Справа № 297/497/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2022 року м. Берегове

Берегівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого МИХАЙЛИШИН В. М., за участю секретаря Мартинишин О.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ОПЕРАТОР ГАЗОРОЗПОДІЛЬНОЇ СИСТЕМИ «ЗАКАРПАТГАЗ» про визнання незаконним та скасування наказу,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Берегівського районного суду Закарпатської області із позовною заявою до АТ «ЗАКАРПАТГАЗ» про визнання незаконним та скасування наказу голови правління АТ «ЗАКАРПАТГАЗ» від 04 листопада 2021 року № 14-С «Про накладення дисциплінарного стягнення». Також, позивач просить стягнути з відповідача понесені ним судові витрати.

Позовна заява мотивована тим, що наказом голови правління АТ «ЗАКАРПАТГАЗ» від 04 листопада 2021 року № 14-С на позивача накладено дисциплінарне стягнення у вигляді догани. Згідно доповідної записки головного інженера управління експлуатації АТ «ЗАКАРПАТГАЗ» Водзінського В.С. від 21.10.2021 року № Сз-1306-1021 майстер групи ГРП/ШРП Берегівської дільниці Маргітич М.Ю. порушив вимоги п. 2.11 розділу V Правил безпеки систем газопостачання, затверджених наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 15.05.2015 року № 285, пунктів 3.2.6, 3.2.7, 3.2.8, 3.2.10 Положення про порядок проведення навчання і перевірки знань з питань охорони праці АТ «ЗАКАРПАТГАЗ», затвердженого наказом голови правління АТ «ЗАКАРПАТГАЗ» від 08.05.2020 року № 01Но-7-0520, пунктів 2.1, 2.5, 2.9, 2.17, 2.18, 2.20, 3.1 розділу 5 посадової інструкції.

Із вказаної доповідної записки вбачається, що при проведенні перевірки якості внесення в геоінформаційну систему регламентних робіт з технічного обслуговування ГРП/ШРП були виявлені суттєві розбіжності між запланованими та внесеними роботами в геоінформаційну систему за вересень 2021 року по Берегівській дільниці. Причиною стало несвоєчасне надання майстром групи ГРП/ШРП Берегівської дільниці Маргітичом М.Ю. виконаних добових завдань провідному інженеру сектору геоінформаційної системи Берегівської дільниці ОСОБА_2 для внесення їх у геоінформаційну систему АТ «ЗАКАРПАТГАЗ».

Разом з цим, позивач вказує, що з 06 по 16 вересня 2021 року він хворів, тому апріорі не міг виконати добові завдання за вересень 2021 року.

Також, позивач вказує на те, що він був переведений на посаду майстра групи ГРП/ШРП служби експлуатації систем газопостачання управління експлуатації АТ «ЗАКАРПАТГАЗ» (віддалене робоче місце, м. Берегово), на підставі наказу (розпорядження) голови правління АТ «ЗАКАРПАТГАЗ» про переведення на іншу роботу від 05.05.2021 року № 801-ОС. З того часу минуло вже майже дев`ять місяців, однак відповідач досі не ознайомив позивача з його посадовою інструкцією. Тобто, ОСОБА_1 не міг порушити вимоги посадової інструкції.

Враховуючи наведене, позивач вважає, що відповідач притягнув його до дисциплінарної відповідальності за порушення посадової інструкції, які він не вчиняв.

Крім цього, ОСОБА_1 зазначив, що із доповідної записки, яка стала підставою для видання відповідачем оспорюваного наказу не зазначено в чому саме полягає порушення вимог пункту 2.11 розділу V Правил безпеки систем газопостачання, затверджених наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 15.05.2015 року № 285.

З оспорюваного наказу вбачається також, що відповідач притягнув позивача до дисциплінарної відповідальності за порушення трудової дисципліни. Однак, у наказі відсутні норми законодавства, за яких позивача притягнуто до відповідальності.

У зв`язку з наведеним ОСОБА_1 звернувся до суду із даною позовною заявою.

