РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 березня 2022 року

м. Рівне

Справа № 569/12842/21

Провадження № 22-ц/4815/300/22

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Ковальчук Н. М.,

суддів: Боймиструка С. В., Шимківа С. С.

секретар судового засідання - Ковальчук Л. В.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Рівнегаз збут»,

відповідач - Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Рівнегаз»,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Остапенка Дениса Ігоровича на ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 17 листопада 2021 року у складі судді Гордійчук І. О., ухвалене в м. Рівне,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Рівнегаз збут», Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Рівнегаз» про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії (виключити з обліку по особовому рахунку заборгованість попереднього власника).

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 17 листопада 2021 року провадження по справі в частині позовних вимог ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Рівнегаз збут» про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії (виключити з обліку по особовому рахунку заборгованість попереднього власника) - закрито. Роз`яснено позивачу, що у разі закриття провадження у справі, повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Позовну заяву в частині позовних вимог ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Рівнегаз» про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії (виключити з обліку по особовому рахунку заборгованість попереднього власника) - залишено без розгляду. Роз`яснено позивачу, що особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, має право звернутися до суду повторно. В іншій частині клопотання - відмовлено.

Вважаючи ухвалу суду першої інстанції в частині відмови у стягненні судових витрат незаконною, необґрунтованою, постановленою з порушенням процесуальних норм, представник ОСОБА_1 - адвокат Остапенко Д. І. оскаржив її в апеляційному порядку. В поданій апеляційній скарзі зазначає, що судом відмовлено в стягненні судових витрат в порядку ч. 3 ст. 142 ЦПК України, що було заявлено в клопотанні. Не погоджується з висновком суду, що вимога позивача в частині стягнення понесених судових витрат з відповідача не підлягає до задоволення, оскільки в дійсності на час подання позову (23.06.2021р.) заборгованість попереднього власника існувала на обліку в особовому рахунку і фактично зникла (була оплачена невідомо ким) 13.10.2021р., тобто в процесі судового розгляду справи. Частина 3 ст. 142 ЦПК України визначає, що якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача. Доводить, що суд не врахував сукупну дію правових норм п.2 ч. 1 ст. 255, ч. 3 ст. 142 ЦПК України та безпідставно відмовив у задоволенні заяви в частині стягнення судових витрат, зокрема витрат на професійну правову допомогу. З наведених міркувань просив скасувати оскаржувану ухвалу суду в частині відмови у стягненні судових витрат з відповідача та ухвалити в цій частині нове рішення, яким стягнути з відповідача судові витрати на професійну правову допомогу адвоката у фіксованому розмірі 3000 грн.

У поданому відзиві на апеляційну скаргу ТзОВ «Рівнегаз збут» вважає ухвалу суду законною та обґрунтованою, а апеляційну скаргу - безпідставною, у зв`язку з чим просить оскаржувану ухвалу залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Дослідивши матеріали та обставини справи на предмет повноти їх встановлення, надання їм судом першої інстанції належної юридичної оцінки, вивчивши доводи апеляційної скарги стосовно дотримання норм матеріального і процесуального права судом першої інстанції, апеляційний суд прийшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Рівнегаз збут», Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Рівнегаз» про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії (виключити з обліку по особовому рахунку заборгованість попереднього власника) звернувся ОСОБА_1 .

17 листопада 2021 року стороною позивача подано клопотання про закриття провадження у справі, у якому просила провадження по справі в частині позовних вимог ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Рівнегаз збут» про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії (виключити з обліку по особовому рахунку заборгованість попереднього власника) закрити на підставі п.2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України у зв`язку з відсутністю предмету спору, а в частині позовних вимог ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Рівнегаз» про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії (виключити з обліку по особовому рахунку заборгованість попереднього власника) залишити без розгляду на підставі ст. 257 ЦПК України.

За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Поняття «юридичного спору» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття «спору про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.

Статтею 255 ЦПК України визначені окремі правові підстави для закриття провадження у справі, зокрема, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору (п. 2 ч. 1), позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом (п. 4 ч. 1).

Згідно ч. 2 ст. 255 ЦПК України, про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з державного бюджету.

Частина третя статті. 142 ЦПК України визначає, що у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.

Звертаючись із клопотанням про закриття провадження, представник позивача адвокат Остапенко Д. І. правовою підставою зазначив саме відсутність предмета спору. Ця позиція підтверджена ним і у апеляційній скарзі, що дає підстави для висновку про те, що скаржник погодився з визначеною ним правовою підставою для закриття провадження у справі за відсутністю предмета спору.

Аналізуючи обставини справив сукупності із нормами закону, якими вони врегульовані, зокрема, положення частини третьої статті 142 ЦПК України у поєднанні із статтею 255 ЦПК України, апеляційний суд приходить до висновку про те, що закриття провадження у справі з підстав відсутності предмета спору не є підставою для стягнення з відповідача на користь позивача понесених ним судових витрат.

Висновок про відсутність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача понесених судових витрат у разі закриття провадження у справі з підстав відсутності предмета спору (пункт 2 частини першої статті 255 ЦПК України) викладений Верховним Судом в постанові у справі №199/9188/16-ц від 21.04.2021 року, і відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України підлягає врахуванню апеляційним судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Процесуальне законодавство передбачає, що обставини цивільних справ з`ясовуються судом на засадах змагальності, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Щодо обов`язку доказування і подання доказів, то кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Однак, будь-яких доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції, особою, яка подала апеляційну скаргу, не надано.

За наведених обставин, апеляційного суду приходить до переконання про те, що оскаржувана ухвала постановлена місцевим судом з дотриманням норм процесуального права, судом першої інстанції в повній мірі з`ясовано обставини, що мають значення для справи, а тому апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Відповідно до ч. 1. ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Остапенка Дениса Ігоровича залишити без задоволення.

Ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 17 листопада 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Повний текст постанови складено 17 березня 2022 року.

Головуючий Ковальчук Н. М.

Судді: Боймиструк С. В.

Шимків С. С.