КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа №381/3275/2013 Головуючий у І інстанції - Ковалевська Л.М.
апеляційне провадження №22-ц/824/6640/2022 Доповідач у ІІ інстанції - Приходько К.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2022 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Приходька К.П.,

суддів Писаної Т.О., Журби С.О.,

за участю секретаря Немудрої Ю.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» на ухвалу Фастівського міськрайонного суду Київської області від 23 листопада 2021 року

у справі за поданням Приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Кошарського Олександра Володимировича про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 , -

встановив:

В листопаді 2021 року приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Кошарський О.В. звернувся до Фастівського міськрайонного суду Київської області із поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 , посилаючись на той факт, що на день звернення до суду з поданням, боржник всю суму боргу на користь стягувача не сплатив, жодних дій для реального, фактично та в повному обсязі виконання не вчинив, що вказує на ухилення від виконання рішення суду.

Просив суд, постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 без вилучення паспортного документу, до погашення заборгованості за виконавчим документом згідно рішення суду від 30 вересня 2013 року.

Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 23 листопада 2021 року, у задоволенні подання приватного виконавця виконавчого округу міста Київ Кошарського О.В. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 - відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, ТОВ «Вердикт Капітал» подало апеляційну скаргу зазначивши, що оскаржувана ухвала суду є необґрунтованою, незаконною та прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги, посилається на те, що у приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Кошарського О.В. знаходиться на примусовому виконанні виконавчий лист №381/3275/13-ц, виданий 26 листопада 2013 року Фастівським міськрайонним судом Київської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Родовід Банк» заборгованості за кредитним договором №15.3/АК-043.06.2 від 22 серпня 2006 року в сумі 8820,99 доларів США (виконавче провадження №60709075).

Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 06 вересня 2019 року в справі №381/3275/13-ц замінено стягувача з ПАТ «Родовід Банк» на правонаступника - ТОВ «Вердикт Капітал».

25 листопада 2019 року постановою приватного виконавця відкрито виконавче провадження №60709075, яку разом із викликом від 26 листопада 2019 року рекомендованим листом направлено боржнику за його адресою проживання, яка вказана у виконавчому документі.

Окрім цього, з метою забезпечення реального виконання рішення суду, 26 листопада 2019 року винесено постанову про арешт майна та коштів боржника у межах суми звернення стягнення, про що боржник повідомлений належним чином.

03 серпня 2021 року приватним виконавцем на адресу боржника рекомендованим листом повторно направлено виклик відповідно, яким зобов`язано боржника з`явитися до виконавця та надати документи і відомості, згідно із зазначеним у викликах переліком. Дане відправлення було повернуто за зворотною адресою.

З метою перевірки майнового стану боржника, 18 жовтня 2021 року приватним виконавцем був здійснений виїзд за адресою проживання боржниці, при якому встановлено, що двері квартири ніхто не відчинив, перевірити майновий стан виявилося неможливим, про що складено Акт приватного виконавця від 18 жовтня 2021 року.

Згідно відповіді з відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУ ДМС України по Київській області від 06 грудня 2019 року було встановлено, що боржниця зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

05 жовтня 2021 року приватним виконавцем за адресою реєстрації боржника рекомендованим листом направлено виклик, відповідно яким зобов`язано боржницю з`явитися до виконавця та надати документи і відомості, згідно із зазначеним у викликах переліком.

Станом на 11 листопада 2021 року відправлення не було вручено під час доставки.

На запит приватного виконавця щодо перетину боржником державного кордону України, Головним центром обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України від 02 березня 2021 року, надано відповідь про те, що ОСОБА_1 перетинає державний кордон України.

Вжитими приватним виконавцем заходами встановлено, що ліквідного рухомого та нерухомого майна за боржником не зареєстровано.

Коштів на виявлених рахунках боржника у банківських установах в розмірі, достатньому для задоволення вимог стягувача - недостатньо. Боржник офіційно ніде не працює, пенсію не отримує.

Отже, рішення боржником не виконано, декларацію не надано, будь яких дій спрямованих на його виконання не здійснено, що є свідомим ігноруванням своїх обов`язків та не бажанням користуватись правами наданими ЗУ «Про виконавче провадження».