Ухвалою Берегівського районного суду Закарпатської області від 08.02.2022 року відкрито провадження у справі та призначено до підготовчого судового засідання (а.с. 18-19).

30 березня 2022 року до Берегівського районного суду Закарпатської області надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить відмовити у задоволенні позову повністю. Зокрема, у відзиві зазначено, що позивач працює в АТ «ЗАКАРПАТГАЗ» з 2001 року та за цей час займав різні посади. 01.10.2020 року позивача переведено з посади диспетчера газового господарства Берегівської дільниці служби експлуатації систем газопостачання Мукачівського відділення на посаду майстра групи ГРП/ШРП Берегівської дільниці служби експлуатації систем газопостачання Мукачівського відділення ПАТ «Закарпатгаз». При переведенні позивач ознайомився із посадовою інструкцією майстра групи ГРП/ШРП служби експлуатації систем газопостачання відділення ПАТ «Закарпатгаз», затверджену наказом голови правління № 01.5.1Но-17-0418 від 02.04.2018 року, що не оспорюється і позивачем.

05.05.2021 року у зв`язку з реорганізацією на підставі заяви позивача від 09.03.2021 року його переведено з посади майстра групи ГРП/ШРП Берегівської дільниці служби експлуатації систем газопостачання Мукачівського відділення ПАТ «Закарпатгаз» на посаду майстра групи ГРП/ШРП служби експлуатації систем газопостачання управління експлуатації АТ «ЗАКАРПАТГАЗ», фактично його трудова функція, робоче місце та вcі посадові обов`язки залишились незмінними.

Після переведення, позивач фактично продовжив виконувати ту ж саму роботу, і ті самі посадові обов`язки майстра групи ГРП/ШРП на тому самому підприємстві і в тій же місцевості. Для позивача змінилось тільки підпорядкування з Берегівської дільниці служби експлуатації систем газопостачання Мукачівського відділення ПАТ «Закарпатгаз» на службу експлуатації систем газопостачання управління експлуатації АТ «ЗАКАРПАТГАЗ», що стало наслідком зміни організаційної структури. Як зазначає відповідач, трудове законодавство не передбачає обов`язку роботодавця повторно ознайомлювати працівника із посадовою інструкцією.

Також, відповідач зазначив, що позивач перебував на лікарняному тільки 9 робочих днів, 13 робочих днів він зобов`язаний був виконувати свої трудові обов`язки.

Так, в службовій записці від 21.10.2021 року головним інженером при проведенні перевірки була виявлена суттєва розбіжність між запланованими та внесеними роботами в ГІС за вересень 2021 року по Берегівській дільниці. За результатами перевірки визнано незадовільною роботу майстра групи ГРП/ШРП ОСОБА_1 , повністю відсутня організація та контроль за роботою групи зі сторони майстра групи ГРП/ШРП, виходячи із чого до ОСОБА_1 необхідно застосувати міри дисциплінарного стягнення.

Позивач, отримавши вимогу та ознайомившись з нею не скористався правом на подання пояснень та усно відмовився поставити підпис про ознайомлення з нею та надати пояснення чи повідомлення про відмову від надання пояснень у письмовій формі. Про, що складено акт про відмову від надання письмових пояснень від 01.11.2021 року.

Крім цього, відповідач вважає, що вина позивача у вчиненні ним дисциплінарного проступку є підтвердженою та не спростовується викладеними у позові обставинами.

Також, відповідач зазначив, що у долученій до позовної заяви розрахунковій квитанції від 30.12.2021 року №65Ц/21 вбачається, що адвокат Пуканич Е.В. надав послуги з аналізу законодавства та судової практики з метою надання правової допомоги 6 годин вартістю 3000,00 гривень та послуги щодо складення позовної заяви про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню 6 годин вартістю 3000,00 гривень. Однак, предметом позову є визнання незаконним та скасування наказу голови правління від 04.11.2021 року №14-С. Тобто,заявлена сума послуг на правову допомогу в розмірі 3000,00 гривень оплачена 30.12.2021 року і стосується позовної заяви про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Таким чином, заявлений позивачем розмір судових витрат на правову допомогу є безпідставним так як не стосується даної справи (а.с. 37-61).

