Справа № 308/9882/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 серпня 2022 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючої - судді Шумило Н.Б.

за участю секретаря судового засідання Луцак В.Я.

заявника ОСОБА_1

представника заявника адвоката Мухомедьянової Є.А.

заінтересованої особи ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Ужгород в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , яка діє в тому числі в інтересах малолітньої ОСОБА_3 , заінтересована особа: ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису,-

ВСТАНОВИВ:

Короткий виклад обставин справи

ОСОБА_1 , яка діє в тому числі в інтересах малолітньої ОСОБА_3 , звернулася до Ужгородського міськрайонного суду із заявою у якій просить про видачу обмежувального припису.

В обґрунтування заяви покликається на те, що 02.03.2021 року між нею та ОСОБА_2 зареєстровано шлюб, в якому ІНФОРМАЦІЯ_1 народилась донька ОСОБА_3 . Проживали разом та вели спільне господарство із ОСОБА_2 ще з 2020 року, а з 2021р. проживали в будинку її батьків за адресою АДРЕСА_1 . Зазначає, що протягом всього часу їх спільного проживання вона систематично зазнавала фізичного та домашнього насилля від ОСОБА_2 . ОСОБА_4 свідками прояву агресивної поведінки чоловіка по відношенню до мене була її мати - ОСОБА_5 та бабуся ОСОБА_6 . Він застосовував до неї фізичну силу навіть під час вагітності, агресивно реагував на будь-які її дії чи вчинки, які на його думку були недоречними. Під час вагітності до органів поліції з цього приводу не зверталася, сподіваючись, що народження дитини все змінить та вдасться зберегти сім`ю. Також розраховувала на допомогу своїх рідних, які проживали разом з ними та могли стати на її захист.

Вказує, що на даний час ситуація стала вкрай критичною, чоловік покинув місце їх спільного проживання, проте намагається підстерігати її в громадських місцях. 20.07.2022р. вона з малолітньою донькою гуляла неподалік від дому, коли до них під`їхав автомобіль з якого вийшов її чоловік, та без жодних пояснень вихопив в неї з рук їх однорічну доньку, кинув її на узбіччя газону та наніс їй удари в лице та голову. Вона втратила свідомість, її приводили до тями сусідка та сторонні люди, а її мати викликала швидку та працівників поліції. За наслідками одержаних побоїв їй було діагностовано струс головного мозку, що спричинив втрату пам`яті, гематому верхньої губи та вилиці та перелом кореня зуба. Вказане було зафіксовано вуличними камерами спостереження з декількох будинків поряд. Зазначає, що після вказаного втратила спокій, постійно перебуває в стресовому стані, через погрози по телефону та особисто, боїться за долю дитини та не має жодного захисту від свавілля чоловіка. Останні події, фізичного та психологічного насилля відносно неї та їх доньки є нестерпними та такими, що явно вказують на небезпеку для життя та здоров`я як дитини так і її. За фактом її звернення, поліцією порушено кримінальне провадження та прийнято постанову про призначення судово-медичної експертизи.

Також, зазначає, що вказані дії, щодо звернення до правоохоронних органів, а також те, що має намір розлучитися викликають в її чоловіка неконтрольовану злість. На теперішній час його вже не стримує присутність сторонніх людей чи її рідних, більше того ОСОБА_2 в присутності сторонніх осіб також погрожує фізичною розправою її матері. ОСОБА_2 не дає можливості спокійно жити ні їй, ні її рідним в будинку де проживає, переслідує та контролює їх, при цьому погрожує фізичним насильством. Через це, вона перебуває у постійному стресі та боїться сама виходити з помешкання.

Крім того, вказує, що ОСОБА_2 характеризується неадеватною агресивною поведінкою не лише по відношенню до неї та їх дитини, а і відносно інших осіб, він був обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 122 КК України за фактом побиття свого вітчима ОСОБА_7 , якому він заподіяв тілесні ушкодження середньої тяжкості. Таким чином, подібна поведінка та схильність застосовувати фізичну силу є звичною для ОСОБА_2 , відтак має обґрунтовані побоювання за життя та здоров`я своє та рідних.