Таким чином, боржник фактично ігнорує законні вимоги приватного виконавця та ухиляється від виконання рішення суду.

Просило скасувати ухвалу Фастівського міськрайонного суду Київської області від 23 листопада 2021 року, та ухвалити по справі нове судове рішення про задоволення подання приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Кошарського О.В. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 без вилучення паспортного документа.

Відзив на апеляційну скаргу у встановлений апеляційним судом строк не надходив.

Відповідно до ч.3 ст.360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, в порядку, передбаченому статтею 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Постановляючи ухвалу про відмову у задоволенні подання приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Кошарського О.В. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 без вилучення паспортного документа, суд першої інстанції виходив з того, що у поданні відсутні документи, які б свідчили про здійснення відповідних виконавчих дій щодо належного виклику боржника до приватного виконавця та повідомлення йому про заборгованість (направлення йому виклику), а також, відсутнє підтвердження того, що боржнику повідомлено про відкриття виконавчого провадження.

Так, з матеріалів подання вбачається, що постанова про відкриття виконавчого провадження приватним виконавцем Кошарським О.В. винесена 25 листопада 2019 року.

06 грудня 2019 року приватним виконавцем було з`ясовано, що боржник ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Разом з тим, виклики від 26 листопада 2019 року та від 03 серпня 2021 року боржника ОСОБА_1 приватний виконавець здійснює на адресу: АДРЕСА_2 (що вказана в рішенні суду за 2013 рік).

З висновками суду першої інстанції погоджується і колегія суддів, оскільки вони ґрунтуються на матеріалах справи, а також узгоджуються з вимогами чинного законодавства з огляду на наступне.

Відповідно до статті 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Відповідно до вимог ст.441 ЦПК України, тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом.

Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею.

Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

Згідно з вимогами ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

За змістом даної норми підставою для тимчасового обмеження у праві виїзду боржника за межі України є факт його ухилення від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, яке полягає у вчиненні боржником дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення суду, в тому числі, і безпідставна неявка на виклики державного виконавця.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Всупереч зазначених вимог закону приватний виконавець не надав суду доказів того, що боржник ОСОБА_1 ухиляється від виконання рішення суду.

На момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, повинен вже відбутися і бути об`єктивно наявним та підтвердженим матеріалами виконавчого провадження.

У той же час, в даному випадку матеріали справи не містять жодних доказів щодо того, що боржнику було відомо про наявність відкритого виконавчого провадження про стягнення з нього грошових коштів, зокрема, доказів отримання повісток та викликів, постанов виконавця (в тому числі й постанови про відкриття виконавчого провадження), тощо.

Виконавець, надавши суду докази направлення ним боржнику постанови про відкриття виконавчого провадження та виклику приватного виконавця, не надав доказів отримання їх ОСОБА_1 .

У матеріалах справи відсутні докази того, що приватним виконавцем були вчинені всі необхідні заходи, спрямовані на виконання боржником судового рішення.

Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання.

Саме по собі невиконання боржником самостійно зобов`язань протягом певного строку, не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням суду обов`язків.

Звертаючись до суду з поданням, приватний виконавець не надав суду доказів, які свідчать про ухилення боржника від виконання рішення суду на стадії виконавчого провадження.

Згідно статті 2 Протоколу №4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Також статтею 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об`єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров`я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

Суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дав належну оцінку зібраним доказам, вірно послався на закон, що регулює спірні правовідносини, дійшов до обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні подання приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Кошарського О.В. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 .

Викладені в апеляційній скарзі доводи не впливають на правильність висновків суду першої інстанції, у зв`язку з чим ухвалу Фастівського міськрайонного суду Київської області від 23 листопада 2021 року слід залишити без змін.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.367,374,375,381-384, ЦПК України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» залишити без задоволення.

Ухвалу Фастівського міськрайонного суду Київської області від 23 листопада 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складений 25 липня 2022 року.

Суддя-доповідач К.П. Приходько

Судді Т.О. Писана

С.О. Журба