Ухвалою Берегівського районного суду Закарпатської області від 11.05.2022 року закрито підготовче засідання та справу призначено до розгляду по суті (а.с.75-77).

Позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Пуканич Е.В. в судове засідання не з`явились, про місце, дату і час розгляду справи були повідомлені належним чином. При цьому, позивачем було подано заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав, проти заочного розгляду справи не заперечив (а.с. 64).

Крім цього, 27 липня 2022 року представником позивача адвокатом Пуканич Е.В. було подано клопотання про приєднання до матеріалів справи розрахункової квитанції від 30.12.2021 року № 65Ц/21 (а.с. 85-86).

Представник відповідача АТ «ЗАКАРПАТГАЗ» в судове засідання не з`явився, про місце, дату і час розгляду справи був повідомлений належним чином. Зокрема, в телефонному режимі представника відповідача за довіреністю адвоката Федоричко М.М. було повідомлено про судове засідання, яке відкладено на 27.07.2022 року про, що складено відповідну довідку.

Окремою ухвалою суду від 27.07.2022 року було відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача адвоката Федоричко М.М. про проведення судових засідань у режимі відеоконференції через безпідставність та необгрунтованість обставин необхідності проведення судових засідань в режимі відеоконференції.

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно із ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, визнаних судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно із ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмету доказування.

Згідно із ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Стаття 43 Конституції України зазначає, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Судом встановлено, що відповідно до наказу (розпорядження) голови правління АТ «ЗАКАРПАТГАЗ» про переведення на іншу роботу від 05.05.2021 року № 801-ОС ОСОБА_1 було переведено з посади майстра групи ГРП/ШРП Берегівської дільниці служби експлуатації систем газопостачання Мукачівського відділення на посаду майстра групи ГРП/ШРП служби експлуатації систем газопостачання управління експлуатації АТ «ЗАКАРПАТГАЗ» (віддалене робоче місце, м. Берегово) на підставі заяви ОСОБА_1 від 09.03.2021 року, згідно ст. 32 КЗпП України.

Так, відповідно до ст. 32 КЗпП України, переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, а також переведення на роботу на інше підприємство, в установу, організацію або в іншу місцевість, хоча б разом з підприємством, установою, організацією, допускається тільки за згодою працівника, за винятком випадків, передбачених у статті 33 цього Кодексу та в інших випадках, передбачених законодавством.

Відповідно до положень ст. 139 КЗпП України, працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержуватися трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.

Частина 1 ст. 147 КЗпП України визначає, що за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана; звільнення.

Стаття 149 КЗпП України визначає, що до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.

Дисциплінарний проступок визначається як винне невиконання чи неналежне виконання працівником своїх трудових обов`язків. Складовими дисциплінарного проступку є дії (бездіяльність) працівника, порушення або неналежне виконання покладених на працівника трудових обов`язків, вина працівника, наявність причинного зв`язку між діями (бездіяльністю) і порушенням або неналежним виконанням покладених на працівника трудових обов`язків.

Недоведеність хоча б одного з цих елементів виключає наявність дисциплінарного проступку.

До застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, а також обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку (ст. 149 КЗпП України).

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені у постановах Верховного Суду.

Як зазначено Верховним Судом у постанові від 22 липня 2020 року у справі № 554/9493/17, провадження № 61-38286св18, ознакою порушення трудової дисципліни є наявність проступку в діях або бездіяльності працівника.

Саме на роботодавцеві лежить обов`язок надати докази фактів винного вчинення працівником дисциплінарного проступку. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати всі обставини, за яких вчинено проступок. Для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності в обов`язковому порядку має бути встановлена вина як одна із важливих ознак порушення трудової дисципліни. За відсутності вини працівник не може бути притягнутий до дисциплінарної відповідальності.

Крім того, у вищезазначеній постанові, Верховний Суд зазначив про те, що при розгляді справ про накладення дисциплінарних стягнень за порушення трудової дисципліни судам необхідно з`ясовувати, в чому конкретно проявилося порушення, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарного стягнення, зокрема, чи враховані обставини, за яких вчинено проступок.

Для правомірного накладення дисциплінарного стягнення роботодавцем необхідна наявність сукупності таких умов: порушення має стосуватися лише тих обов`язків, які є складовими трудової функції працівника чи випливають з правил внутрішнього трудового розпорядку. Невиконання чи неналежне виконання працівником трудових обов`язків має бути винним, скоєним без поважних причин умисно або з необережності.

Посадова інструкція це документ, що визначає організаційно-правове становище працівника в структурному підрозділі, що забезпечує умови для його ефективної праці, визначає завдання, права і обов`язки, відповідальність працівника при виконання ним роботи на певній посаді (за професією).

Конкретний перелік посадових обов`язків визначається посадовими інструкціями працівників усіх категорій, які розробляють і затверджують на основі типової кваліфікаційної характеристики роботодавці, ураховуючи конкретні завдання та обов`язки, функції, права, відповідальність працівників різних груп та особливості штатного розпису підприємства, установи, організації (Лист Міністерства соціальної політики України від 25.12.2013 р. № 564/13/116-13).

З метою приведення кваліфікаційних характеристик професій працівників, що є загальними для всіх видів економічної діяльності, у відповідність до вимог Законів України «Про вищу освіту», «Про професійно-технічну освіту» та Класифікатора професій ДК 003-95, розроблено Довідник кваліфікаційних характеристик професій працівників, затвердженого Наказ Міністерства праці та соціальної політики України 29.12.2004 № 336.

Пунктом 6 даного Довідника кваліфікаційних характеристик професій працівників, визначено, що конкретний перелік посадових обов`язків визначається посадовими інструкціями керівників, професіоналів, фахівців, технічних службовців, які розробляють і затверджують на основі Довідника, роботодавці, ураховуючи конкретні Завдання та обов`язки, функції, права, відповідальність працівників цих груп та особливості штатного розпису підприємства, установи, організації.

Згідно з абзацами 3-6 Листа Міністерства праці та соціальної політики України №36-508 від 03.10.2005 «Посадові інструкції працівників», конкретний перелік посадових обов`язків визначається посадовими інструкціями керівників, професіоналів, фахівців, технічних службовців, які розробляють і затверджують на основі Довідника роботодавці, ураховуючи конкретні завдання та обов`язки, функції, права, відповідальність працівників цих груп та особливості штатного розпису підприємства, установи, організації. Посадові інструкції повинні відображати повний перелік завдань та обов`язків, повноважень і відповідальності, у разі потреби мати необхідні пояснення, а всі терміни чіткі визначення. Посадові інструкції, після їх затвердження керівником підприємства, організації, установи або за дорученням його заступниками, обов`язково доводяться до працівника під розписку. Посадові інструкції складаються для працівників усіх посад, що зазначені в штатному розписі. Виняток можуть становити окремі керівники, правове положення яких визначено в Статуті (Положенні) підприємства, установи, організації або відповідного підрозділу, де зазначено основні завдання, обов`язки, права і відповідальність за виконання покладених на них функцій.

Відтак, у розумінні чинного законодавства, посадова інструкція є організаційним документом, у якому визначено коло завдань, прав та обов`язків працівника відповідної посади, а також відповідальність за невиконання чи неналежне виконання таких завдань.

Обов`язок щодо затвердження та доведення до відома працівника, а також щодо контролю додержання працівником посадової інструкції покладено на керівника підприємства, установи чи організації.

