Провадження № 2/712/1166/22
Справа № 712/217/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 серпня 2022 року Соснівський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді ПИРОЖЕНКО С.А.

при секретарі НАГАЄВСЬКІЙ В.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 ) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал» (адреса: м. Київ, вул. Набережна-Лугова 8), Приватного виконавця виконавчого округу Черкаської області ЧУПИС Тетяни Петрівни (адреса: м. Черкаси, вул. Смілянська 118, оф.308) про стягнення безпідставно набутих грошових коштів,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася з позовом до відповідача про стягнення безпідставно набутих грошових коштів, посилаючись на те, що їй стало відомо про те, що приватним виконавцем виконавчого округу Черкаської області Чупис Т.П. здійснюється примусове виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай Олега Станіславовича, про звернення стягнення в рахунок погашення кредитної заборгованості за кредитним договором.

Оскільки, будь-яких невиконаних зобов`язань перед третіми особами вона не мала, до цього часу не отримувала жодних повідомлень чи вимог про погашення заборгованості, про існування якої їй фактично нічого не було відомо, вирішила звернутися за правовою допомогою, з метою захисту своїх порушених прав.

11.03.2021 року її адвокатом було отримано у приватного виконавця матеріали виконавчого провадження № 64742951, які окрім іншого містили виконавчий напис приватного нотаріуса, вчинений 25.01.2021 року, зареєстрований в реєстрі за № 12445, та документи, що стали підставою для вчинення виконавчого напису, зокрема, договір позики № 8664466 від 03.01.2020 року та паспорт позики.

Таким чином, спірний виконавчий напис було вчинено на договорі позики № 8664466 від 03.01.2020, що нібито був укладений між нею та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», якого насправді вона ніколи не підписувала.

Зі змісту виконавчого напису нотаріуса вбачається, що ТОВ «Фінансова компанія» «Профіт капітал» є правонаступником усіх прав та обов`язків ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» на підставі договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами 03042017 від 13.04.2017 року.

Зі змісту виконавчого напису вбачається, що строк платежу за договором позики настав та боржником допущено прострочення платежів. Стягнення проводиться за період з 11.06.2020 року по 06.01.2021 року. Сума заборгованості становить 9 900 грн., що складається в тому числі з: прострочена заборгованість за сумою кредиту 5 000 грн.; прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом становить 4 900 грн. Загальна сума, що підлягає стягненню 9 900 грн.

05.03.2021 року, приватним виконавцем відкрито виконавче провадження з виконання вказаного виконавчого напису, а також винесені постанови про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження та про стягнення з боржника основної винагороди.

В подальшому, даний виконавчий напис було об`єднано у зведене виконавче провадження № 64743800, в ході виконання якого було винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату боржника, яка була направлена на виконання до бухгалтерії ТОФ «Сільпо-Фуд» до м. Київ, вул. Бутлерова 1, для здійснення відрахування з заробітної плати.

В ході примусового виконання виконавчого провадження № 64742951 з примусового виконання виконавчого напису в період з 05.03.2021 року по 11.10.2021 року з доходів боржника, у складі зведеного виконавчого провадження, приватним виконавцем виконавчого округу Черкаської області Чупис Т.П., було відраховано з заробітної плати позивача та перераховано кошти в сумі 11 390 грн., які в подальшому було розподілено та перераховано у відповідності до вимог ст.ст. 45-47 Закону України «Про виконавче провадження» наступним чином, а саме: 500 грн. - витрати виконавчого провадження; 990 грн. - основна винагорода приватного виконавця; 9900 грн. - борг на користь стягувана ТОВ «ФК «Профіт Капітал».

При цьому, 11.10.2021 року, як вбачається з постанови про закінчення виконавчого провадження, приватний виконавець виносить вказану постанову з підстав фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Разом з цим, заборгованість за договором позики № 8664466 від 03.01.2020, була спірною, тому нею було подано до суду позов про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

19.10.2021 року Соснівським районним судом м. Черкаси у справі № 712/4425/21, за позовом ОСОБА_2 до ТОВ «Фінансова компанія» «Профіт Капітал», треті особи: приватний виконавець виконавчого округу Черкаської області Чупис Т.П., про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, було ухвалено заочне рішення суду, яким визнано таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис Приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горая Олега Станіславовича від 25 січня 2021 року та зареєстрований в реєстрі за № 12445, про стягнення з ОСОБА_3 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал» заборгованості за Кредитним договором № 8664466 від 03 січня 2020 року в сумі 9 900 грн.

