Березівський районний суд Одеської області
23.08.2022
Справа № 494/976/22
Провадження № 2/494/370/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 серпня 2022 року м. Березівка

Березівський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Панчишина А.Ю.,

при секретарі Твердун Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні Березівського районного суду Одеської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , діючої в інтересах ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИВ:

28 липня 2022 року до Березівського районного суду Одеської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 , діючої в інтересах ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.07.2022 року, вказана справа передана до розгляду судді Березівського районного суду Одеської області Панчишина А.Ю.

Немондрук Н.В., звернувшись з цим позовом до суду, посилалася на те, що 12 червня 2010 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб. Від спільного проживання у сторін народилося двоє дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Через повномасштабну агресію Російської Федерації, в березні 2022 року позивачка разом з дітьми змушена була поїхати за кордон. Наразі ОСОБА_2 та її двоє дітей тимчасово проживають в Німеччині, що підтверджується довідкою про реєстрацію місця проживання. Відповідач залишився проживати за своїм місцем реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 .

З ОСОБА_3 припинилися будь-які відносини, він перестав цікавитися життям позивачки і дітей, не надає матеріальну допомогу, не спілкується. Зрідка сторони спілкуються по телефону, проте такі розмови щоразу закінчуються сваркою. ОСОБА_3 не потрібна родина.

Підставою для розірвання шлюбу є вищевказані обставини та те, що у сторін відсутні спільні інтереси, наявні різні погляди на права та обов`язки в подружньому житті, відсутнє взаєморозуміння. Сторони втратили почуття любові один до одного. З березня 2022 року сторони не проживають разом як подружжя. Спільного господарства не ведуть, не мають спільного побуту та бюджету. Майнових претензій сторони один до одного не мають. Позивачка вважає, що подальше збереження шлюбу неможливе та суперечить її інтересам та інтересам її дітей. ОСОБА_2 категорично проти надання часу для примирення.

На підставі вищевикладеного, ОСОБА_2 просить розірвати шлюб між нею та відповідачем ОСОБА_3 .

Ухвалою суду від 09.08.2022 року відкрито провадження та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження на 23.08.2022 року о 14:00 год.

У судове засідання представник позивачки ОСОБА_1 не з`явилася, подала до суду заяву, в якій просила розглянути справу у її відсутності, просила задовольнити позовні вимоги.

Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву в якій заперечив з приводу заявлених позовних вимог в повному обсязі, просив відмовити у задоволенні таких, а також, у зв`язку з воєнним станом, просив розглянути справу у його відсутності.

За приписами ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши матеріали справи, у межах наданих доказів, суд дійшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного

Відповідно до положень ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Частиною 2 ст. 3 СК України передбачено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Відповідно до ст. 51 Конституції України та ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

У судовому засіданні встановлено наступне.

12 червня 2010 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 був укладений шлюб, зареєстрований виконавчим комітетом Раухівської селищної ради Березівського району Одеської області, актовий запис про шлюб № 04.

Від шлюбу подружжя мають двох малолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В березні 2022 року, внаслідок повномасштабної агресії Російської Федерації, позивачка разом з дітьми змушена була поїхати за кордон. Станом на теперішній час ОСОБА_2 з дітьми тимчасово проживає в Німеччині, відповідач залишився проживати за своїм місцем реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 . Як вбачається з пояснень представника позивачки, підставою для розірвання шлюбу є те, що у сторін відсутні спільні інтереси, наявні різні погляди на права та обов`язки в подружньому житті, відсутнє взаєморозуміння. Сторони втратили почуття любові один до одного. З березня 2022 року сторони не проживають разом як подружжя. Спільного господарства не ведуть, не мають спільного побуту та бюджету. Майнових претензій сторони один до одного не мають. ОСОБА_2 вважає, що подальше збереження шлюбу неможливе та суперечить її інтересам та інтересам її дітей. Позивачка категорично проти надання часу для примирення.

Відповідно до ст.109 СК України, шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей.

У відповідності до вимог ст. 112 СК України, суд повинен з`ясувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу та прийняти рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, їхніх дітей, що мають істотне значення.

Згідно до п.п.3,10,14 Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», розірвання шлюбу судом відбувається :за наявності в подружжя спільних неповнолітніх дітей; за відсутності згоди одного з подружжя на розірвання шлюбу та за спільною заявою подружжя, яке має дітей. У п.п. 10, 14 вказаної постанови зазначено, що проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. 4 ст. 12 ЦПК України).

Судом було встановлено, що розірвання шлюбу не відповідає дійсній волі відповідача ОСОБА_3 , який не розуміє, які існують підстави для розірвання шлюбу, а також встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу не суперечить на час розгляду справи інтересам одного з них.

Крім того, на думку суду, з посилання представника позивачки на повномасштабну агресію російської федерації, яка змусила позивачку з дітьми виїхати за кордон, не вбачається причинно-наслідкового зв`язку між цією подією та погіршенням шлюбних відносин між позивачем та відповідачем.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про те, що представник позивачки на підтвердження своїх посилань не надала суду належних, допустимих, достовірних, а своїй сукупності достатніх доказів, згідно до положень ст.ст.77-79 ЦПК України.

Крім цього в матеріалах справи відсутні підтвердження окремого проживання сторін з березня 2022 року, припинення особистих стосунків та ведення спільного господарства.

За таких обставин суд позбавлений можливості об`єктивно з`ясувати фактичні взаємини подружжя і впевнитись у тому що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливо та суперечить інтересам сторін.

Згідно положень ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову-на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача.

У зв`язку з відмовою у задоволенні позову, витрати по сплаті судового збору покладаються на позивачку.

Керуючись ст.ст. 3, 24, 104-105,109-114 Сімейного кодексу України, ст.ст. 10-13, 77-79, 81, 89,133, 137, 263-265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 , діючої в інтересах ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу відмовити.

Витрати по справі покласти на позивачку.

Рішення суду може бути оскаржено безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а у разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянка України, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Березівським РВ УМВС України в Одеській області 03.08.2005 року, РНОКПП - НОМЕР_2

Відповідач ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , громадянин України, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_3 , виданий Комінтернівським РВ УМВС України в Одеській області 02.12.2002 року, РНОКПП - НОМЕР_4

Суддя Панчишин А.Ю.