Крім того, пунктом 1 частини 1 статті 29 КЗпП України, на власника або уповноваженого ним органу покладено обов`язок до початку роботи працівника за укладеним трудовим договором (крім трудового договору про дистанційну роботу) роз`яснити працівникові його права і обов`язки та поінформувати під розписку про умови праці, наявність на робочому місці, на якому він працюватиме, небезпечних і шкідливих виробничих факторів, які ще не усунуто, та можливі наслідки їх впливу на здоров`я, його права на пільги і компенсації за роботу в таких умовах відповідно до законодавства і колективного договору.

Як зазначено у Листі Міністерства соціальної політики України від 25.12.2013 р. № 564/13/116-13, «оскільки посадові інструкції працівників підприємств, установ, організацій вводяться з метою чіткого визначення вимог, що ставляться до певного працівника, наділення його необхідними правами та підвищення відповідальності за доручену ділянку роботи, то відсутність посадових інструкцій на посади, що передбачаються у штатному розписі, слід вважати порушенням вимог законодавства про працю, за яке роботодавець може нести адміністративну відповідальність згідно з частиною першою статті 41 Кодексу України про адміністративні правопорушення».

Разом з цим, до матеріалів справи долучено копію посадової інструкції майстра групи ГРП/ШРП дільниці служби експлуатації систем газопостачання відділення ПАТ «Закарпатгаз», затверджену наказом голови правління ПАТ «Закарпатгаз» від 02.04.2018 року № 01.5.1Но-17-0418. Із вказаною посадовою інструкцією 01.10.2020 року був ознайомлений позивач ОСОБА_1 (а.с. 7-10).

При цьому, суд констатує, що вказана посадова інструкція передбачає визначення вимог, що ставляться до працівника майстра групи ГРП/ШРП дільниці служби експлуатації систем газопостачання відділення ПАТ «Закарпатгаз».

Позаяк, ОСОБА_1 05.05.2021 року був переведений в межах однієї організації, а саме АТ «ЗАКАРПАТГАЗ». Тобто, з моменту ознайомлення позивача із вищевказаною посадовою інструкцією мала місце реорганізація товариства.

Відповідно до частини третьої ст. 36 КЗпП України, у разі реорганізації підприємства, установи , організації (злиття, приєднання, перетворення) дія трудового договору працівника продовжується. Зміна підпорядкованості підприємства, установи, організації не припиняє дії трудового договору, і в новій організації зберігаються трудові відносини з працівниками (частина друга ст. 36 КЗпП). У цьому разі накази (розпорядження, постанови) про продовження трудових відносин не видаються.

Якщо структура організації зазнає істотних змін (з`являються нові структурні підрозділи), доцільно затвердити і ввести в дію новий штатний розпис, який має затвердити керівник.

Для всіх посад, зазначених у штатному розписі, складаються посадові (робочі) інструкції. Їх слід розробити і затвердити в новій установі, оскільки вони мають бути взаємопов`язаними, аби не допустити дублювання функцій працівників. Посадові (робочі) інструкції затверджуються керівником установи, після чого доводяться до працівника під розписку.

Разом з тим, відповідачем не підтверджено навіть факт ознайомлення ОСОБА_1 із посадовою інструкцією майстра групи ГРП/ШРП Берегівської дільниці служби експлуатації систем газопостачання Мукачівського відділення після реорганізації товариства.

Отже, твердження відповідача про відсутність необхідності повторно ознайомлювати позивача з посадовою інструкцією необґрунтовані та не спростовані належними і допустимими доказами.

Судом також встановлено, що у доповідній записці від 21.10.2021 року, яка стала підставою для накладення на ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення, вказано посаду позивача як майстер групи ГРП/ШРП Берегівської дільниці. Тоді як, з 05.05.2021 року ОСОБА_1 був переведений на посаду майстра групи ГРП/ШРП служби експлуатації систем газопостачання управління експлуатації АТ «ЗАКАРПАТГАЗ» (віддалене робоче місце, м. Берегово).