19.11.2021 року вказане заочне рішення Соснівського районного суду м. Черкаси набрало законної сили

В зв`язку з чим, вважає, що стягнуті з неї на користь ТОВ «ФК «Профіт Капітал» кошти в

сумі 9 900 грн. за скасованим судом виконавчим, підлягають поверненню, які необхідно стягнути з відповідача, а кошти отримані приватним виконавцем як винагорода за виконання скасованого виконавчого напису слід також стягнути з останнього на її користь.

12 січня 2022 року ухвалою суду було відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін та призначено судове засідання.

02 лютого 2022 року відповідачем приватним виконавцем подано до суду відзив на позовну заяву.

15 лютого 2022 року відповідачем ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал» подано відзив на позовну заяву.

Позивач до судового засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала та просила їх задоволити.

Представник відповідача ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал» до судового засідання не з`явився, у відзиві на позовну заяву просив проводити розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги не визнав та просив у їх задоволенні відмовити.

Відповідач Приватний виконавець виконавчого округу Черкаської області Чупис Т.П. до судового засідання не з`явилася, у відзиві на позовну заяву проти задоволення позовних вимог щодо неї заперечувала та просила у їх задоволенні відмовити.

У зв`язку з неявкою сторін фіксація технічними засобами відповідно до ч. 2 ст.247 ЦПК України не здійснювалася.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами цивільного законодавства.

Судом встановлено, що 25 січня 2021 року Приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. було здійснено виконавчий напис, яким звернуто стягнення з ОСОБА_3 , яка є боржником за Кредитним договором 8664466 від 03 січня 2020 року, укладеним з ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів", правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі Договору Відступлення Прав Вимоги за кредитними договорами 03042017 від 03 квітня 2017 є ТОВ "Фінансова компанія "Профіт Капітал", заборгованість за Кредитним договором 8664466 від 03 січня 2020 року. Строк платежу за Кредитним договором 8664466 від 03 січня 2020 року настав. Боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 11 червня 2020 року по 06 січня 2021 року. Сума заборгованості складає 9 900 грн., в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 5 000 грн., прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом становить 4 900 грн.

05.03.2021 року, приватним виконавцем відкрито виконавче провадження з виконання вказаного виконавчого напису, а також винесені постанови про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження та про стягнення з боржника основної винагороди.

В подальшому, даний виконавчий напис було об`єднано у зведене виконавче провадження № 64743800, в ході виконання якого було винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату боржника, яка була направлена на виконання до бухгалтерії ТОФ «Сільпо-Фуд» до м. Київ, вул. Бутлерова 1, для здійснення відрахування з заробітної плати.

В ході примусового виконання виконавчого провадження № 64742951 з примусового виконання виконавчого напису в період з 05.03.2021 року по 11.10.2021 року з доходів боржника, у складі зведеного виконавчого провадження, приватним виконавцем виконавчого округу Черкаської області Чупис Т.П., було відраховано з заробітної плати позивача та перераховано кошти в сумі 11 390 грн., які в подальшому було розподілено та перераховано у відповідності до вимог ст.ст. 45-47 Закону України «Про виконавче провадження» наступним чином, а саме: 500 грн. - витрати виконавчого провадження; 990 грн. - основна винагорода приватного виконавця; 9900 грн. - борг на користь стягувана ТОВ «ФК «Профіт Капітал».

При цьому, 11.10.2021 року, як вбачається з постанови про закінчення виконавчого провадження, приватним виконавцем винесено вказану постанову з підстав фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

19.10.2021 року Соснівським районним судом м. Черкаси у справі № 712/4425/21, за позовом ОСОБА_2 до ТОВ «Фінансова компанія» «Профіт Капітал», треті особи: приватний виконавець виконавчого округу Черкаської області Чупис Т.П., про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, було ухвалено заочне рішення суду, яким визнано таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис Приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горая Олега Станіславовича від 25 січня 2021 року та зареєстрований в реєстрі за № 12445, про стягнення з ОСОБА_3 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал» заборгованості за Кредитним договором № 8664466 від 03 січня 2020 року в сумі 9 900 грн.

