Справа № 289/2280/21
Номер провадження 2/289/109/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.09.2022 м. Радомишль

Радомишльський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого судді Кириленка О.О.,

за участю секретаря судового засідання Шуба В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Радомишль за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «ОПЕРАТОР ГАЗОРОЗПОДІЛЬНОЇ СИСТЕМИ «ЖИТОМИРГАЗ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за договором з розподілу природного газу у період з 01 січня 2020 року по 31 жовтня 2021 року в сумі 7910,68 грн., що складається з основного боргу в сумі 6692 грн., пені в сумі 193 грн. 82 коп., 3% річних в сумі 159 грн. 19 коп., інфляційних втрат в сумі 411 грн. 37 коп., компенсації в сумі 454 грн. 30 коп., а також судові витрати. Крім того, позивач просить повернути йому надлишково сплачений судовий збір в сумі 454 грн. Свої вимоги обґрунтовує тим, що між сторонами укладено Типовий договір розподілу природного газу, який затверджений постановою НКРЕКП №2498 від 30.09.2015. Вказаний договір є публічним та регламентує порядок і умови забезпечення цілодобового доступу споживача до газопостачальної системи, розподіл (переміщення) природного газу газорозподільною системою з метою його фізичної доставки до межі балансової належності об`єкта споживача та переміщення природного газу з метою фізичної доставки Оператором ГРМ обсягів природного газу до об`єктів споживачів, а також правові засади санкціонованого відбору природного газу з гарозорозподільної системи. Відповідач є побутовим споживачем природного газу, приєднаний до газорозподільної мережі, за період з 01.10.2018 по 30.09.2019 фактично спожив природного газу в об`ємі 2799,95 метрів кубічних, а з 01.10.2019 по 30.09.2020 2395,10 метрів кубічних. Величину річної замовленої потужності за об`єктом відповідача визначено на підставі фактичних обсягів спожитого газу за газовий рік, що передував розрахунковому календарному року. Відповідач допустив заборгованість за послуги, надані позивачем з розподілу природного газу у вказаному розмірі, яку добровільно погашати не бажає, що стало підставою для звернення до суду з наведеним позовом.

Ухвалою судді від 14.12.2021 справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала з тих же підстав та просила його задовольнити.

Відповідач згідно його відзиву (а.с. 138-141) і пояснень в судовому засіданні його представника позов не визнає, оскільки договір з розподілу газу він особисто не підписував, з тарифами не погоджувався. Пропозицій щодо укладення цього договору до нього від позивача не надходило. У повідомленнях позивача про сплату за період з січня 2020 року по жовтень 2021 року не зазначено жодної оферти чи посилання на Типовий договір розподілу природного газу, а є лише рекомендації куди можна безкоштовно передавати показники лічильника. Увагу суду звернено на той факт, що особовий рахунок № НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_1 відкрито на його ім`я на підставі договору про надання послуг з газопостачання природним газом №1903 від 04.09.2000, який був укладений безпосередньо з відповідачем. Згідно умов даного договору управління по експлуатації газового господарства взяло на себе зобов`язання безперервно постачати природний газ, забезпечувати технічне обслуговування газопроводів, газових приладів та пристроїв споживача, дворових газопроводів приватних будинків, а споживач зобов`язується оплачувати за надані послуги. Жодних умов щодо оплати за транспортування газу в договорі не обумовлено та не зазначено. Крім того, відповідач зазначив, що газопровід по якому здійснюється розподілення газоподібного палива до його будинку є приватною власністю його родини, оскільки він побудований за їх власні кошти.

Заслухавши пояснення учасників судового процесу, вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає повному задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідач є побутовим споживачем природного газу за адресою: АДРЕСА_1 та приєднаний до газорозподільної мережі.

З довідки АТ «ОПЕРАТОР ГАЗОРОЗПОДІЛЬНОЇ СИСТЕМИ «ЖИТОМИРГАЗ» від 19.11.2021 вбачається, що між АТ «ЖИТОМИРГАЗ» та відповідачем ОСОБА_1 діє Типовий договір розподілу природного газу. Відповідно до обліку по особовому рахунку № НОМЕР_1 відкритому на ім`я споживача ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , та за підсумками 2018-2019 років загальний об`єм спожитого природного газу складає 2799,95 м3, за 2019-2020 років - 2395 м3. Загальна сума заборгованості за період лютий 2020 жовтий 2021 становить 6692 грн. Заяви від ОСОБА_1 про припинення (розірвання) Типового договору розподілу природного газу, який укладений з АТ «ЖИТОМИРГАЗ», не надходили (а.с. 9).

