувала у шлюбі з ОСОБА_6 . Кошти, отримані у позику, використані в інтересах сім`ї. Так, 16.06.2010 отримані від позики кошти, подружжя витратили на купівлю квартири за адресою: АДРЕСА_1 . Цільове призначення коштів, отриманих у позику, передбачало саме купівлю квартири для спільного проживання ОСОБА_4 та її чоловіка ОСОБА_6 . Купівля та наступний продаж вказаної квартири здійснювалися ОСОБА_4 за нотаріально посвідченою згодою її чоловіка, що також свідчить про спільні дії подружжя в інтересах сім`ї. Крім того, за час перебування у шлюбі ОСОБА_6 ніколи не ініціював питання про оскарження договору позики, що також свідчить про погодженість та спільність інтересів і дій обох з подружжя. Таким чином, після укладення договору позики у ОСОБА_6 , як солідарного боржника, виникло зобов`язання перед ОСОБА_5 щодо повернення всієї суми позики. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 помер. 12.03.2020 Восьмою Київською державною нотаріальною конторою Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) відкрита спадкова справа за фактом смерті ОСОБА_6 . Згідно свідоцтва про право на спадщину від 25.11.2020 спадкоємцями майна померлого ОСОБА_6 є дружина ОСОБА_4 , син ОСОБА_1 , дочка ОСОБА_2 . Отже зобов`язання померлого ОСОБА_6 за договором позики перейшло в порядку спадкування до спадкоємців померлого. У зв`язку із досягненням згоди ОСОБА_5 ОСОБА_4 та ОСОБА_1 щодо сплати останніми 5/6 частин суми основної заборгованості за договором позики від 14.06.2010 у порядку позасудового вирішення спору, ОСОБА_5 вважає за можливе виділення та визначення частки відповідача ОСОБА_2 у розмірі 1/6 частини основного грошового зобов`язання, що складає еквівалент у сумі 65 689,66 дол. США, що у гривневому еквіваленті становить 1 823 545,15 грн., у межах вартості майна, одержаного у спадщину. 08.05.2021 ОСОБА_5 направив вимоги до спадкоємців на адресу Восьмої Київської державної нотаріальної контори щодо стягнення боргу померлого ОСОБА_6 за договором позики, однак жодної відповіді не отримав. Враховуючи, що на час повернення боргу за розпискою від 14.06.2010 визначається 14.06.2020, та те, що на час звернення з відповідним позовом ОСОБА_2 не було здійснено будь-яких дій зі сплати боргу або дій щодо новації боргу, неправомірне користування нею чужими коштами має місце і до теперішнього часу, а тому ОСОБА_5 вважає за необхідне застосування до вказаних правовідносин положення ст. 625 ЦК України, та окрім основної суми боргу просить також стягнути інфляційну складову боргу та три відсотки річних.

Ухвалою судді Дарницького районного суду м. Києва Заставенко М.О. від 14.06.2021 відкрито провадження за вказаною позовною заявою, справу призначено до розгляду в загальному позовному провадженні у підготовче засідання, виключено з числа третіх осіб Восьму Київську державну нотаріальну контору та залучено до участі у справі в якості третьої особи Центральне міжрегіональне управління юстиції (м. Київ).

30.07.2021 до суду надійшли пояснення представника Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ), відповідно до яких, вирішення даного спору залишено на розсуд суду. У прохальній частині пояснень представника третьої особи просив ухвалити справедливе, законне та обґрунтоване рішення, розгляд справи проводити за його відсутності.

02.08.2021 представником відповідача ОСОБА_2 - адвокатом Ковальовим Ю.Ю. до суду подано відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечує щодо задоволення позову, посилаючись на те, що вона не була стороною правочину - позики, а отже не набула цивільних прав та обов`язків за ним. Договір позики на суму 394 138 дол. США є досить значним і потребував письмової згоди ОСОБА_6 . Відсутність такої згоди ставить під сумнів як сам договір позики, так і викликає підозру у бажанні ОСОБА_5 разом із відповідачами ОСОБА_4 та ОСОБА_1 позбавити її спадкового майна. Матеріали справи не містять доказів того, що ОСОБА_4 витратила на придбання квартири по АДРЕСА_2 кошти, отримані нею у позику. Також до позовної заяви не додані докази того, що придбання такої квартири відбувалося за згодою померлого чоловіка. Також в матеріалах справи відсутні докази про звернення позикодавця у встановлений шестимісячний термін до ОСОБА_2 зі своїми вимогами. Тому вважає, що ОСОБА_5 пропущено строк звернення з даними вимогами.