19.11.2021 року вказане заочне рішення Соснівського районного суду м. Черкаси набрало законної сили

Відповідно до ст.1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4)відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Характерною особливістю кондикційних зобов`язань є те, що підстави їх виникнення мають широку сферу застосування: зобов`язання можуть виникати як із дій, так і з подій, причому з дій як сторін зобов`язання, так і третіх осіб, із дій як запланованих, так і випадкових, як правомірних, так і неправомірних. Крім того, у кондикційному зобов`язанні не має правового значення, чи вибуло майно з володіння власника за його волею або всупереч його волі, чи є набувач добросовісним або недобросовісним.

Аналіз норм статті 1212 ЦК України дає підстави для висновку, що кондикційне зобов`язання виникає за наявності таких умов: а) набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); б) набуття чи збереження майна відбулося за відсутності достатньої правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.

Сутність зобов`язання із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави полягає у вилученні в особи - набувача частини її майна, що набута поза межами правової підстави, у випадку якщо правова підстава переходу відпала згодом, або взагалі без неї - якщо майновий перехід не ґрунтувався на правовій підставі від самого початку правовідношення, та передання майна тій особі - потерпілому, яка має належний правовий титул на нього.

Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 08 вересня 2021 року у справі № 201/6498/20, від 08 вересня 2021 року у справі № 206/2212/18, від 28 січня 2020 року у справі № 910/16664/18, від 06 березня 2019 року у справі № 910/1531/18.

Конструкція статті 1212 ЦК України, як і загалом норм глави 83 цього Кодексу, свідчить про необхідність установлення так званої абсолютної безпідставності набуття (збереження) майна не лише в момент його набуття (збереження), а й станом на час розгляду спору.

Особа, яка внаслідок правомірних або неправомірних дій або подій безпідставно набула майно в результаті невигідних наслідків для іншої особи, зобов`язана повернути таке майно цій особі на підставі статті 1212 ЦК України. Будь-яке набуття (збереження) майна визнається безпідставним, якщо особа, що збагатилася, не мала права на отримання майна за рахунок потерпілого, або у разі, коли потерпілий не погоджувався на настання не вигідних для себе наслідків. Не має права на збагачення особа, що отримала його за недійсним актом, судовим рішенням або недіючою нормою права. Збагачення є безпідставним, якщо потерпілий сам надав його для мети, що не була досягнена, або з очікуванням, яке не справдилося.

Судовий акт про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, який набрав законної сили і за яким відбулося повне або часткове виконання є правовою підставою для виникнення зобов`язання з повернення майна, що набуто без достатньої правової підстави, оскільки з моменту ухвалення такого судового акту правова підстава вважається такою, що відпала. Відповідно до статті 1212 ЦК України у такому разі набувач такого майна з моменту набрання судовим актом законної сили, зобов`язаний повернути потерпілому все отримане майно.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Таким чином, оскільки судом встановлено, що виконавчий напис нотаріуса був вчинений без правових на те підстав, суд вважає, що набуття коштів відповідачем на підставі такого виконавчого напису, є абсолютно безпідставним як на час набуття, так і на моменту розгляду справи, а тому вважає за необхідне стягнути з ТОВ «ФК «Профіт Капітал» на користь позивача безпідставно набуті кошти в розмірі 9 900 грн.

Вирішуючи позовні вимоги про стягнення з приватного виконавця безпідставно отриманих коштів, що складаються з розміру основної винагороди в сумі 990 грн. та витрат виконавчого провадження в сумі 500 грн., що разом складає 1 490 грн., суд виходить з наступного.

Згідно ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно ст.42 Закону України «Про виконавче провадження» кошти виконавчого провадження складаються з: 1)виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця; 2) авансового внеску стягувача; 3) стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження.

Як випливає із змісту ч. 2 ст. 42 Закону України «Про виконавче провадження», витратами виконавчого провадження є витрати органів державної виконавчої служби та приватного виконавця, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень.

У відповідності до ч. 3 ст. 42 витрати виконавчого провадження органів державної виконавчої служби здійснюються за рахунок коштів Державного бюджету України та коштів виконавчого провадження, зазначених у пунктах 2 і 3 частини першої цієї статті.

