Справа № 703/2943/21
22 березня 2022 року Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:
головуючого судді Ігнатенко Т.В.,
секретар судових засідань Бойко Л.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сміла Черкаської області, в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Тимчук Олександр Вікторович, до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини
10 вересня 2021 року ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Тимчук О.В., звернулася до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_2 на її користь грошові кошти в твердій грошовій сумі 6000 гривень 00 копійок на утримання малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до досягнення нею повноліття.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 26 листопада 2011 року позивач зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає з позивачем і перебуває на її повному утриманні. За інформацією позивача, відповідач не приймає участі в утриманні своєї дитини фактично з народження, відповідач має вищу юридичну освіту, не є інвалідом, як молода людина має всі можливості заробляти і приймати участь в утриманні своєї неповнолітньої дочки. Проте в добровільному порядку відповідач по справі надавати матеріальну допомогу на дитину не бажає, що змушує позивача реалізувати свої права в судовому порядку. Приймаючи до уваги, що Законом України «Про державний бюджет України на 2021 рік» розмір мінімальної заробітної плати з 01 січня 2021 року становить 6000 гривень, а позивач в силу об`єктивних причин, наявності двох неповнолітніх дітей на її утриманні, незадовільному стані здоров`я, не має змоги працювати, за таких обставин розумним і справедливим буде стягнення з відповідача аліментів в твердій грошовій сумі в розмірі однієї мінімальної заробітної плати щомісяця на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 до досягнення останньою повноліття. Позивач вважає, що з відповідача потрібно стягнути розмір аліментів за минулий час в межах позовної давності, оскільки він постійно ухиляється від участі у будь-яких витрат, пов`язаних з утриманням його неповнолітньої доньки, на телефонний зв`язок не виходиться, особистих зустрічей з позивачем уникає, в зв`язку з чим звернулася до суду з даним позовом.
Ухвалою судді від 09 листопада 2021 року відкрито спрощене позовне провадження у справі та призначено судовий розгляд.
Позивач ОСОБА_1 та її представник - адвокат Тимчук О.В. у судове засідання не з`явилися, останній звернувся до суду із заявою, в якій просить розгляд справи проводити без його та позивача участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, на їх задоволенні наполягає, проти заочного розгляду справи та винесення заочного рішення не заперечує.
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, відповідно до вимог ст.128 ЦПК України, шляхом направлення судових повісток за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання. Відзиву на позовну заяву та заперечень до суду не направив.
З урахуванням положень ч.4 ст.223 та ч.1 ст.280 ЦПК України, суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалити, за результатами її розгляду, заочне рішення.
Враховуючи, що розгляд справи відбувався за відсутності учасників судового процесу, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснювалось, що відповідає вимогам ч.2 ст.247 ЦПК України.
Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.
Судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , виданого Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Херсонській області 26 листопада 2011 року, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрували шлюб 26 листопада 2011 року, про що в Книзі реєстрації шлюбів 26 листопада 2011 року зроблено відповідний актовий запис за №1319. Після реєстрації шлюбу ОСОБА_4 змінила своє прізвище на « ОСОБА_1 » (а.с.3).
Як вбачається з позовної заяви, позивач ОСОБА_1 стверджує, що вона та відповідач ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Згідно ст.121 СК України, права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.
Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.122 СК України, дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини.
Згідно ч.1 та ч.2 ст.9 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті. Державна реєстрація актів цивільного стану проводиться шляхом складення актових записів цивільного стану.
Відповідно до ч.1 ст.13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація народження дитини проводиться з одночасним визначенням її походження та присвоєнням їй прізвища, власного імені та по батькові. Походження дитини визначається відповідно до Сімейного кодексу України.
Згідно ч.1 ст.18 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», про факт державної реєстрації акта цивільного стану органами державної реєстрації актів цивільного стану видається відповідне свідоцтво. Бланки свідоцтв про державну реєстрацію актів цивільного стану виготовляються за затвердженими Кабінетом Міністрів України зразками та їх описами.
Відповідно до ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Згідно ч.1 та ч.2 ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно ч.6 ст.81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.83 ЦПК України, сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.
Так, як вбачається з позовної заяви, яка надійшла на адресу суду поштовим відправленням, представником позивача ОСОБА_1 - адвокатом Тимчуком О.В. зазначено, що додатками до позовної заяви, зокрема, є: свідоцтво про народження дитини серії НОМЕР_2 (а.с.2).
Однак, до позовної заяви вищевказаного свідоцтва про народження дитини не додано, при цьому одним з додатків є копія свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 .
Згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , виданого Черкаським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) 15 січня 2021 року, позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , про що 15 січня 2021 року складено відповідний актовий запис №72 (а.с.4).
Будь-яких доказів, які підтверджують доводи позивача ОСОБА_1 та її представника - адвоката Тимчука О.В. про те, що позивач та відповідач є батьками доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на утримання якої сторона позивача просить стягувати з відповідача кошти, матеріали справи не містять та стороною позивача не надано.
Відповідно до ч.1-4 ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
З врахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що стороною позивача не доведено батьківство відповідача ОСОБА_2 щодо ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на утримання якої сторона позивача просить стягувати з відповідача кошти.
Крім того, згідно ст.141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.
Відповідно ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Відповідно до ч.2 та ч.3 ст.181 СК України, за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Згідно ч.5 ст.183 СК України, той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.
Аналізуючи зазначену норму СК України, суд приходить до висновку, що аліменти на утримання дитини можуть бути стягнуті виключно з одного з батьків та виключно на користь одного з батьків з яким проживає дитина.
Як вбачається з позовної заяви, сторона позивача стверджує, що донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , постійно проживає разом з позивачем та перебуває на її повному утриманні.
Однак, будь-яких доказів постійного проживання малолітньої доньки ОСОБА_3 разом з позивачем ОСОБА_1 , матеріали цивільної справи не містять та стороною позивача не надано.
При цьому, як вбачається з довідки №126059, виданої квартальним комітетом №4 Смілянської міської ради 20 травня 2020 року, ОСОБА_1 , 1986 року народження проживає за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.6).
У вказаній довідці наявні відомості про склад сім`ї особи, якій дана довідка видана, графи яких, а саме: «Чоловік (дружина)», «Син», «Донька», підлягають заповненню. Однак, зазначені графи не заповнені, відомості щодо членів сім`ї ОСОБА_1 , в тому числі щодо доньки, які проживають разом з нею за вказаною адресою, відсутні.
Доказів проживання позивача ОСОБА_1 разом з донькою ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 , тобто за адресою, яка зазначена позивачем у позовній заяві, як її місце проживання, матеріали справи не містять.
З врахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що стороною позивача не доведено факт проживання доньки ОСОБА_3 спільно з позивачем, а відтак і право, передбачене СК України, на звернення до суду з даним позовом.
Згідно ч.1 ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, доньки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
Відповідно до ч.2 та ч.3 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.
Згідно ч.1 ст.184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період.
Обґрунтовуючи розмір аліментів, які, на думку сторони позивача, мають стягуватися з відповідача на користь позивача на утримання дитини у твердій грошовій сумі у розмірі 6000 гривень 00 копійок, сторона позивача виходила з мінімальної заробітної плати, яка з 01 січня 2021 року становить 6000 гривень, а також, що позивач в силу об`єктивних причин, наявності двох неповнолітніх дітей на її утриманні, незадовільному стані здоров`я, не має змоги працювати.
Однак, будь-яких доказів, які свідчать про можливість сплати відповідачем аліментів у зазначеному стороною позивача розмірі, зокрема, відомостей щодо працевлаштування відповідача, розміру його заробітної плати, а також незадовільного стану здоров`я позивача, матеріали справи не містять та стороною позивача не надано.
Суд наголошує, що чинний СК України покладай на батьків рівний обов`язок по утриманню своєї дитини, натомість сторона позивача фактично просить суд покласти такий обов`язок виключно на відповідача, що є неприпустимим.
Відповідно до ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років.
Сторона позивача, вважаючи, що з відповідача потрібно стягувати розмір аліментів за минулий період в межах позовної давності, не надала суду жодного доказу, як це передбачено ст.191 СК України, що позивач вживала заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не могла їх одержати у зв`язку з ухиленням відповідача від їх сплати.
Відповідно до ч.1-3 ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
З врахування вищевикладеного, суд вважає, що у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Тимчук О.В., слід відмовити у повному обсязі.
На підставі викладеного, керуючись ст.4, 12, 13, 28, 76-82, 223, 247, 258-259, 263-265, 268, 272-273, 280, 352, 354-355 ЦПК України, суд, -
У задоволенні позову ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Тимчук Олександр Вікторович, до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини - відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, який його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин.
Рішення може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а якщо рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, учасник справи має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони у справі:

Позивач - ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_4 .

Відповідач - ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_3 .

Головуючий: Т.В. Ігнатенко