На підставі наведеного, заявник просить суд видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_2 , строком на 6 (шість) місяців, яким визначити наступні обмеження:

-заборонити ОСОБА_2 перебувати в місці проживання ОСОБА_1 та малолітньої ОСОБА_3 - АДРЕСА_1 ;

-заборонити ОСОБА_2 наближатися ближче ніж на 500м: до ОСОБА_1 та малолітньої ОСОБА_3 особисто; до місця проживання (перебування) вказаних осіб - АДРЕСА_1 ; до місць регулярних прогулянок та відвідування закладів в с.Сторожниця по вулицях Молодіжній, Шевченка та Тиха;

-заборонити ОСОБА_2 особисто і через третіх осіб розшукувати ОСОБА_1 та малолітню доньку ОСОБА_3 , якщо вони за власним бажанням перебувають у місці, невідомому кривднику, переслідувати їх та в будь-який спосіб спілкуватися з ними;

-заборонити ОСОБА_2 вести листування, телефонні переговори з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 або контактувати з ними через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Процесуальні дії по справі, заяви сторін

Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 02.08.2022 року дану заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження, призначено до судового розгляду, про що повідомлено учасників справи.

03.08.2022 до суду від заявника поступила заява, в якій просила долучити до матеріалів справи витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань, який долучено до матеріалів справи.

03.08.2022 судове засідання було відкладено, у зв`язку з неявкою заінтересованої особи ОСОБА_2 , оскільки в матеріалах справи відсутнє підтвердження про те, що останній належним чином повідомлений про розгляд заяви.

04.08.2022 до суду від представника заявника адвоката Мухомедьянової Є.А. поступила заява про виклик та допит в якості свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_8 .

В судовому засіданні заявник та її представник підтримали заяву про виклик да допит свідків.

Заінтересована особа ОСОБА_2 не заперечив щодо виклику та допиту зазначених свідків.

Заслухавши учасників справи, розглянувши вказану заяву, судом, протокольною ухвалою, постановленою без виходу до нарадчої кімнати задоволено заяву про виклик та допит свідків.

Заявник у судовому засіданні 04.08.2022 вимоги заяви підтримала в повному обсязі, пояснення надала аналогічні викладеним у заяві. Крім того, зазначила що ще за рік до реєстрації шлюбу із ОСОБА_2 проживали спільно, то у нього, потім на квартирі, в подальшому у її батьків. Шлюб зареєстрували 02.03.2021, а ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилася донька. Впродовж двох років зазнавала від ОСОБА_2 безпричинних нападів, він вчиняв сварки на побутовому рівні, дозволяв собі штовхати її, наносити удари ногою в спину, розбив їй голову, розбив вхідні двері у квартирі, наносив їй удари навіть коли вона була вагітна. Вказані дії він вчиняв переважно будучи в стані алкогольного сп`яніння. Однак із заявами до працівників поліції вона не зверталася, мала надію, що він зміниться і не хотіла втратити сім`ю. Після народження дитини поведінка її чоловіка не змінилася, коли дитині було близько трьох місяців у неї з матір`ю виникла сварка, в яку втрутився ОСОБА_2 , який почав знову розмахувати своїми руками, через що вона його вигнала з дому, і з того часу проживають окремо. Після вказаного випадку вони зустрічалися по два-три рази в місяць, проводили разом час з дитиною, гуляли. 20.07.2022 вона вийшла гуляти з дитиною і пішла до куми, близько 21.00 год. поверталася додому та по дорозі біля дому зустріла кума ОСОБА_9 з яким стояли та розмовляли. Невдовзі на машині приїхав ОСОБА_2 , щось кричав, дитину з коляски витяг на узбіччя і почав наносити їй удари по голові ногами. Після удару вона втратила свідмість, а коли прийшла до тями, нічого не пам`ятає, бачила біля себе сусідку ОСОБА_8 , ще якісь люди були. На наступний день з мамою ходила у поліції, була в шоці, болі в голові були, обличчя усе боліло, садни були, вибитий зуб, потім ще кров кровотечі з носа почались. Крім того, зазначила, що відносно доньки ОСОБА_2 не застосовував насильства фізичного, не погрожував, однак були випадки коли вона дитину тримала на руках, а він ногою наносив їй удар в спину. Просила заяву задовольнити.

