Справа № 444/3131/21
Провадження № 2/444/162/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

01 лютого 2022 року Жовківський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Ясиновський Р. Б.,

секретар судового засідання Реміцька І.П.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Жовква Львівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики №Л230221-1 від 23.02.2021 року, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із вищевказаним позовом. Просить стягнути з ОСОБА_3 на його користь сукупну заборгованість за договором позики №Л230221-1 від 23.02.2021 року у розмірі 221572 (двісті двадцять одна тисяча п`ятсот сімдесят два) грн. 90 коп., з яких 91119 грн. 60 коп. - основна сума заборгованості, 129389 грн. 83 коп. - неустойка (пеня) за прострочення виконання зобов`язання; 1063 грн. 48 коп. - три відсотки річних за прострочення виконання зобов`язання та стягнути з відповідача на його користь судовий збір у розмірі 2215 грн. 73 коп.

Позов обгрунтовує наступним.

Між ним та ОСОБА_3 23 лютого 2021 року укладено Договір позики №Л230221-1. Відповідно до цього Договору, позикодавець передає у власність позичальнику, а позичальник приймає у власність від позикодавця грошові кошти в сумі 107688 гривень 00 копійок, що за курсом продажів доларів США в АТ КБ «Приватбанк» (1 долар США = 28,00 грн.) на день укладення цього Договору еквівалентно 3846 доларів США 00 центів, в свою чергу, позичальник зобов`язується повернути позику у визначений цим Договором строк, та згідно із визначеними цим договором умовами сторони домовились, що загальна сума в гривнях, яка підлягає поверненню у строки та в порядку передбаченому цим Договором буде відповідати еквіваленту 3846 доларів США 00 центів, за курсом продажів доларів США в АТ КБ «Приватбанк» на дату здійснення платежу, не пізніше ніж через 3 (три) місяці з моменту укладення даного Договору, тобто до 23.05.2021.

Зазначає, що позивач свої зобов`язання за договором позики №Л230221-1 від 23.02.2021 року виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу грошові кошти у розмірі та в строки, встановлені договором. На підтвердження виконання істотних умов договору позики №Л230221-1 від 23.02.2021 року, 23.02.2021 року відповідно до власного вільного волевиявлення, перебуваючи при здоровому розумі та ясній пам`яті, розуміючи значення своїх дій, відповідачем була власноручно складена та написана розписка.

Відповідач свої зобов`язання повернути грошові кошти у визначені договором позики №Л230221-1 від 23.02.2021 року виконав частково, зокрема повернув готівкою позивачу: 23.03.2021 року - 5096,00 гривень 00 копійок, що еквівалентно 182 доларів США; 23.04.2021 року - 5096,00 гривень 00 копійок, що еквівалентно 182 доларів США; 23.05.2021 року - 1400,00 гривень 00 копійок, що еквівалентно 50 доларів США.

Вказує, що в подальшому, відповідач умисно ухилився від повернення грошових коштів, у зв`язку із чим утворилась сукупна заборгованість у розмірі 221572, 90 гривень, що свідчить про порушене майнове право позивача, та є достатньою підставою для звернення до суду з метою захисту та відновлення порушеного права позивача, шляхом примусового стягнення грошових коштів із відповідача.

Зазначає, що договір позики №Л230221-1 від 23.02.2021 року містить усі необхідні істотні умови відповідно до вимог ст. 638 ЦК України, зокрема у такому наявні умови про предмет договору - грошові кошти у сумі 107688 гривень 00 копійок, що за курсом продажів доларів США в АТ КБ «Приватбанк» (1 долар США = 28,00 грн.) на день укладення цього Договору еквівалентно 3846 доларів США 00 центів, які були передані у власність відповідачу, містить зобов`язання відповідача повернути зазначену позику позивачу у визначені строки відповідно до Графіку повернення грошових коштів, а також передбачає наслідки прострочення виконання зобов`язання.

Стверджує, що додатковим підтвердженням відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України виконання позивачем свого зобов`язання перед відповідачем служить написана останнім розписка, яка є належним доказом для підтвердження наявності факту заборгованості відповідача, оскільки містить всі необхідні реквізити, які повністю узгоджуються із правовою позицією, викладеною у постанові КЦС ВС у справі №524/4946/16-ц від 08 липня 2019 року, зокрема, остання містить: дату укладення договору, яка співпадає з моментом передачі коштів, умови договору, засвідчує факт передачі позивачем грошових коштів відповідачу, та зобов`язання останнього повернути отримані в борг кошти у визначений Договором строк.

