провадження № 22-ц/824/6310/2022 суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Фінагеєв В.О.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

10 серпня 2022 року м. Київ

Київський апеляційний суд

у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді Фінагеєва В.О.,

суддів Кашперської Т.Ц., Яворського М.А.,

за участю секретаря Лобоцької В.П.

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою представником ОСОБА_2 , на ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 21 січня 2022 року про відмову в ухваленні додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання договору позики недійсним, -

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2018 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом та просив визнати недійсними розписку від 22 грудня 2014 року та договір від 22 грудня 2014 року укладений між позивачем та відповідачем.

У грудні 2021 року ОСОБА_3 подав до суду заяву про залишення позову без розгляду.

Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 10 грудня 2021 року позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 залишено без розгляду.

У січні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою та просила стягнути з позивача судові витрати у розмірі 25 000 грн.

Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 21 січня 2022 року у задоволенні заяви відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції через невідповідність висновків суду обставинам справи та постановити нову ухвалу, якою стягнути з позивача на користь відповідача судові витрати у розмірі 25 000 грн.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач зазначає, що при ухваленні оскаржуваної ухвали судом першої інстанції не враховано, що про недобросовісні дії позивача свідчить той факт, що провадження у справі відкрито в 2018 році, протягом розгляду справи було призначено чотири експертизи, дві з яких не були проведені у зв`язку з ухиленням позивача від виконання вимог експерта. Також, недобросовісними діями позивача є те, що позивачем було подано заяву про залишення позову без розгляду в 2021 році, одразу після отримання повторного висновку експерта про підтвердження того факту, що розписка і підпис на ній були виконані саме позивачем. Тобто, результати експертизи фактично позбавили позивача необхідності затягувати судовий процес та наводити безпідставні твердження.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Постановляючи ухвалу про відмову у задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив з того, що стороною відповідача не доведено, а судом не встановлено факту вчинення з боку позивача дій, які можуть вважатися необґрунтованими та тягнути за собою його обов`язок відшкодувати понесені відповідачем витрати на правову допомогу.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Судом встановлено, що ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 10 грудня 2021 року за заявою позивача позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання договору позики недійсним залишено без розгляду.

Відповідно до частини п`ятої статті 142 ЦПК України у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

За змістом частини дев`ятої статті 141 ЦПК України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

У свою чергу, залишення заяви без розгляду на підставі заяви позивача - це форма закінчення розгляду справи без ухвалення рішення. Зазначена процесуальна дія - це диспозитивне право позивача, передбачене нормами ЦПК України. При цьому суд не перевіряє підстави подання такої заяви.

Отже, саме по собі подання заяви про залишення позову без розгляду не є необґрунтованими діями позивача, так як це є його диспозитивним правом, передбаченим нормами ЦПК України, яке не містить обмежень в його реалізації.

Крім того, звернення до суду з позовом є суб`єктивним правом позивача, гарантованим статтями 55, 124 Конституції України, є безумовним доступом до правосуддя незалежно від обґрунтованості позову.

Такий правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 26 вересня 2018 року по справі №148/312/16-ц, який було належним чином враховано судом першої інстанції.

Аналогічної правової позиції дотримувався Верховний Суд в постанові від 03 липня 2019 року у справі № 543/408/17 і в цій же постанові роз`яснив, що для стягнення компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних із розглядом справи, відповідачу згідно з процесуальним обов`язком доказування необхідно було довести, а суду встановити і зазначити про це в ухвалі, які саме необґрунтовані дії позивача були ним здійснені в ході розгляду справи та в чому вони виражені, зокрема: чи діяв позивач недобросовісно та пред`явив необґрунтований позов; чи систематично протидіяв правильному та швидкому вирішенню спору; чи недобросовісний позивач мав на меті протиправну мету - ущемлення прав та інтересів відповідача; чи були дії позивача умисні та який ступінь його вини і чим це підтверджується.

З матеріалів справи вбачається, що 29 грудня 2021 року ОСОБА_1 подала до суду заяву з розрахунком витрат, які вона понесла у зв`язку з розглядом справи у суді та просила стягнути їх з позивача відповідно до ч. 5 ст. 142 ЦПК України. У заяві зазначено вартість наданих послуг. Крім того, відповідач зазначила в заяві про те, що позивач подав заяву про залишення позову без розгляду лише після того, як до суду надійшли результати експертизи, які підтвердили, що оспорювана розписка була написана позивачем. Інших доводів на підтвердження необґрунтованих дій позивача заява не містить.

У постанові від 26 вересня 2018 року у справі № 148/312/16-ц Верховний суд зазначив: «При цьому, встановлено, що єдине, на що посилається ОСОБА_4 при подані заяви про компенсацію витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача - це те, що ОСОБА_3 пред`явила безпідставний позов і у подальшому у заяві по суті наводяться заперечення проти позову (т. 1, а. с. 206-209). Отже, заява взагалі не містить доводів і доказів необґрунтованості дій позивачки».

Заява ОСОБА_1 про компенсацію судових витрат не містить доводів щодо необґрунтованих дій позивача, в тому числі і тих, на які відповідач посилається в апеляційній скарзі, а саме, що провадження у справі відкрито в 2018 році, протягом розгляду справи було призначено чотири експертизи, дві з яких не були проведені у зв`язку з ухиленням позивача від виконання вимог експерта.

Звертаючись з зазначеною заявою, відповідач не зазначила, які саме необґрунтовані дії позивача були ним здійснені в ході розгляду справи та в чому вони виражені, зокрема: чи діяв позивач недобросовісно та пред`явив заздалегідь необґрунтований позов; чи систематично протидіяла правильному та швидкому вирішенню спору; чи недобросовісний позивач мав на меті протиправну мету - порушення прав та інтересів відповідача; чи були дії позивача умисні та який ступінь його вини й чим це підтверджується.

При цьому, не зазначення вказаних обставин в заяві про стягнення судових витрат позбавляє сторону можливості посилатися на ці обставини в суді апеляційної інстанції, оскільки вони не були предметом розгляду та оцінки в суді першої інстанції.

Про відшкодування судових витрат з інших підстав, передбачених ст. 141 ЦПК України, ОСОБА_1 не заявляла.

За таких обставин, апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що у даній справі, відповідач не довів, а суд не встановив факту вчинення з боку позивача дій, які можна визнати необґрунтованими в розумінні частини п`ятої статті 142 ЦПК України.

Звернення до суду із заявою про залишення позову без розгляду не свідчить про пред`явлення позивачем безпідставного позову.

Враховуючи зазначене, ухвала суду першої інстанції постановлена з дотриманням норм процесуального права, висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, що у відповідності до ст. 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а ухвали суду без змін.

На підставі викладеного та керуючись статтями 374, 375, 381, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 21 січня 2022 рокузалишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повне судове рішення складено 15 серпня 2022 року.

Головуючий Фінагеєв В.О.

Судді Кашперська Т.Ц.

Яворський М.А.