Відповідно до розрахунку річної замовленої потужності та показників лічильника за вказаною адресою за період з 01 жовтня 2018 року по 30 вересня 2019 року відповідач фактично спожив природного газу в об`ємі 2799,95 метрів кубічних, а з 01 жовтня 2019 року по 30 вересня 2020 року 2395,10 метрів кубічних, що є річною замовленою потужністю об`єкта споживача (а.с. 36).

Згідно ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг належать комунальні послуги, зокрема послуги з постачання та розподілу природного газу.

Відповідно ст. 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є, зокрема, споживачі (індивідуальні та колективні); виконавці комунальних послуг. При цьому п. 1 ч. 2 цієї статті визначено, що виконавцями комунальних послуг, зокрема, послуг з постачання та розподілу природного газу є постачальник, який на підставі ліцензії провадить діяльність із постачання природного газу, та оператор газорозподільної системи, до якої приєднані об`єкти газоспоживання споживача.

Пунктом 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Статтею 4 Закону України «Про ринок природного газу» визначено, що державне регулювання ринку природного газу здійснює Регулятор у межах повноважень, визначених цим Законом та іншими актами законодавства.

Пунктом 32 ч. 1 ст. 1 вказаного Закону встановлено, що Регулятором є Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг.

Відповідно до ст. 40 Закону України «Про ринок природного газу» розподіл природного газу здійснюється на підставі та умовах договору розподілу природного газу в порядку, передбаченому кодексом газорозподільних систем та іншими нормативно-правовими актами. За договором розподілу природного газу оператор газорозподільної системи зобов`язується забезпечити замовнику послуги розподілу природного газу на період та умовах, визначених договором розподілу природного газу, а замовник зобов`язується сплатити оператору газорозподільної системи вартість послуг розподілу природного газу.

Типовий договір розподілу природного газу затверджується Регулятором. Оператор газорозподільної системи має забезпечити додержання принципу недискримінації під час укладення договорів розподілу природного газу з замовниками. Договір розподілу природного газу є публічним.

Згідно ч. 1, 2 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

На підставі ст. 41 Закону України «Про ринок природного газу» постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП) від 30 вересня 2015 року №2494 затверджено Кодекс газорозподільних систем.

Згідно з положеннями п. 1 глави 6 розділу VI Кодексу газорозподільних систем розрахунки споживача за послугу розподілу природного газу, що надається Оператором ГРМ за договором розподілу природного газу, здійснюються виходячи з величини річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача та оплачуються споживачем рівномірними частками протягом календарного року. Місячна вартість послуги розподілу природного газу визначається як добуток 1/12 річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача на тариф, встановлений Регулятором для відповідного Оператора ГРМ із розрахунку місячної вартості одного кубічного метра замовленої потужності.

Відповідно до пунктів 1.1., 1.3. Типового договору розподілу природного газу, затвердженої постановою НКРЕКП №2498 від 30 вересня 2015 року, цей договір є публічним та регламентує порядок і умови забезпечення цілодобового доступу Споживача до газорозподільної системи, розподіл (переміщення) природного газу газорозподільною системою з метою його фізичної доставки до межі балансової належності об`єкта Споживача та переміщення природного газу з метою фізичної доставки Оператором ГРМ обсягів природного газу до об`єктів споживачів, а також правові засади санкціонованого відбору природного газу з газорозподільної системи. Цей Договір є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог статей 633, 634, 641 та 642 Цивільного кодексу України на невизначений строк. Фактом приєднання Споживача до умов цього Договору (акцептування договору) є вчинення Споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти Договір, зокрема надання підписаної Споживачем заяви-приєднання за формою, наведеною у додатку 1 (для побутових споживачів) або у додатку 2 (для споживачів, що не є побутовими) до цього Договору, яку в установленому порядку Оператор ГРМ направляє Споживачу Інформаційним листом за формою, наведеною у додатку 3 до цього Договору, та/або сплата рахунка Оператора ГРМ, та/або документально підтверджене споживання природного газу.

Згідно ст. 57 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти, що визначають права і обов`язки громадян, мають бути доведені до відома населення у порядку, встановленому законом. Закони та інші нормативно-правові акти, що визначають права і обов`язки громадян, не доведені до відома населення у порядку, встановленому законом, є нечинними.