Стверджує, що він, позивач, володіє оригіналом розписки без жодних поміток на ній про виконання відповідачем свого грошового зобов`язання. Враховуючи, вимоги положень ст. 545 ЦК України, а також до беручи до уваги правовий висновок, викладений у постанові КЦС ВС у справі №707/2606/16-ц від 31.10.2018 року, позивач вважає, що наявність у нього оригіналу боргової розписки, свідчить про те, що відповідачем боргове зобов`язання не виконане в повному обсязі.

Позивач стверджує, що між ним та відповідачем виникли та продовжують існувати договірні правовідносини, що стверджується договором позики №Л230221-1 від 23.02.2021 року та розпискою від 23.02.2021 року. Вважає, що відповідач, всупереч істотним умовам договору позики №Л230221-1 від 23.02.2021 року, умисно допустив його невиконання, та не повернув грошові кошти, відтак, у останнього виникла сукупна заборгованість у розмірі 221572, 90 гривень, яка підлягає стягненню на користь позивача у примусовому порядку. Ухилення від виконання свого зобов`язання суперечить як закріпленим ЦК України загальним положенням про зобов`язання, так і спеціальним нормам про позику. Просить позов задоволити.

Позивач та його представник в судовому засіданні позов підтримали із підстав, наведених у позовній заяві. Просять позов задоволити.

Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце проведення такого був повідомлений належним чином за зареєстрованою у встановленому законом порядку адресою місця проживання. За цією адресою відповідачеві надсилалася судова кореспонденція, однак така повернута на адресу суду із зазначенням причин повернення поштового відправлення відповідно до довідки Укрпошти - "адресат відсутній за вказаною адресою". Від відповідача не надходило на адресу суду клопотань, відзиву на позовну заяву.

Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК, відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи.

На підставі ч. 3 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Враховуючи згоду позивача, суд проводить заочний розгляд справи в порядку, встановленому ст. 280 ЦПК України.

Заслухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

В силу положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що 23 лютого 2021 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 укладено Договір позики №Л230221-1.

Відповідно до п. 1 Договору, позикодавець передає у власність позичальнику, а позичальник приймає у власність від позикодавця грошові кошти в сумі 107688 гривень 00 копійок, що за курсом продажів доларів США в АТ КБ «Приватбанк» (1 долар США = 28,00 грн.) на день укладення цього Договору еквівалентно 3846 доларів США 00 центів, в свою чергу, позичальник зобов`язується повернути позику у визначений цим Договором строк, та згідно із визначеними цим договором умовами сторони домовились, що загальна сума в гривнях, яка підлягає поверненню у строки та в порядку передбаченому цим Договором буде відповідати еквіваленту 3846 доларів США 00 центів, за курсом продажів доларів США в АТ КБ «Приватбанк» на дату здійснення платежу, не пізніше ніж через 3 (три) місяці з моменту укладення даного Договору, тобто до 23.05.2021.

Згідно із п. 5 Договору, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві суму позики, визначену в п. 1 Договору відповідно до Графіку повернення позичальником грошових коштів, а саме: 5096,00 (п`ять тисяч дев`яносто шість) грн. 00 коп., що еквівалентно 182 (сто вісімдесят два) доларів США 00 центів до «23» березня 2021 року включно; 5096,00 (п`ять тисяч дев`яносто шість) грн. 00 коп., що еквівалентно 182 (сто вісімдесят два) доларів США 00 центів до «23» квітня 2021 року включно; 97496,00 (дев`яносто сім тисяч чотириста дев`яносто шість) гривень 00 копійок, що еквівалентно 3482 (три тисячі чотириста вісімдесят два) долари США 00 центів до «23» травня 2021 року включно.

Встановлено, що позивач свої зобов`язання за договором позики №Л230221-1 від 23.02.2021 року виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу грошові кошти у розмірі та в строки, встановлені договором.

Відповідачем була власноручно складена та написана розписка, із змістом якої відповідач підтвердив, що він отримав позику від позивача у сумі 107688 гривень 00 копійок, що за курсом продажів доларів США в АТ КБ «Приватбанк» (1 долар США = 28,00 грн.) на день укладення цього договору еквівалентно 3846 доларів США 00 центів, та зобов`язався повернути цю суму позивачу у строк до 23 травня 2021 року.

Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові КЦС ВС у справі №369/3340/16-ц від 22 серпня 2019 року за своїми правовими ознаками договір позики є реальною, односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, і може не співпадати з датою складання розписки, яка посвідчує цей факт, однак у будь-якому разі складанню розписки має передувати факт передачі коштів у борг. Таким чином, у разі пред`явлення позову про стягнення боргу позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобов`язання. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики після отримання коштів, підтверджуючи як факт укладення договору та зміст умов договору, так і факт отримання боржником від кредитора певної грошової суми. При цьому факт отримання коштів у борг підтверджує не будь-яка розписка, а саме розписка про отримання коштів, зі змісту якої можливо установити, що відбулася передача певної суми коштів від позичальника до позикодавця.