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що накладення на позивача ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у виді догани є безпідставним. Так як, доповідна записка складена відносно майстра групи ГРП/ШРП Берегівської дільниці, а не майстра групи ГРП/ШРП служби експлуатації систем газопостачання управління експлуатації АТ «ЗАКАРПАТГАЗ» (віддалене робоче місце, м. Берегово), яку займає позивач.

З поміж іншого, суд констатує, що долучені до відзиву відповідачем копії документів не підтверджують факт порушення вимог посадової інструкції ОСОБА_1 , призначеного 05.05.2021 року на посаду майстра групи ГРП/ШРП служби експлуатації систем газопостачання управління експлуатації АТ «ЗАКАРПАТГАЗ» (віддалене робоче місце, м. Берегово).

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно до ч. 1, ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову на відповідача.

Згідно висновку постанови Верховного Суду від 23 листопада 2020 року у справі № 638/7748/18 при стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність) або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного до договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Так, до матеріалів справи позивачем долучено ордер на надання правничої (правової) допомоги до договору про надання правової допомоги № 65Ц/21 від 30.12.2021 року; договір про надання правової допомоги № 65Ц/21 від 30.12.2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до АТ «ЗАКАРПАТГАЗ» про визнання незаконним та скасування наказу (а.с. 66-72); розмір гонорару представника за надання правової допомоги до договору про надання правової допомоги № 65Ц/21 від 30.12.2021 року, що становить 6000,00 гривень (а.с. 73).

Крім того, позивачем 27 липня 2022 року долучено розрахункову квитанцію за договором про надання правової допомоги № 65Ц/21 від 30.12.2021, згідно якого встановлено, що аналіз законодавства та судової практики з метою надання правової допомоги (6 годин) становить 3000,00 гривень; складання позовної заяви про визнання незаконним та скасування наказу (6 годин) становить 3000,00 гривень (а.с. 86).

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Так, у позовній заяві було поставлено питання щодо стягнення з відповідача понесених позивачем судових витрат.

Позивачем та його представником, в межах строків, визначених нормами ЦПК України, було подано суду докази щодо підтвердження витрат понесених позивачем на правову допомогу.

Отже, посилання представника відповідача про неналежне підтвердження понесених позивачем витрат на правову допомогу є необґрунтованим, а тому витрати пов`язані з наданням правової допомоги слід стягнути з відповідача у розмірі 6000,00 гривень.

Враховуючи вищенаведене, оскільки відповідачем не спростовано належними та допустимими доказами зазначені позивачем обставини, суд приходить до висновку, що позовну заяву ОСОБА_1 слід задовольнити в повному обсязі.

Керуючись ст. 43 Конституції України, ст.ст. 29, 32, 36, 41, 43, 139, 147, 149, 232, 233 КЗпП України, ст.ст. 4, 12, 13, 81, 137, 141, 263, 264, 265, 354, 355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ОПЕРАТОР ГАЗОРОЗПОДІЛЬНОЇ СИСТЕМИ «ЗАКАРПАТГАЗ» (м. Ужгород, вул. Погорєлова, буд. 2, ) про визнання незаконним та скасування наказу задовольнити.

Визнати незаконним та скасувати наказ голови правління АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ОПЕРАТОР ГАЗОРОЗПОДІЛЬНОЇ СИСТЕМИ «ЗАКАРПАТГАЗ» від 04 листопада 2021 року № 14-С «Про накладення дисциплінарного стягнення».

Стягнути з АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ОПЕРАТОР ГАЗОРОЗПОДІЛЬНОЇ СИСТЕМИ «ЗАКАРПАТГАЗ» в користь ОСОБА_1 судові витрати за надання правової допомоги у розмірі 6000 (шість тисяч) гривень 00 копійок.

Стягнути з АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ОПЕРАТОР ГАЗОРОЗПОДІЛЬНОЇ СИСТЕМИ «ЗАКАРПАТГАЗ» в користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) гривні 40 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга може бути подана до Закарпатського апеляційного суду.

Суддя Віталій МИХАЙЛИШИН