04.10.2021 до суду надійшла відповідь на відзив представника ОСОБА_5 , в якому містяться заперечення на відзив відповідача ОСОБА_2 з обґрунтуванням, аналогічним, що міститься у позовній заяві.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 11.11.2021 провадження у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа Восьма київська державна нотаріальна контора Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) про визнання заборгованості та звернення стягнення на майно спадкоємців в частині позовних вимог про стягнення на користь ОСОБА_5 на 1/6 частину майна (валютних цінностей) в розмірі 11 759 доларів 00 центів США та 40 380 євро 00 євроцентів, згідно акту опису вмісту індивідуального банківського сейфу в депозитарному сховищі Київського відділення № 65 АТ «ТАСКОМБАНК» за адресою: м. Київ, вул. Р. Окіпної, 4, переданого в оренду згідно договору від 01.03.2017 № ДС-028/3329084 на ім`я ОСОБА_6 , що складає 1 959 доларів 83 цента США та 6 730 євро 00 євроцентів, успадкованих ОСОБА_4 та стягнення на користь ОСОБА_5 на 1/6 частину майна (валютних цінностей) в розмірі 11 759 доларів 00 центів США та 40 380 євро 00 євроцентів. згідно акту опису вмісту індивідуального банківського сейфу в депозитарному сховищі Київського відділення № 65 АТ «ТАСКОМБАНК» за адресою: м. Київ, вул. Р. Окіпної, 4, переданого в оренду згідно договору від 01.03.2017 № ДС-028/3329084 на ім`я ОСОБА_6 , що складає 1 959 доларів 83 цента США та 6 730 евро 00 євроцентів, успадкованих ОСОБА_1 закрито.

07.12.2021 до суду подана уточнена позовна заява з урахуванням зменшених позовних вимог.

28.12.2021 надійшов відзив від представника відповідача ОСОБА_2 на вказану позовну заяву, в якому містяться заперечення щодо заявлених позовних вимог, ідентичні запереченням у відзиві від 02.08.2021.

25.01.2022 до суду надійшла відповідь на відзив представника ОСОБА_5

28.01.2022 до суду надійшло клопотання відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_1 про проведення врегулювання спору за участю судді.

Протокольною ухвалою суду від 10.02.2022 вказана заява залишена без задоволення.

Також протокольною ухвалою суду від 10.02.2022 закрито підготовче засідання, справу призначено до розгляду по суті.

09.06.2022 в судовому засіданні надано вступне слово учасникам справи, частково досліджені письмові докази.

29.06.2022 в судовому засіданні судом досліджені письмові докази, допитаний свідок ОСОБА_7 , протокольною ухвалою суду відмовлено в задоволенні клопотання відповідача ОСОБА_1 про витребування доказів, відмовлено в задоволенні клопотання відповідача ОСОБА_2 про призначення судової технічної експертизи документа, закінчено з`ясування обставин справи та перевірка їх доказами, задоволено клопотання позивача про оголошення перерви для підготовки до судових дебатів.

06.07.2022 від відповідача ОСОБА_1 надійшла заява про залучення правонаступника позивача.

11.07.2022 від свідка ОСОБА_7 надійшла заява про його повторний допит.

В судовому засіданні 13.07.2022 суд ухвалив повернутись до з`ясування обставин справи, ухвалою суду замінено сторону позивача у цивільній справі №753/9645/21 за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 , ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про визнання заборгованості, ОСОБА_5 на його правонаступника - ОСОБА_1 , ухвалою суду закрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в частині позовних вимог до ОСОБА_1 , повторно допитаний свідок ОСОБА_7 .

Позивач ОСОБА_1 заявлені позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 та її представник просили відмовити у задоволенні заявлених позовних вимог, посилаючись на обставини, викладені у відзивах.

Відповідач ОСОБА_4 у судове засідання не прибула, подала заяву про розгляд справи за її відсутності.

Представник третьої особи також у судове засідання не прибув, у матеріалах справи міститься заява про розгляд справи у його відсутність, подана разом із поясненнями по справі.