Відповідач свої зобов`язання повернути грошові кошти у визначені договором позики №Л230221-1 від 23.02.2021 року виконав частково, зокрема повернув готівкою позивачу: 23.03.2021 року - 5096,00 (п`ять тисяч дев`яносто шість) гривень 00 копійок, що еквівалентно 182 (сто вісімдесят два) доларів США; 23.04.2021 року - 5096,00 (п`ять тисяч дев`яносто шість) гривень 00 копійок, що еквівалентно 182 (сто вісімдесят два) доларів США; 23.05.2021 року - 1400,00 (одна тисяча чотириста) гривень 00 копійок, що еквівалентно 50 (п`ятдесят) доларів США.

В подальшому, відповідач ухилився від повернення грошових коштів, у зв`язку із чим утворилась сукупна заборгованість у розмірі 221572, 90 гривень, що свідчить про порушене майнове право позивача.

Відповідно до статті 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Позивач виконав своє зобов`язання передати у власність відповідачу грошові кошти, що підтверджується п. 2 Договору, згідно із яким сума позики, встановлена п. 1 Договору, отримана позичальником від позикодавця до підписання даного договору в повному обсязі, що підтверджується підписами сторін на Договорі, за якими відповідач підтверджує факт отримання ним грошових коштів, в обумовленому сторонами розмірі.

Підтвердженням відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України виконання позивачем свого зобов`язання перед відповідачем служить написана останнім розписка, із змістом якої відповідач підтверджує, що він отримав грошову позику від позивача у сумі 107688 гривень 00 копійок, що за курсом продажів доларів США в АТ КБ «Приватбанк» (1 долар США = 28,00 грн.) на день укладення цього Договору еквівалентно 3846 доларів США 00 центів, та зобов`язується повернути цю суму позивачу у строк до 23 травня 2021 року.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Згідно із ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідач, всупереч умовам договору позики №Л230221-1 від 23.02.2021 року не здійснив повернення грошових коштів згідно узгодженого сторонами графіку та не виконав зобов`язання повернути позивачу позику в обумовлений сторонами строк, який настав 23.05.2021 року, у зв`язку із чим, утворилась заборгованість.

Суд бере до уваги наявність у позивача оригіналу боргової розписки. Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові КЦС ВС у справі №707/2606/16-ц, провадження № 61-28762св18 від 31 жовтня 2018 року, статтею 545 ЦК України визначено, що прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку.У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов`язання. У цьому разі настає прострочення кредитора.

Відповідачем порушені істотні умови договору позики №Л230221-1 від 23.02.2021 року, у зв`язку із чим виникла сукупна заборгованість в розмірі 221572, 90 грн., з яких:

1) 91 119, 60 грн., що за офіційним курсом продажу доларів США в АТ КБ «Приватбанк» становить 1 долар США = 26, 5500 гривень, та еквівалентно 3 432 долари США 00 центів - основна сума заборгованості за Договором, яка підтверджується наступним. Керуючись принципом свободи дії договору, сторони домовилися, що загальна сума в гривнях, яка підлягає поверненню буде 3846 доларів США 00 центів на дату здійснення платежу. Відповідачем повернуто частину заборгованості відповідно до умов Договору, а від так основна сума боргу, яка підлягає поверненню, становить 3 432 долари США 00 центів, що за курсом продажів доларів США в АТ КБ «Приватбанк» на дату звернення до суду із позовною заявою становить - 91 119, 60 гривень 60 копійок.

Правильність розрахунку суми заборгованості підтверджується довідкою №KGNIMEF9THU96A11 від 12.10.2021 року, яка сформована із офіційного веб порталу АТ КБ «ПРИВАТБАНК» (https://www.privat24.ua/), згідно із якою офіційний курс продажу долару США в АТ КБ «Приватбанк» на момент подання даної позовної заяви становить 1 долар США = 26, 5500 гривень.

Згідно із правою позицією, викладеною у постанові ВП ВС від 23 жовтня 2019 року у справі №723/304/16-ц, статтею 524 ЦК України визначено, що зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Сторони, якими можуть бути як резиденти, так і нерезиденти - фізичні особи, які перебувають на території України, у разі укладення цивільно-правових угод, які виконуються на території України, можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті.

2) 129 389, 83 грн. - неустойка (пеня) за прострочення виконання зобов`язання за договором позики №Л230221-1 від 23.02.2021 року. Неустойка (пеня) дорівнює 91 119, 60 (основна сума заборгованості) x 1 (розмір неустойки (пені), зазначений у договорі - 1% за кожний календарний день прострочення) x 142 (кількість днів у періоді прострочення грошового зобов`язання) / 100, що становить 129 389, 83 грн.

3) 1063,48 грн. - три відсотки річних за прострочення виконання зобов`язання. Три відсотки річних становлять 91 119, 60 (основна сума заборгованості) x 3 (відсотки річних) x 142 (кількість днів у періоді прострочення грошового зобов`язання) / 365 / 100, що дорівнює 1063, 48 гривень 48 копійок.

4) Сукупний розмір заборгованості становить 91 119, 60 (основна сума заборгованості) + 129 389, 83 (неустойка) + 1063,48 (3 відсотки річних), що дорівнює 221572, 90 гривень.

Наведений позивачем розрахунок заборгованості є вірним, а тому, такий береться до уваги судом.

Відповідно до статті 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Частиною першою статті 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Згідно із правовою позицією, викладеною у постанові ВП ВС у справі № 912/1120/16 від 04 лютого 2020 року, плата за прострочення виконання грошового зобов`язання врегульована законодавством. У цьому разі відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Тобто законодавство встановлює наслідки прострочення грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити гроші, але неправомірно не сплачує їх. Проценти, що стягуються за прострочення виконання грошового зобов`язання за частиною другою статті 625 ЦК України, є спеціальним видом відповідальності за таке порушення зобов`язання.

Приписами ч. 1 ст. 627 ЦК України закріплено принцип свободи договору, відповідно до змісту якого, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно із ч. 3 ст. 6 ЦК України, сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд.

Договором позики №Л230221-1 від 23.02.2021 передбачено наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Відповідно до п. 11 Договору, у разі прострочення виконання зобов`язання (несвоєчасне повернення позики або її чергової частини за графіком) позичальником за даним договором, позичальник зобов`язаний сплатити позикодавцю неустойку у розмірі 1% від загальної суми заборгованості, за кожний календарний день існування простроченої заборгованості, а також три відсотки річних від простроченої суми.

Таким чином, нарахування неустойки слід починати із 24.05.2021, оскільки прострочення виконання зобов`язання було допущено відповідачем саме в цей день, відтак сукупний період прострочення грошового зобов`язання становить 142 календарні дні.

Відтак, фінансова відповідальність відповідача за прострочення виконання грошового зобов`язання за договором позики №Л230221-1 від 23.02.2021 року врегульована на договірному рівні.

Вищезазначене кореспондується із ч. 2 ст. 625 ЦК України, відповідає закріпленому ст. 627 ЦК України принципу свободи договору.

Таким чином, судом встановлено, що відповідач, всупереч істотним умовам договору позики №Л230221-1 від 23.02.2021 року, допустив його невиконання, та не повернув грошові кошти, відтак у останнього виникла сукупна заборгованість у розмірі 221572, 90 гривень, яка підлягає стягненню на користь позивача у примусовому порядку.

Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Як встановлено з матеріалів позовної заяви, а саме із квитанції про сплату № 31664 від 12.10.2021, позивачем при подачі позову до суду сплачено судовий збір у сумі 2215 грн. 73 коп.

На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача 2215 грн. 73 коп. судового збору, сплаченого позивачем при поданні позову.

Керуючись статтями 23, 258, 259, 264, 265, 280, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ :

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 сукупну заборгованість за договором позики №Л230221-1 від 23.02.2021 року у розмірі 221572 (двісті двадцять одна тисяча п`ятсот сімдесят два) грн. 90 коп., з яких 91119 грн. 60 коп. - основна сума заборгованості, 129389 грн. 83 коп. - неустойка (пеня) за прострочення виконання зобов`язання; 1063 грн. 48 коп. - три відсотки річних за прострочення виконання зобов`язання.

Стягнути з відповідача ОСОБА_3 на користь позивача ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 2215 грн. 73 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Одночасно роз`яснити відповідачу, що заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо Львівському апеляційному суду.

Повне найменування сторін у справі:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: м. Слов`янськ Донецької області, паспорт громадянина України НОМЕР_1 , виданий Слов`янським МВ УМВС України в Донецькій області 01 грудня 2006 року; місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце народження: м. Жовква Львівської області, паспорт громадянина України НОМЕР_3 , виданий Жовківським РВ ГУМВС України у Львівській області 06.10.2008, місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Текст повного рішення суду виготовлено 07.02.2022.

Суддя Ясиновський Р. Б.