Витрати виконавчого провадження приватних виконавців здійснюються за рахунок авансового внеску стягувача, стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження. Витрати виконавчого провадження можуть здійснюватися приватним виконавцем за рахунок власних коштів.

З наведеного положення законодавства про виконавче провадження слідує, що витрати виконавчого провадження це видатки, що нерозривно пов`язані із здійсненням виконавчого провадження і призвані забезпечувати роботу його механізмів, вчинення виконавчих дій, прийняття рішень та застосування заходів забезпечення виконавчого провадження.

У зв`язку з викладеним суд не вбачає в понесених під час здійснення виконавчого провадження з виконання виконавчого напису витратах ознак безпідставно набутого майна.

При цьому суд враховує, що вказані суми ніколи не належали позивачу, тому не можуть бути витребувані у приватного виконавця, оскільки однією з обов`язкових ознак набуття або збереження майна без достатньої правової підстави є належність цього майна потерпілому, статус якого за умови встановлення ознак безпідставно набутого майна мав би позивач.

У відповідності до ч. 7 ст. 31 Закону приватний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення основної винагороди, в якій наводить розрахунок та зазначає порядок стягнення основної винагороди приватного виконавця (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

З урахуванням того, що основна винагорода є платою за вчинення виконавчих дій, що здійснювалися на належній правовій підставі (постанова про відкриття провадження, постанова про стягнення основної винагороди), і ця підстава згодом не відпала, оскільки вказані постанови не визнані протиправними та не скасовані, суд не вбачає підстав для застосування положень глави 83 ЦК України і при розв`язанні цієї вимоги та вважає, що позивачу для стягнення означених сум належить застосувати інший спосіб захисту права.

Таким чином, вимоги позивача про стягнення на його користь з приватного виконавця безпідставно набутих коштів на суму 1 490 грн. не підлягають задоволенню, оскільки такі грошові кошти не можуть вважатися безпідставно набутими, адже це є витрати виконавчого провадження та основна винагорода виконавця, а підставою набуття коштів були постанова приватного виконавця про стягнення з боржника основної винагороди і постанова про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, винесені приватним виконавцем у межах здійснення нею виконавчого провадження і в межах її повноважень, передбачених Законом України «Про виконавче провадження», які в установленому законом порядку оскаржені до суду не були.

Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача ТОВ «ФК «Профіт Капітал» на користь позивача підлягають стягненню документально підтверджені понесені витрати по сплаті судового збору в сумі 908 грн. пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу в сумі 6 000 грн., слід зазначити наступне.

У відповідності до ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Відповідно до ч. 1 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Згідно із зазначеною вище нормою склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входять до предмету доказування по справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки).

Частиною 3 ст. 137 ЦПК України передбачено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги

В порушення вказаних норм ЦПК України позивачем до суду не надано жодного доказу на підтвердження понесених ним витрат на правничу допомогу.

Згідно положень ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб`єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Відповідно до роз`яснень, що містяться в п.48 постанови №10 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Разом з тим, відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Так, позивачем не надано доказів в обґрунтування заявленої суми витрат на правову допомогу.

Разом з тим, суд звертає увагу на те, що в матеріалах справи мається ордер на надання правничої допомоги адвокатом Руднічуком Д.В., позовна заява та заяви подані в межах даної цивільної справи, подані до суду, також підписані адвокатом, як представником позивача.

При цьому, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

А тому, враховуючи фактичний обсяг наданої правничої допомоги, кількість судових засідань, з врахуванням вимог розумності і справедливості, суд прийшов до висновку про часткове задоволення вимоги про стягнення витрат на правничу допомогу в сумі 3000 грн., які слід стягнути з відповідача ТОВ «ФК «Профіт Капітал» на користь позивача.

Керуючись ст.ст.12,13,259,263-265,268 ЦПК України ЦПК України, ст.ст. 1212 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задоволити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінасова компанія «Профіт Капітал», адреса: Київ, вул. Набережна Лугова 8, , на користь ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 , безпідставно отримані кошти в сумі 9 900 грн., витрати по сплаті судового збору в сумі 908 грн. та витрати на правову допомогу в сумі 3 000 грн., а всього 13 308 грн.

В решті позову відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

ГОЛОВУЮЧИЙ: