УХВАЛА

про відмову в забезпеченні позову

30 серпня 2022 року м.Рівне

Рiвненський мiський суд Рівненської області в особi суддi Гордійчук І.О., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання майна особистою приватною власністю.

Разом з позовною заявою позивач подала заяву про забезпечення позову, у якій просить вжити заходи забезпечення позову шляхом наклвдення арешту на рухоме майно, автомобіль марки RENAULT, модель LAGUNA, 2007 року випуску, об"єм двигуна 1995.

Свою заяву обґрунтовує тим, що в період шлюбу з відповідачем був придбаний транспортний засіб марки RENAULT, модель LAGUNA, 2007 року випуску, об"єм двигуна 1995, за особисті кошти позивача, який було зареєстровано на відповідача. З метою забезпечення позову та враховуючи відсутність домовленості про повернення спірного автомобіля позивачу, як власнику майна вважає за необхідне накласти арешт на спірне майно.

Дослідивши матеріали справи та поданої заяви про забезпечення позову, суд дійшов таких висновків.

Згідно з ч.1 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч.1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч.3 ст.150 ЦПК України).

Відповідно до ч. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України, від 22.12.2006, № 9 Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, оскільки питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду заяви про забезпечення позову.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Разом з тим, заявник просить вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на рухоме майно, автомобіль марки RENAULT, модель LAGUNA, 2007 року випуску, об"єм двигуна 1995, що зареєстрований за ОСОБА_2 , не зазначивши № кузова та номерний знак транспортного засобу.

Враховуючи вищезазначене, в задоволенні заяви ОСОБА_1 належить відмовити.

На підставі наведеного та керуючись ст.149, 150, 152, 153, 260, 353, 354 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ :

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту підписання її суддею.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення до Рівненського апеляцiйного суду через Рiвненський мiський суд, або безпосередньо до Рівненського апеляцiйного суду.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя І.О. Гордійчук