Справа № 599/957/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2022 року Зборівський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Снігурського В. В.

при секретарі Куриляк О.Г.,

з участю позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши в м. Зборові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання неповнолітньої дитини та стягнення аліментів, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Орган опіки та піклування Зборівської міської ради, -

ВСТАНОВИВ:

позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до відповідачки ОСОБА_2 з вимогами: визначити місце проживання малолітнього сина ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з батьком - ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 ;

стягнути з ОСОБА_2 аліменти на утримання сина - ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) відповідачки, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, до досягнення дитиною повноліття.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що з 02 червня 2019 року він проживав у цивільному шлюбі з відповідачкою та у них народився син ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На протязі останнього року сімейне життя між сторонами погіршилося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між шлюбних відносин, оскільки в них різні погляди на шлюб та сім`ю. Відповідачка нехтує сімейними цінностями, такими як взаємоповага , піклування про створення в сім`ї доброзичливої сприятливої морально-психологічної атмосфери. З її ініціативи між ними постійно виникали сварки. Внаслідок такої поведінки відповідачка залишила сім`ю в лютому 2022 року та вибула за межі держави, залишивши малолітнього сина на його утриманні та вихованні.

Протягом тривалого часу відповідачка самоусунулася від необхідності матеріально забезпечувати свою сім`ю, не надавала для потреб сім`ї жодної матеріальної підтримки, піклуючись лиш за себе саму та самоусунувшись від утримання спільного сина.

На даний момент ведення між ними спільного господарства та сумісне проживання остаточно припинено. За його переконанням подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає, оскільки як у нього та у відповідачки на ґрунті сімейно - побутових проблем та діаметрально протилежних поглядів на сімейне життя, розвинулась неприязнь один до одного, втрачено почуття любові та поваги.

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав за викладених вище підстав.

Відповідач у судове засідання не з`явилася, відзиву не надала, однак від неї на електронну адресу суду надійшла заява, згідно якої вона позов визнає, справу просить розглянути без її участі. Вказала, що у лютому 2022 року вона у зв`язку з сімейними сварками та конфліктами, а також з метою лікування виїхала за кордон, де перебуває в даний час. Не заперечує щодо проживання сина ОСОБА_4 з батьком.

Представник третьої особи - Органу опіки і піклування Зборівської міської ради заперечень до позову не має, надав суду висновок про доцільність встановлення місця проживання малолітньої дитини: ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з батьком - ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

Судом встановлено, що сторони проживали у цивільному шлюбі. У сторін народився

син ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_1 , що стверджується свідоцтвом про народження дитини НОМЕР_1 від 20 березня 2020 року.

Як свідчить висновок Органу опіки та піклування Зборівської міської ради відповідачка ОСОБА_2 у лютому 2022 року виїхала за кордон, де перебуває у даний час. Позивач з малолітнім сином фактично проживають за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивачем створені всі необхідні житлові умови для проживання та розвитку дитини, яка пребуває на його утриманні та вихованні, що підтверджується актом обстеження житлово - побутових умов від 06 липня 2022 року

Відповідно до висновку Органу опіки і піклування Зборівської міської ради, затвердженого рішенням виконавчого комітету Зборівської міської ради №196 від 10 серпня 2022 року, відсутні заперечення щодо визначення місця постійного проживання малолітньої дитини: ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з батьком - ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до ст. 161 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Статтею 141 Сімейного кодексу України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Враховуючи, що дитина проживає з позивачем, забезпечена всіма необхідними умовами для життя та розвитку, відповідачка перебуває за кордоном, суд приймає визнання позову відповідачем і позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки не суперечать правам та інтересам дитини.

Щодо вимоги про стягнення аліментів, суд зазначає наступне:

відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття.

Відповідач є працездатною особою, а тому зобов`язана утримувати свою дитину, отже з неї слід стягувати аліменти.

Згідно ч.2 ст. 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Таким чином позов слід задовольнити і.

Керуючись ст.ст.12,81,211, 264,265, 430 ЦПК України, ст.ст. 161, 180, 182 Сімейного Кодексу України,-

ВИРІШИВ:

позов задовольнити. Визначити місце постійного проживання малолітньої дитини: ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з батьком - ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 30 червня 2022 року

Стягнути з ОСОБА_2 в користь держави судовий збір в сумі 992 грн. 40 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження, а у разі подання апеляційної скарги, якщо рішення не скасовано, після розгляду справи апеляційним судом. Апеляційна скарга може бути подана до Тернопільського апеляційного суду на протязі 30 днів з дня виготовлення повного тексту рішення.

Рішення в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню у межах стягнення суми платежу за один місяць.

Повний текст рішення виготовлено 22 серпня 2022 року.

Суддя Зборівського

районного суду В. В. Снігурський