УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2022 року суддя Селидівського міського суду Донецької області Черков В.Г., розглянувши питання про відвід судді Хацько Н.О. по цивільній справі за скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Степаненко Алеся Петрівна, на дії приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Матвійчук Наталії Євгеніївни,-

В С Т А НО В И В:

19.08.2022 р. до суду надійшло клопотання ОСОБА_2 про відвід судді Хацько Н.О. по цивільній справі за скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Степаненко Алеся Петрівна, на дії приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Матвійчук Н.Є.

Згідно ч. 7 ст. 40 ЦПК України, питання про відвід судді має бути розглянуто не пізніше двох днів із дня надходження заяви про відвід судді, а у випадку розгляду заяви про відвід суддею іншого суду - не пізніше десяти днів з дня надходження заяви про відвід судді.

Згідно ч. 8 ст. 40 ЦПК України, суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи. За ініціативою суду питання про відвід судді може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неявка учасників справи у судове засідання, в якому вирішується питання про відвід судді, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід судді.

З урахуванням викладеного, суд вважає за можливе розглянути заяву про відвід судді без повідомлення учасників справи.

Суд, дослідивши клопотання про відвід судді Хацько Н.О. приходить до висновку про його задоволення виходячи з наступного.

Заявником зазначено, що відвід заявлений з підстав сумнівів щодо об`єктивності та неупередженості судді.

Згідно п.5 ч.1 ст. 36 ЦПК України, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Право подавати заяву про відвід судді є однією з гарантій законності здійснення правосуддя і об`єктивності та неупередженості розгляду справи. Статтею 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованою Верховною Радою України (Закон України від 17.07.1997 № 475/97-ВР), закріплені основні процесуальні гарантії, якими може скористатися особа при розгляді її справи в національному суді, серед яких - розгляд справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Бочан проти України" (Заява № 7577/02) від 03.05.2007 суд нагадує, що "безсторонність", в сенсі п. 1 статті 6, має визначатися відповідно до суб`єктивного критерію, на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі - тобто, жоден з членів суду не має проявляти будь-якої особистої прихильності або упередження, та об`єктивного критерію - тобто, чи були у судді достатні гарантії для того, щоб виключити будь-які легітимні сумніви з цього приводу. Відповідно до об`єктивного критерію має бути визначено, чи наявні факти, що можуть бути перевірені, які породжують сумніви щодо відсутності безсторонності судів. У цьому зв`язку навіть зовнішні ознаки мають певне значення. Ключовим питанням є питання довіри, яку суди в демократичному суспільстві мають вселяти суспільству і, перш за все, сторонам у процесі.

В рішенні у справі "Олександр Волков проти України" від 09.01.2013 зазначено наступне. Як правило, безсторонність означає відсутність упередженості та необ`єктивності. Згідно з усталеною практикою Суду існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно встановлюватися згідно з: (І) суб`єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та (ІІ) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності (див., серед інших, рішення у справах "Фей проти Австрії", та "Веттштайн проти Швейцарії") Отже, між суб`єктивною та об`єктивною безсторонністю не існує беззаперечного розмежування, оскільки поведінка судді не тільки може викликати об`єктивні побоювання щодо його безсторонності з точки зору стороннього спостерігача (об`єктивний критерій), а й може бути пов`язана з питанням його або її особистих переконань (суб`єктивний критерій) (див. рішення у справі "Кіпріану проти Кіпру"). Отже, у деяких випадках, коли докази для спростування презумпції суб`єктивної безсторонності судді отримати складно, додаткову гарантію надасть вимога об`єктивної безсторонності (див. рішення від 10 червня 1996 року у справі "Пуллар проти Сполученого Королівства"). У цьому відношенні навіть вигляд має певну важливість - іншими словами, "має не лише здійснюватися правосуддя - ще має бути видно, що воно здійснюється". Адже йдеться про довіру, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти у громадськість (див. рішення від 26.10.1984 у справі "Де Куббер проти Бельгії"). Насамкінець, концепції незалежності та об`єктивної безсторонності тісно пов`язані між собою та залежно від обставин можуть вимагати спільного розгляду (див. рішення у справі «Сасілор-Лормін проти Франції»).

Підсумуємо практику ЄСПЛ щодо встановлення неупередженості суддів та відводів. Учасник справи може ставити питання про відвід на підставі будь-якого, мінімального сумніву. На це, суд повинен надати гарантії власної неупередженості поза розумним сумнівом. За відсутності таких гарантій, переконливих для сторонньої, раціональної людини, суддя має вийти зі справи.

Аналогічна позиція відображена у п. 5 Постанови пленуму Верховного суду України від 13.06.2007 року № 8 «Про незалежність судової влади» відповідно до закону суддя не може брати участь у розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо він заінтересований у результаті розгляду справи або є інші обставини, які викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості судді.

Будь-який суддя, у відношенні якого існує легітимний привід боятися відсутності безсторонності, має вийти зі справи (рішення у справі «Мікаллеф проти Мальти», «Денисов проти України»). Слово боятися підкреслює допустиму ірраціональність сумніву. Обставини prima facie вбачаються інтуїтивно, вони не передбачають раціонального аналізу. Вони можуть бути, при раціональному аналізу, визнані помилковими. Ця раціональна відсутність підстав боятися не заважає насправді боятися. Сумніви можуть бути фактично необґрунтованими; достатньо того, що у розумної людини, на її перший погляд, вони викликають побоювання упередженості суду.

Необхідно враховувати не тільки особисту переконаність і поведінку конкретного судді в даному випадку - суб`єктивний підхід - але також те, чи він надав достатні гарантії для виключення будь-яких легітимних сумнівів в цьому відношенні (див. Bulut v. Austria,

та Thomann v. Switzerland, «Салов проти України»). Сумніви можуть бути будь-якими. Це відповідає на питання, чи потрібний для відводу судді сумнів поза розумним сумнівом чи 50/50. За практикою ЄСПЛ, достатньо мінімального - будь-якого сумніву. Це є вимогою бездоганності в ст. 3 Кодексу суддівської етики.

Таку ж позицію висловив Верховний Суд, скасовуючи вирок суду першої інстанції, як ухвалений незаконним складом суду, в постанові від 17.09.2019 р. № 277/599/15-к, зазначивши, що судом не було забезпечено достатніх гарантій для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності.

Таким чином, заявник не бажає, щоб його справу розглядала суддя Хацько Н.О., а суд зобов`язує його на таку долю, обмежуючи у диспозитивності, тобто можливості розпорядитися своїми правами на власний розсуд.

Відтак, незважаючи на відсутність будь-яких обставин, котрі б свідчили про необхідність заявлення самовідводу суддею Хацько Н.О., суд бере до уваги та виходить у першу чергу із суб`єктивних переконань заявника в упередженості цього складу суду, та вважає своїм обов`язком забезпечити дотримання конституційного права на справедливий і публічний розгляд справи незалежним і безстороннім судом, задовольнивши заявлений відвід.

Керуючись ст.ст. 36, 37, 40, 259, 260 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання про відвід судді Хацько Н.О. - задовольнити.

Цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Степаненко Алеся Петрівна, на дії приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Матвійчук Наталії Євгеніївни, передати до канцелярії суду для повторного автоматичного перерозподілу іншому судді.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя