Постанова

Іменем України

18 липня 2022 року

м. Київ

справа № 161/18983/20

провадження № 61-20992св21

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Бурлакова С. Ю. (суддя-доповідач), Коротуна В. М.,

Червинської М. Є.,

учасники справи:

позивач - Акціонерне товариство Акціонерно-комерційний банк «Львів»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Волинського апеляційного суду від 19 жовтня 2021 року у складі колегії суддів: Бовчалюк З. А., Здрилюк О. І., Осіпука В. В.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У листопаді 2020 року Акціонерне товариство Акціонерно-комерційний банк «Львів» (далі - АТ АКБ «Львів») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 12 березня 2020 року

№ 08909/107/2020 (далі - кредитний договір) у розмірі 60 964,59 грн.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 05 квітня

2021 року позов задоволено та стягнено з ОСОБА_1 заборгованість

за кредитним договором у розмірі 60 964,59 грн, з яких заборгованість

за кредитом - 48 087,09 грн, заборгованість за відсотками - 12 877,50 грн.

Вирішено питання про судові витрати.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Ухвалою Волинського апеляційного суду від 19 жовтня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 05 квітня 2021 року визнано неподаною та повернено.

Повертаючи апеляційну скаргу ОСОБА_1 , апеляційний суд вказав, що заявник не надав суду належних доказів на підтвердження того, що він має статус учасника бойових дій. Крім того, не довів, що статус учасника бойових дій дає право на пільги зі сплати судового збору чи звільнення від його сплати щодо категорії справ, до якої віднесено справу, яка є предметом розгляду. У зв`язку

з викладеним ОСОБА_1 було надано строк для усунення недоліків апеляційної скарги для сплати судового збору в розмірі 3 153,00 грн.

Апеляційний суд неодноразово звертав увагу на те, що розмір судового збору

за подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції у цій справі становить 3 153,00 грн, що складає 3,7 % річного доходу заявника, тобто

не перевищує 5 % розміру річного доходу.

ОСОБА_1 роз`яснено, що він не позбавлений права звернутись до суду

з клопотанням про відстрочення чи розстрочення сплати судового збору

за подання апеляційної скарги, або у разі наявності інвалідності І чи ІІ групи подати про це підтверджуючі документи, зокрема, пенсійне посвідчення або

ж довідку МСЕК, що буде підставою для звільнення його від сплати судового збору на підставі пункту 9 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір».

Оскільки особа, яка подала апеляційну скаргу, не усунув недоліки апеляційної скарги, відповідні документи не подав, апеляційна скарга визнана неподаною

і повернута йому.

Аргументи учасників справи

Узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу

У грудні 2021 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Волинського апеляційного суду від 19 жовтня

2021 року і направити справу до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду, посилаючись на порушення апеляційним судом норм процесуального права.

Заявник зазначає про помилковість висновків апеляційного суду щодо відсутності у нього пільг, які звільняють його від сплати судового збору.

Доводи інших учасників справи

У відзиві на касаційну скаргу АТ АКБ «Львів» зазначає, що ухвала апеляційного суду є законною і обґрунтованою, оскільки відповідач не довів належними доказами наявність підстав для звільнення його від справи судового збору.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 21 лютого 2022 року відкрито касаційне провадження у справі № 161/18983/20, витребувано справу з Луцького міськрайонного суду Волинської області.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Суд встановив, що у листопаді 2020 року АТ АКБ «Львів» звернулось до суду

з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 60 964,59 грн.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 05 квітня

2021 року позов задоволено, стягнено з ОСОБА_1 заборгованість

за кредитним договором у вказаному розмірі, з яких заборгованість за кредитом - 48 087,09 грн, заборгованість за відсотками - 12 877,50 грн.

Вирішено питання про судові витрати.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу.

Ухвалою Волинського апеляційного суду від 27 травня 2021 року ОСОБА_1 поновлено строк на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції.

Апеляційну скаргу залишено без руху та надано строк для усунення недоліків,

а саме запропоновано протягом 10 днів з дня вручення копії цієї ухвали сплатити судовий збір у розмірі 3 153,00 грн, а також, у разі, якщо скаржник згідно

із законом має право на звільнення від сплати судового збору, запропоновано подати до апеляційного суду документи, які підтверджують таке право.

На виконання вимог ухвали апеляційного суду від 27 травня 2021 року відповідач подав до суду заяву про звільнення його від сплати судового збору

за подання апеляційної скарги, посилаючись на те, що він є учасником бойових дій. До заяви ОСОБА_1 додав копію посвідчення серії НОМЕР_1 , виданого управлінням персоналу штабу військової частини НОМЕР_2 та підписане

ТВО начальника управління персоналу - заступника начальника штабу військової частини НОМЕР_2, відповідно до якого ОСОБА_1 має пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій.

Ухвалою Волинського апеляційного суду від 11 червня 2021 року відмовлено

в задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору за подання апеляційної скарги. Продовжено ОСОБА_1 на 10 днів з дня отримання копії цієї ухвали термін на усунення недоліків, зазначених в ухвалі апеляційного суду від 27 травня 2021 року, в частині сплати судового збору, оскільки апеляційний суд дійшов висновку, що предметом спору у цій справі

є стягнення кредитної заборгованості, тому немає підстав вважати, що справа пов`язана із порушенням прав скаржника як учасника бойових дій чи предмет позову будь-яким іншим чином стосується соціального і правового захисту учасників бойових дій. При цьому апеляційний суд послався на правовий висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 545/1149/17 (провадження № 14-730цс19).

На виконання вимог ухвали суду від 11 червня 2021 року на адресу апеляційного суду від ОСОБА_1 надійшла заява, в якій він повторно просив звільнити його від сплати судового збору за подання апеляційної скарги на рішення суду

від 05 квітня 2021 року та надав довідку про доходи за період із січня 2019 року до червня 2020 року.

Ухвалою Волинського апеляційного суду від 02 липня 2021 року відмовлено

у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору за подання апеляційної скарги на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 05 квітня 2021 року у цій цивільній справі. Продовжено ОСОБА_1 на 10 днів з дня отримання копії ухвали від 02 липня 2021 року термін на усунення недоліків, зазначених в ухвалі апеляційного суду

від 27 травня 2021 року в частині сплати судового збору.

Ухвала мотивована тим, що згідно з поданою довідкою про доходи

№ 835318 сума пенсії ОСОБА_1 за попередній календарний рік

(із січня 2020 року до січня 2021 року) складає 85 299,00 грн, тобто середній розмір пенсії 6 000,00 грн, що перевищує прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, визначений станом на 01 січня 2021 року, оскільки відповідно до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України

на 2021 рік» прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, становить 1 854,00 грн.

Розмір судового збору за подання апеляційної скарги на рішення суду становить 3 153,00 грн, що складає 3,7 % розміру річного доходу заявника, тобто

не перевищує 5 % розміру річного доходу.

Одночасно апеляційний суд роз`яснив заявникові право звернутись із заявою про розстрочення чи відстрочення сплати судового збору.

Ухвалою Волинського апеляційного суду від 19 жовтня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 05 квітня 2021 року визнано неподаною та повернено.

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з частинами першою, другою статті 2 Цивільного процесуального кодексу України в редакції, чинній на дату подання касаційної скарги (далі -

ЦПК України), завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод

чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої статті 389 ЦПК України, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України, переглядаючи

у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції

в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Перевіривши доводи касаційної скарги, а також матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на таке.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до частини першої статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Згідно з пунктом 3 частини четвертої статті 356 ЦПК України до апеляційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору

у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Частиною другою статті 357 ЦПК України визначено, що до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 356 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу.

Відповідно до частин першої, другої статті 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Згідно з частиною першою статті 4 Закону України № 3674-VI «Про судовий збір» (далі - Закон № 3674-VI) судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом

на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається

до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Апеляційна скарга на судове рішення місцевого суду підлягає оплаті судовим збором за ставками, визначеними підпунктами 6, 9 пункту 1 частини другої статті 4 Закону № 3674-VI.

Пунктом 1 частини першої, частиною другою статті 8 Закону України «Про судовий збір», на які власне і посилався ОСОБА_1 , звертаючись до суду

із заявою про звільнення від сплати судового збору, визначено, що враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору, зменшити розмір або звільнити від його сплати за умови, що розмір судового збору перевищує 5 % розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік.

Таким чином, право на звернення з клопотаннями про розстрочення, відстрочення, зменшення розміру чи звільнення від сплати судового збору у разі посилання на те, що розмір судового збору перевищує 5 % розміру річного доходу належить позивачеві, а ОСОБА_1 у справі, яка розглядається,

є відповідачем.

У статті 5 Закону № 3674-VI визначено пільги щодо сплати судового збору.

Згідно з пунктом 13 частини першої статті 5 Закону № 3674-VI від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України - у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав.

Тобто зазначена норма має відсильний характер та не містить вичерпного переліку справ, в яких учасники бойових дій та прирівняні до них особи звільняються від сплати судового збору.

Правовий статус ветеранів війни, забезпечення створення належних умов для

їх життєзабезпечення та членів їх сімей встановлені Законом України

від 22 жовтня 1993 року № 3551-XII «Про статус ветеранів війни, гарантії

їх соціального захисту» (далі - Закон № 3551-XII, в редакції, що діяла на час звернення з апеляційною скаргою).

Статтею 12 Закону № 3551-XII визначено перелік пільг учасникам бойових дій

та особам, прирівняним до них.

При вирішенні питання про наявність пільг при стягненні судового збору з особи, яка має статус учасника бойових дій, або з особи, прирівняної до такого статусу, для правильного застосування пункту 13 частини першої статті 5 Закону

№ 3674-VI суд має встановити, чи має особа статус учасника бойових дій або прирівняній до нього статус, враховувати предмет та підстави позову

і перевірити, чи стосується така справа захисту прав цих осіб з урахуванням статей 12, 22 Закону № 3551-XII.

Так, порядок та механізм отримання статусу учасника бойових дій визначений постановою Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 року № 413

(зі змінами) «Про затвердження Порядку надання та позбавлення статусу учасника бойових дій осіб, які захищали незалежність, суверенітет

та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь

в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення чи у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні

їх здійснення» (далі - Порядок № 413). Згідно з пунктом 10 цього Порядку № 413 посвідчення учасника бойових дій і відповідний нагрудний знак особам, зазначеним у пункті 2 цього Порядку, яким надано статус учасника бойових дій, видаються органами Міністерства оборони України, Національної гвардії, Служби безпеки України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Державна служба України з надзвичайних ситуацій.

Установлено, що відповідач не надав суду посвідчення учасника бойових дій, яке відповідало б Порядку № 413, адже посвідчення, копію якого він надав суду, видане управлінням персоналу штабу військової частини та підписане тимчасово виконуючим обов`язки начальника управління персоналу - заступника начальника штабу військової частини, з огляду на що правильним є висновок апеляційного суду про недоведеність ОСОБА_1 наявності у нього статусу учасника бойових дій, а отже і пільг, передбачених у зв`язку з цим статусом.

Повторну заяву про звільнення від сплати судового збору за подання апеляційної скарги ОСОБА_1 обґрунтовував неможливістю сплатити судовий збір у зв`язку зі скрутним майновим станом, посилаючись на статтю 136 ЦПК України та статтю 8 Закону України «Про судовий збір», додавши до заяви довідку про доходи.

Згідно з частиною першою та третьою статті 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. Суд, у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Відповідно до частин першої, другої статті 8 Закону України «Про судовий збір» враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але

не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов:

1) розмір судового збору перевищує 5 % розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або

2) позивачами є:

а) військовослужбовці;

б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда;

г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї;

ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або

3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Відмовляючи в задоволенні повторної заяви про звільнення від сплати судового збору, апеляційний суд не встановив підстав, за яких вважав необхідним звільнити особу, яка звернулась з відповідним клопотанням, від сплати судового збору. Клопотань про відстрочення, розстрочення чи зменшення розміру судового збору заявник не подавав, хоча таке право йому роз`яснювалось.

Колегія суддів касаційного суду з цим висновком апеляційного суду погоджується, враховуючи, зокрема, те, що вказані норми щодо відстрочення, розстрочення сплати судового збору, зменшення розміру, а також звільнення

від сплати судового збору закріплюють дискреційне право, а не обов`язок суду відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати. Реалізація права особи на вказане не може призводити до порушення принципу процесуального рівноправ`я сторін та знаходиться в безпосередній залежності від доведеності за допомогою належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів того, що скрутне майнове становище особи не дозволяє їй сплатити судовий збір

у встановленому законом розмірі.

Ураховуючи викладене, колегія суддів касаційного суду вважає оскаржувану ухвалу апеляційного суду законною й обґрунтованою, постановленою

з дотриманням норм процесуального та матеріального права, доводи касаційної скарги висновків апеляційного суду не спростовують, на законність оскаржуваного судового рішення не впливають, фактично стосуються переоцінки доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК Українисуд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін, оскільки такі судові рішення

є законними та обґрунтованими, прийняті з дотриманням вимог процесуального та матеріального закону, а доводи касаційної скарги висновків судів

не спростовують.

Щодо судових витрат

Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної

чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

З огляду на те що суд касаційної інстанції рішення не змінює та не ухвалює нове, підстав для перерозподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає.

Керуючись статтями 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Волинського апеляційного суду від 19 жовтня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту

її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:С. Ю. Бурлаков
В. М. Коротун
М. Є. Червинська