Представник заявника адвокат Мухомедьянова Є.А. підтримала заяву, зазначила, що заявниця у поясненнях повно та детально усе обгрунтувала. В доповнення зазначила, що незастосування фізичної сили до малолітньої дитини не означає, що вона не є потерпілою від домашнього насильства. Дитині всього один рочок і вона є прив`язаною до матері, всі події відбувалися на її очах, тому також є постраждала від домашнього насильства. Заяву просила задовольнити.

Заінтересована особа ОСОБА_2 в судовому засіданні 04.08.2022 частково визнав вимоги заяви, щодо встановлення обмежень відносно дружини не заперечив, а щодо дитини заперечив. Зазначив, що 02.03.2021 він із заявницею зареєстрували шлюб, проживали разом до 25.03.2021 на квартирі, після чого поїхав за кордон на роботу, повернувся через три місяці, коли вже народилася донька. Коли повернувся із заробітків пішов проживати в будинок батьків дружини, оскільки на той час вона там проживала разом з дитиною. Прожили разом ще два місяці, а після через конфліктну ситуацію дружина його вигнала з дому і з того часу там не проживає. Не заперечив, що було кілька випадків коли бив дружину, був випадок з розсіченням брови і 20.07.2022. Вказав, що вони з дружиною посварилися і впродовж двох тижнів до 19.07.2022 не спілкувалися, а 19.07.2022 вона сама йому зателефонувала і знову почала сварку по телефону, говорила щоб не підходив до неї і до дитини. 20.07.2022 ввечері йому зателефонував товариш і повідомив, що бачив його дружину із ОСОБА_10 . Почувши це, він викликав таксі і поїхав до дружини, побачивши їх, він вийшов з машини і хотів дитину відвезти додому, однак дружина почала дитину йому з рук забирати, на що він вдарив її ногою в обличчя, після чого вона впала. Він злякався, що дружина втратила свідомість, повернув її на бік, в той час підійшли сусіди, принесли воду. Побачивши що дружина прийшла до тями, він взяв дитину і повіз додому. За кілька хвиль за ними прийшла і заявник. Він там залишився чекати на поліцію. Крім того, повідомив суду що отримав повістку і направлений на навчання, тому і так не зможе бачитись з дружиною і дитиною. В судовому засіданні просив вибачення у заявниці за вчинене, вказав, що таке більше не повториться, просив не встановлювати обмежень щодо дитини.

Після наданих заінтересованою особою пояснень представник заявника зазначила, що не заперечують щодо часткового задоволення заяви, по видах обмежень просила заяву задовольнити, а щодо строку обмежень то такий встановити в межах двох місяців. Вказала, що можливо даний судовий процес та вказаний строк дисциплінує ОСОБА_2 . Заявник підтримала позицію свого представника.

Фактичні обставини, встановлені судом

Cудом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_11 зареєстрували шлюб 02.03.2021 року в Ужгородському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Мінісерства юстиції (м.Івано-Франківськ), про що складено відповідний актовий запис №124. Прізвище після державної реєстрації шлюбу: чоловіка - « ОСОБА_12 », дружини - « ОСОБА_12 », що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія НОМЕР_1 від 02 березня 2021 року.

З копії свідоцтва про народження серія НОМЕР_2 від 24.06.2021 року вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася ОСОБА_3 , її батьками записані: батько ОСОБА_2 , мати ОСОБА_1 .

Копією довідки Холмківської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області №51 від 27.01.2021 підтверджується що гр. ОСОБА_11 проживаюча в АДРЕСА_1 , не є членом особистого селянського господарства на території сільської ради.

