Провадження № 22-ц/801/549/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції Шаміна Ю. А.
Доповідач:Ковальчук О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2022 рокуСправа № 127/24014/21м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого Ковальчука О. В.,

суддів : Шемети Т.М., Якименко М. М.

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини,

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області, ухвалене у цій справі 13 грудня 2021 рокусуддею цього суду Шаміною Ю.А.,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини, мотивуючи його тим, що 28 вересня 2020 року між позивачем та відповідачем було зареєстровано шлюб, від якого у них ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_3 , проте, спільне життя не склалося і сторони припинили спільне проживання та відповідач перестав утримувати родину. Шлюб між сторонами не розірвано.

Пославшись на вказані обставини та на те, що ОСОБА_1 перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, доходів не отримує, позивач просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на її утримання у розмірі 1/5 частки від усіх видів його доходу, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною трирічного віку.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 13 грудня 2021 року позов задоволено, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання в розмірі 1/5 частки від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи стягнення з 09 вересня 2021 року і до досягнення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , трирічного віку. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Не погодившись із ухваленим рішенням, відповідач, пославшись на його незаконність і необґрунтованість, неповне з`ясування усіх обставин, які мають значення для справи, в апеляційній скарзі просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.

У поданому на апеляційну скаргу відзиві позивач просила залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін як законне та обґрунтоване.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК Україниапеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Апеляційний суд, згідно з вимогами ст. 367 ЦПК України, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду без змін з огляду на таке.

Статтею 375 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Положеннями ст. ст. 12, 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 ст. 82 ЦПК України встановлено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 ОСОБА_2 та ОСОБА_1 зареєстрували шлюб 28 вересня 2020 року у Виконавчому комітеті Староприлуцької сільської ради Липовецького району Вінницької області (а.с. 5).

Від шлюбу у них ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син - ОСОБА_3 , про народження якого видано свідоцтво серії НОМЕР_2 від 24 червня 2021 року (а.с. 6).

Відповідно до довідки №192 від 17 серпня 2021 року, виданої Громадським об`єднанням «Садівничо-дачне товариство «Писарівський», а також довідок про реєстрацію місця проживання особи №47267, №47269 від 09 липня 2021 року, виданих Департаментом адміністративних послуг Вінницької міської ради, позивач ОСОБА_1 разом із сином ОСОБА_3 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 7-8, 17).

Згідно з довідкою про реєстрацію місця проживання особи №69311 від 21 вересня 2021 року, виданої Департаментом адміністративних послуг Вінницької міської ради, ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 23).

Із довідки №33/22-917 від 07 вересня 2021 року, виданої Державною установою «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Вінницькій області», вбачається, що ОСОБА_1 перерубувала у до- і післяпологовій відпустці з 12 квітня 2021 року по 15 серпня 2021 року та у відпустці за 2020 рік з 16 серпня 2021 року по 05 вересня 2021 року, а також їй надано відпустку за 2021 рік з 06 вересня 2021 року по 06 жовтня 2021 року (а.с. 9).

Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб-підприємців та громадських формувань від 03 вересня 2021 року відповідач ОСОБА_2 у період з 02 квітня 2002 року по 10 січня 2017 року здійснював підприємницьку діяльність, яку було припинено на підставі його власного рішення (а.с. 10).

Станом на 05 вересня 2021 року за ОСОБА_2 з 27 листопада 2007 року зареєстровано транспортний засіб Audi 100, 1993 року випуску, а з 20 квітня 2006 року - транспортний засіб Audi A6 QUATTRO, 2005 року випуску, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру Міністерства внутрішніх справ (а.с. 11-12).

Судовим наказом Вінницького міського суду Вінницької області від 10 вересня 2021 року по справі №127/22567/21 з ОСОБА_2 стягнуто на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 28 серпня 2021 року і до досягнення дитиною повноліття.

Згідно з ч. 1 ст. 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного.

Відповідно до ч. ч. 2, 4, 6 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу.

Статтею 80 СК України передбачено, що аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. Розмір аліментів, визначений судом, може бути згодом змінений за рішенням суду за позовною заявою платника або одержувача аліментів у разі зміни їхнього матеріального і (або) сімейного стану.

Суд першої інстанції, встановивши вказані вище обставини, зокрема, що малолітня дитина сторін у справі проживає разом із матір`ю, враховуючи матеріальне становище сторін, відсутність на утриманні відповідача осіб, які є непрацездатними та відсутність доказів про неможливість надання такої допомоги, дійшов обґрунтованого висновку, що ОСОБА_2 має матеріальну можливість сплачувати аліменти на утримання дружини у розмірі 1/5 частини всіх видів заробітку щомісячно до досягнення дитиною трирічного віку.

Апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги щодо наявності підстав для скасування рішення суду першої інстанції у зв`язку з тим, що копії позовної заяви та ухвали про відкриття провадження були отримані ОСОБА_2 із запізненням, а тому він не мав змоги надати відзив, оскільки вони спростовуються матеріалами справи.

Так, ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 27 вересня 2021 року відкрито спрощене провадження у цій справі, надано відповідачу строк протягом 15 днів з дня отримання копії ухвали для подання відзиву на позовну заяву (а.с.24).

Відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, ОСОБА_2 отримав копію ухвали та позовної заяви 19 листопада 2021 року (а.с.26). Отже, строк для подання відзиву був до 06 грудня 2021 року.

Однак, ОСОБА_2 не скористався своїми процесуальними правами та не подав відзив ні у встановлений судом строк, ні до розгляду справи та ухвалення оскаржуваного рішення 13 грудня 2021 року.

Також, зважаючи на це та в силу вимог п. 6 ч. 2 ст. 356, ч. 3 ст. 367 ЦПК України, апеляційний суд, не бере до уваги надану відповідачем виписку №189 з медичної карти хворого, оскільки апелянтом необґрунтовано неможливість її подання до суду першої інстанції.

Доводи апелянта про неможливість повноцінно працювати через проблеми зі здоров`ям суд не бере до уваги, оскільки апелянтом не доведено неможливість знайти роботу через свої захворювання.

Так само, як недоведені, суд відхиляє посилання апелянта про неможливість сплачувати аліменти на утримання сина та дружини через низький дохід, оскільки ОСОБА_2 не надав жодних доказів на підтвердження розміру своїх доходів.

Апеляційний суд також відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_2 оспорює батьківство та у Вінницькому міському суді Вінницької області відкрито провадження за його позовом до ОСОБА_1 про оспорювання батьківства, оскільки сам факт наявності такого позову не може бути підставою для відмови у стягненні аліментів, а у випадку його задоволення ОСОБА_2 зможе звернутись до суду для повернення сплачених аліментів на підставі ч. 2 ст. 85 СК України.

Всі інші доводи апеляційної скарги фактично зводяться до іншої оцінки доказів, ніж зроблена судом першої інстанції, однак висновків суду не спростовують, а тому відхиляються.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Оскільки доводи апеляційної скарги висновків місцевого суду не спростовують та не дають підстав для висновку про незаконність чи необґрунтованість оскаржуваного рішення, тому відповідно до положень ст. 375 ЦПК України апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції - без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 - 384, 389 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 13 грудня 2021 року- без змін.

Постанова набирає законної сили із дня її прийняття.

Постанова набирає законної сили із дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий О. В. Ковальчук

Судді Т. М. Шемета

М. М. Якименко