Суд, вислухавши пояснення учасників справи, допитавши свідка, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку.

Судом встановлені наступі обставини та відповідні правовідносини.

14.06.2010 ОСОБА_4 отримала від ОСОБА_5 у борг грошові кошти у розмірі 3 120 000,00 грн., що еквівалентно 394 138 дол. США, строком до 14.06.2020. Вказані кошти отримані для придбання квартири (а. с. 10).

ОСОБА_4 на момент написання розписки та отримання коштів перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_6 , що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу (а. с. 11).

16.06.2010 ОСОБА_4 придбала квартиру АДРЕСА_3 , що підтверджується копією договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Івановою Г.В., за реєстровим № 631 (а. с. 28 - 31).

Відповідно до п. 5 договору, продаж квартири вчинено сторонами за ціною в 2 583 333,33 грн., податок на додану вартість 516 666,67 грн.

10.11.2015 ОСОБА_4 продала вказану квартиру за 4 806 165,00 грн., про що свідчить копія договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Саприкіною М.В., зареєстрованого в реєстрі за № 352 (а. с. 32 - 34).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 помер (а. с. 12).

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 25.11.2020, спадкоємцями померлого ОСОБА_6 є його дружина ОСОБА_4 , син ОСОБА_1 та дочка від першого шлюбу ОСОБА_2 (а. с. 39).

08.05.2021 ОСОБА_5 подав до Восьмої Київської державної нотаріальної контори вимогу в порядку ст. 1281 ЦК України (а. с. 14 - 16).

10.05.2022 між ОСОБА_5 та ОСОБА_1 укладено договір про відступлення права вимоги за договором позики від 14.06.2010 укладеним між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Правовідносини, які випливають з договору позики, врегульовані нормами параграфу 1 глави 71 ЦК України.

Відповідно до положень статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Отже з огляду на реальний характер договору позики письмова форма такого договору та розписка позивальника є належними доказами факту передачі грошової суми позичальнику.

За приписами частини 1 статті 1049 цього Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Суд вважає доведеним факт отримання ОСОБА_4 в позику від ОСОБА_5 коштів, її обов`язок щодо їх повернення, а також те, що вказані кошти у встановлений строк повернуті не були.

Відповідно до частини третьої статті 61 СК України якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Частина четверта статті 65 СК України встановлює, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.

При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового (частина друга статті 65 СК України).

Правовий аналіз частини четвертої статті 65 СК України дає підстави для висновку, що той з подружжя, хто не брав безпосередньо участі в укладенні договору, стає зобов`язаною стороною (боржником), за наявності двох умов: 1) договір укладено другим із подружжя в інтересах сім`ї; 2) майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. Тільки поєднання вказаних умов дозволяє кваліфікувати другого з подружжя як зобов`язану особу (боржника). Тобто, на рівні закону закріплено об`єктивний підхід, оскільки він не пов`язує виникнення обов`язку другого з подружжя з фактом надання ним згоди на вчинення правочину. Навіть якщо другий з подружжя не знав про укладення договору він вважатиметься зобов`язаною особою, якщо об`єктивно цей договір було укладено в інтересах сім`ї та одержане майно було використано в інтересах сім`ї. Такий підхід в першу чергу спрямований на забезпечення інтересів кредиторів.

За таких обставин суди повинні досліджувати, чи отримані грошові кошти були витрачені в інтересах сім`ї, чи підтверджено це відповідними доказами, а також з`ясовувати, чи надавав інший ж подружжя у письмовій формі згоду на укладення договору позики.

Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом у постановах від 28.08.2019 (справа № 638/20603/16, провадження № 61-26089св18) та від 08.04. 2020 (справа № 361/7130/15-ц, провадження № 61-1843св20).

Заперечуючи проти позову ОСОБА_2 посилалася на те, що її батько не знав про укладення договору позики, а тому отримані у позику кошти не були витрачені в інтересах сім`ї.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 пояснив, що він являється рідним братом померлого ОСОБА_6 . Вони мали тісні зв`язки, зустрічалися та спілкувалися кожного тижня. Розповів, що відповідач ОСОБА_4 була другою дружиною його брата, вони разом у 1998 році за спільні кошти придбали квартиру по АДРЕСА_4 , ј в якій і проживали постійно та місце проживання не змінювали. З 2007 року відносини між подружжям погіршилися, вони перестали існувати як сім`я, хоча і проживали в одній квартирі, однак спільного бюджету у них не було. Померлий нічого не знав про отриману дружиною позику. З 2007 по 2015 рік брат усі свої документи та заощадження зберігав на роботі. Потім ми відкрили у банківських установах спільний сейф, де зберігалися як його, так і мої заощадження, в тому числі отримані від батьків за продаж їхнього майна.