З копії постанови про призначення судово-медичної експертизи від 21.07.2021 року вбачається, що дізнавач СД відділу поліції №1 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області Цуперяк О. постановив доручити експертам Ужгородського міжрайонного відділення СМЕ проведення судово-медичної експертизи у кримінальному провадженні №0000347 та поставлено ряд запитань.

Згідно копії довідки Приймального відділення КНП «Ужгородська міська багатопрофільна клінічна лікарня» Ужгородської міської ради від 20.07.2022 р. ОСОБА_13 поступила з діагнозом струс головного мозку, діагноз приймального відділення: екстракція правого верхнього різця, забій верхньої щелепи. Також було проведено огляд хірургом та неврологом.

Копією направлення на консультацію, рентгенологічне дослідження від 22.07.2022 підтверджується, що ОСОБА_1 направлялася до лікаря стоматолога для консультації. Діагноз Травматична екстракція 11 зуба та додано рентгенологічний знімок.

21.07.2022 КНП «Обласним клінічним центром нейрохірургії та неврології» ЗОР надано консультативний висновок, згідно якого ОСОБА_1 встановлено діагноз: струс головного мозку, перелом різця справа.

Згідно Консультаційного висновку спеціаліста лікаря-консультанта Амбулаторії загальної практики-сімейної медицини №7 Данкович М.М. від 22.07.2022 року ОСОБА_1 рекомендовано нагляд нейрохірурга, консультація невролога, психолога.

Відповідно до ухвали Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області кримінальне провадження №0000528 відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18.09.2021 року про обвинувачення ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст. 122 КК України закрито, у зв`язку з відмовою потерпілого від обвинувачення.

З копії витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань вбачається що проводиться досудове розслідування кримінального правопорушення за заявою ОСОБА_13 , передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21.07.2022 року № 0000347.

Суд, заслухавши пояснення учасників справи, показання свідків, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються вимоги, об`єктивно оцінивши докази у їх сукупності та кожен окремо, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до наступного висновку.

Застосовані норми права, позиція суду та оцінка доводів

Порядок розгляду судом справ про видачу і продовження обмежувального припису визначений главою 13 розділу ІV «Окреме провадження» ЦПК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

Згідно з п. 1 ч. 1ст. 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Частиною 2 ст. 3 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству», визначено перелік осіб на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання серед яких подружжя.

Предметом доказування є вчинення по відношенню до заявника домашнього насильства, що є необхідною умовою для можливості застосування судом до заінтересованої особи спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 21 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству» постраждала особа має право на: дієвий, ефективний та невідкладний захист в усіх випадках домашнього насильства, недопущення повторних випадків домашнього насильства.

Положеннями ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків, зокрема: заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; обмеження спілкування з постраждалою дитиною; заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (ч. 3 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»).

Оцінкою ризиків вважається оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи (п. 9 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»).

Наявність чи відсутність ризиків в поєднанні з доведеним фактом вчинення особою домашнього насильства є основною і фактично єдиною підставою для застосування чи не застосування обмежувального припису.

При цьому «оцінка ризиків» та «наявність ризиків» є основними обставинами, які повинні бути встановленні судом для ухвалення законного та обґрунтованого рішення в справах про видачу обмежувального припису.

За умовами ч.4ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Так, у постановах Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 756/2072/18, від 30 січня 2020 року у справі № 545/744/19, від 10 лютого 2021 року у справі № 761/49109/19 сформульовано правову позицію про те, що під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві. Оцінка ризиків має проводитись за факторами небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства шляхом відібрання свідчень від постраждалої від такого насильства особи, з`ясування обставин конфлікту та виявлення чинників і умов, які створюють або можуть створювати небезпеку для цієї особи. Фактори небезпеки (ризику) щодо вчинення домашнього насильства мають визначатися за результатами оцінки дій кривдника, які свідчать про ймовірність настання летальних наслідків у разі вчинення домашнього насильства та загальної оцінки ситуації вчинення домашнього насильства з метою виявлення вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті такої особи.

Частиною 1ст. 270 ЦК Українивизначено, що відповідно доКонституції Українифізична особа має право на життя, право на охорону здоров`я, право на безпечне для життя і здоров`я довкілля, право на свободу та особисту недоторканність, право на недоторканність особистого і сімейного життя, право на повагу до гідності та честі, право на таємницю листування, телефонних розмов, телеграфної та іншої кореспонденції, право на недоторканність житла, право на вільний вибір місця проживання та на свободу пересування, право на свободу літературної, художньої, наукової і технічної творчості.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свободгарантує існування у внутрішньому праві засобів, які надають можливість скористатися правами і свободами, закріпленими в Конвенції, незалежно від того, як вони подані в національній правовій системі. Це положення вимагає, щоб відповідний внутрішній орган вивчив зміст скарги, яка базується на Конвенції, та забезпечив необхідне виправлення порушеного права (рішення Європейського суду з прав людини «Chahal v. the UK», n. 145).

Як встановлено судом ОСОБА_1 зертаючись до суду із даною заявою про видачу обмежувального припису посилається на те, що ОСОБА_2 систематично, впродовж тривалого часу вчиняв відносно неї домашнє насильство. На підтвердження вчинення ОСОБА_2 домашнього насильства, що виявилося у застосуванні фізичної сили, заявником до матеріалів справи додано: витяг з ЄРДР про внесення відомостей за заявою ОСОБА_13 , згідно якого правова кваліфікація кримінального правопорушення за ч.1 ст. 125 КК України, медичні документи щодо отриманих травм та фотознімки.

Крім того, в судовому засіданні заінтересована особа не заперечував неодноразового застосовування фізичної сили до дружини ОСОБА_13 , при цьому зазначив, що дуже шкодує за вчиненим і розуміє що чинив неправильно.

Також, в судовому засіданні було допитано свідків ОСОБА_8 , сусідку ОСОБА_1 , яка дала показання про те, що 20.07.2022 близько 21 год. особисто бачила як неподалік від її калітки зупинився автомобіль, з якого вийшов ОСОБА_2 і почав бити ОСОБА_14 , яка стояла біля її калітки разом із ОСОБА_15 що удари наносив ногами і руками в різні частини тіла, після чого вона впала. Вона вибігла на дорогу і приводила її до тями, також там постійно був і ОСОБА_2 , допоки вона не прийшла до тями. Коли ОСОБА_13 прийшла до тями, почала кричати, тоді ОСОБА_2 взяв коляску з дитиною і пішов додому, ОСОБА_16 підвелась і пішла за ним. Чи були інші подібні випадки між сторонами їй не відомо, не бачила особисто.

Свідок ОСОБА_5 , матір заявниці, щодо події, яка відбулася 20.07.2022 близько 21.00 год. дала показання про те, що в той час вона була в дома та чула на вулиці крики і шум, побачила, що зять везе коляску, коли вийшла до дверей він віддав їй дитину і нічого не гоорив. Потім побачила ОСОБА_17 , яка йшла вся в крові, її всю трусило. В подальшому зять зказав, що побив її. Саме вона викликала поліцію і швидку. Також підтвердила, що були і інші випадки коли ОСОБА_2 бив її дочку коли вона була вагітна, також було що душив її, однак в поліцію не повідомляли про ці випадки. Зазначила, що дитину ОСОБА_2 любить, але в стані агресії може сіпнути.

Таким чином, наведеними вище доказами підтверджується, що заявник є постраждалою від дій заінтересованої особи, що мають ознаки домашнього насильства.

Згідно зі ст. 24 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належать: терміновий заборонний припис стосовно кривдника; обмежувальний припис стосовно кривдника; взяття на профілактичний облік кривдника та проведення з ним профілактичної роботи; направлення кривдника на проходження програми для кривдників.

Суд розцінює вищенаведені дії ОСОБА_2 по відношенню до заявниці ОСОБА_1 , як прояв фізичного насильства та приходить до висновку, що є високою вірогідність продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення.

З врахуванням практики Європейського Суду з прав людини, суд вважає, що обмежувальний припис є належним та допустимим способом захисту прав заявниці.

За статтею 3 Європейської Конвенції Україна має зобов`язання захистити громадян від нелюдського і принизливого поводження і ставлення шляхом вжиття заходів для забезпечення того, щоб особи не піддавалися такому поводженню, включаючи нелюдське і принизливе поводження зі сторони інших осіб (не представників держави). Такі заходи повинні передбачати ефективний захист і включати кроки по попередження нелюдського та принизливого ставлення про яке влада знала чи повинна була знати.

За положеннями ч. ч. 1, 2ст. 350-6 ЦПК України, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство, передбаченихЗаконом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»на строк від одного до шести місяців.

Враховуючи надані заявником докази, з огляду на встановлені судом обставини, суд вважає обґрунтованими доводи заявниці про необхідність застосування обмежувального припису ОСОБА_2 по відношенню до ОСОБА_1 , з метою запобігання загрозі продовження чи повторного вчинення домашнього насильства щодо неї, для забезпечення дієвого та ефективного захисту інтересів заявниці, та приходить до висновку про задоволення заяви в цій частині та доцільність встановлення такого обмежувального припису тривалістю у два місяці.

Щодо вимоги про видачу обмежувального припису ОСОБА_2 відносно малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 слід зазначити, що заявником не надано жодних доказів на підтвердження вчинення заінтересованою особою домашнього насильства безпосередньо щодо малолітньої дитини. Також, не знайшли свого підтвердження вказані обставини і під час судового розгляду. Враховуючи наведене, приходжу до висновку, що у цій частині вимоги необгрунтовані, недоведені належними та допустимими доказами, тому в цій частині вимог заяви слід відмовити.

Відповідно до ч. 3ст. 350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави.

Згідно з ч. 4 ст. 350-6 ЦПК України рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє виконання.

Про видачу або продовження обмежувального припису суд не пізніше наступного дня з дня ухвалення рішення повідомляє уповноважені підрозділи органів Національної поліції України за місцем проживання (перебування) заявника для взяття особи, стосовно якої видано або продовжено обмежувальний припис, на профілактичний облік, а також районні, районні у містах Києві і Севастополі державні адміністрації та виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах рад за місцем проживання (перебування) заявника (ч. 2ст. 350-8 ЦПК України).

Керуючись ст. ст. 1, 3, 21, 24, 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», ст. ст. 2, 81, 258, 259, 263-265, 268, 350-2, 350-6 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , яка діє в тому числі в інтересах малолітньої ОСОБА_3 , заінтересована особа: ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису, - задовольнити частково.

Видати обмежувальний припис відносно ОСОБА_2 , ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 ), строком на 2 (два) місяці, яким визначити такі заходи тимчасового обмеження:

-заборонити ОСОБА_2 перебувати в місці проживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 ;

-заборонити ОСОБА_2 наближатися ближче ніж на 500м до ОСОБА_1 особисто, до місця її проживання (перебування) за адресою: АДРЕСА_1 ; до місць регулярних прогулянок в с.Сторожниця по вулицях Молодіжній, Шевченка та Тиха;

-заборонити ОСОБА_2 особисто і через третіх осіб розшукувати ОСОБА_1 , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею;

-заборонити ОСОБА_2 вести листування, телефонні переговори з ОСОБА_1 , або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

У задоволенні решти вимог заяви - відмовити.

Про ухвалене рішення повідомити уповноважений підрозділ Відділ поліції №1 Ужгородського РУП ГУНП у Закарпатській області (вул. Головна, 55, с. Оноківці, Ужгородський район, Закарпатська область), для взяття ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на профілактичний облік, а також виконавчий комітет Холмківської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області (89422, Закарпатська область, Ужгородський район, с. Холмок, вул. Свободи, буд. 50) та Ужгородську районну державну адміністрацію Закарпатської області (88017, Закарпатська область, м. Ужгород, вулиця Загорська, 10).

Рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заявник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Заінтересована особа: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Повне рішення суду складено - 05 серпня 2022 року.

Суддя Ужгородського міськрайонного

суду Закарпатської області Н.Б. Шумило