Як вбачається з матеріалів справи, квартира АДРЕСА_3 , яку як стверджує позивач, а також відповідач ОСОБА_4 , була придбана 16.06.2010 та продана 10.11.2015. Ніхто з відповідачів у вказаній квартирі зареєстрований не був. Натомість відповідно до копій паспортів ОСОБА_4 , ОСОБА_1 вбачається, що вони з 1998 року зареєстровані саме в квартирі по АДРЕСА_4 , що повністю відповідає показам свідка ОСОБА_7 .

Позивач та відповідач ОСОБА_4 на підтвердження заявлених вимог посилались на те, що надання згоди одного з подружжя на вчинення правочину іншим шляхом зазначення цього факту в тексті договору являється належним підтвердженням факту перебування майна у спільній сумісній власності подружжя на момент вчинення правочину.

Однак погодитися з таким твердженням суд не може, оскільки надання згоди одного з подружжя на укладення договору щодо розпорядження майном передбачено Інструкціями про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, чинними як на час придбання квартири, так і на час її продажу у 2015 році, в той же час змісту згоди, яку надає один із подружжя на вчинення правочину іншим, не визначено. Матеріали справи не містять вказаних нотаріальних згод, а тому суд, з урахуванням вимог ст. 81 ЦПК України, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, не може прийняти вказане твердження як належний доказ.

Таким чином, суд вважає недоведеним факт укладення договору позики у вигляді розписки ОСОБА_2 в інтересах сім`ї та використання отриманих нею коштів саме в інтересах сім`ї.

Згідно статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов`язків, що зазначені у статті 1219 ЦК України (статті 1218, 1231 ЦК України).

За змістом положень цивільного законодавства у спадщину переходять усі цивільні права та обов`язки спадкодавця за винятком тих з них, які є невідчужуваними, нерозривно пов`язані з його особою, а відтак не здатні передаватися іншим суб`єктам.

Позикові зобов`язання не є зобов`язаннями, які нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, а отже вони входять до складу спадщини на загальних підставах.

Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина друга статті 1220 ЦК України).

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (частина перша статті 1268 ЦК України).

Дії, які свідчать про прийняття спадщини спадкоємцем, визначені у частинах третій, четвертій статті 1268, статті 1269 ЦК України.

Оскільки під час розгляду справи не знайшли свого підтвердження доводи сторони позивача про солідарний обов`язок ОСОБА_4 та ОСОБА_6 щодо повернення позики, так як не доведено використання отриманих у борг коштів саме в інтересах сім`ї, тому відсутні підстави для визнання обов`язку спадкоємців з повернення частини позики.

Стаття 1281 ЦК України визначає, що спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги.

Кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги.

Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 звернувся до Восьмої Київської державної нотаріальної контори із вимогою до спадкоємців померлого ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 , тобто у межах шестимісячного строку з дня одержання спадкоємцями свідоцтва про право на спадщину. Таким чином доводи відповідача ОСОБА_2 щодо пропуску строку звернення, як на підставу для відмови у задоволенні позовних вимог, судом не приймаються.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку що позовні вимоги щодо визнання обов`язку солідарним та визнання заборгованості ОСОБА_2 перед позикодавцем у межах вартості майна, одержаного у спадщину задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки позовна вимога про стягнення інфляційної складової боргу та 3% річних є похідною від вимоги про стягнення боргу, підстави для її задоволення відсутні.

Зважаючи на викладені вище обставини у їх сукупності, суд вважає, що позивачем не доведено обґрунтованість позовних вимог, а тому в задоволенні позову слід відмовити.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, не підлягають відшкодуванню судові витрати понесені позивачем.

Керуючись ст. ст. 4, 5, 12, 13, 76-81, 89, 133, 141, 158, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя М.О. Заставенко

Повний текст рішення складено 27.07.2022.