В свою чергу, постанову НКРЕКП №2498 від 30 вересня 2015 року було опубліковано в газеті «Офіційний вісник України» від 01.12.2015 №93, тобто доведено до відома населення України.

Постановою НКРЕКП від 07.10.2019 №2080 внесені зміни до Кодексу газорозподільних систем, Типового договору розподілу природного газу та Методики визначення тарифу на послуги розподілу природного газу.

Зазначеними змінами для споживачів з 01.01.2020 запроваджено новий порядок розрахунків за послуги з розподілу природного газу, зокрема, споживачі повинні сплачувати послуги з розподілу природного газу окремо від вартості спожитого газу.

В газеті «Урядовий кур`єр» від 28.12.2019 опубліковано постанову Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №3037 від 24.12.2019, якою встановлено тариф на послуги розподілу природного газу, при цьому зазначається, що постанова набирає чинності з 01.01.2020.

Водночас, відповідачем не була підписана заява-приєднання до умов договору, та не було сплачено рахунки Оператора ГРМ. Ці обставини не заперечуються сторонами.

Проте, фактом приєднання споживача ОСОБА_1 до умов договору розподілу природного газу, у відповідності до вимог пункту 7 Глави 3 Розділу VI Кодексу ГРС, є споживання природного газу, що також не заперечується відповідачем (а.с. 138-141) та підтверджується матеріалами справи, тому суд вважає доведеним приєднання (акцептування) останнього до умов Типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 №2498, оскільки він отримував послуги з постачання природного газу, а тому, відповідно, отримував і послуги з розподілу природного газу.

Абзацами 4, 5 пункту 5 глави 3 розділу VІ Кодексу газорозподільних систем визначено, що в разі незгоди споживача приєднуватися до умов договору розподілу природного газу споживач не має права використовувати природний газ із ГРМ та має право подати до оператора ГРМ письмову заяву про припинення розподілу природного газу на його об`єкт.

Як встановлено судом, відповідач заяв до оператора ГРМ про припинення розподілу природного газу не подавав.

Тобто, АТ ОПЕРАТОР ГАЗОРОЗПОДІЛЬНОЇ СИСТЕМИ «ЖИТОМИРГАЗ» виконував свої зобов`язання належним чином, надаючи відповідачу послуги з розподілу природного газу, натомість ОСОБА_1 , скориставшись наданими послугами та продовжуючи споживати природний газ, свої зобов`язання перед позивачем належним чином не виконував, а саме систематично не сплачував вартість отриманих ним послуг, внаслідок чого має заборгованість перед позивачем.

За нормами статей 526, 629 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання наступають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до наданих розрахунків позивача сума заборгованості за розподіл природного газу складає 6692 грн.

За змістом ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Отже, наявність факту невиконання відповідачем своїх зобов`язань перед позивачем щодо оплати наданих ним послуг з розподілу природного газу за Типовим договором розподілу природного газу є підставою для стягнення вказаного боргу.

У відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 1, 3 ст. 549 ЦК України).

У відповідності до п. 8.2. Типового договору розподілу природного газу у разі порушення Споживачем, що є побутовим, строків оплати за цим Договором він сплачує пеню в розмірі 0,01 відсотка суми боргу за кожен день прострочення. Загальний розмір нарахованої пені не може перевищувати 100 відсотків загальної суми боргу. Нарахування пені на заборгованість Споживачів, що є побутовими, здійснюється з 01 травня 2019 року. Нарахування пені здійснюється починаючи з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку здійснення оплати за цим Договором.

Пунктом 3 розділу 7 глави 6 Кодексу газорозподільних систем визначено, що якщо внаслідок несвоєчасної та/або неповної оплати послуг за договором розподілу природного газу Оператор ГРМ не здійснив припинення (обмеження) розподілу природного газу споживачу-боржнику через відмову в доступі до об`єкта споживача або на письмову вимогу Оператора ГРМ споживач самостійно не обмежив чи не припинив споживання (відбір) природного газу з ГРМ, Оператор ГРМ має право вимагати від споживача, крім оплати послуги розподілу природного газу, сплати компенсації, яка розраховується за формулою:

В = W/12 ? Ц ? T,

деВ-величина компенсації;
W-величина річної замовленої потужності об`єкта споживача за договором розподілу природного газу;
Ц-тариф, встановлений Регулятором для Оператора ГРМ за послуги розподілу природного газу;
T-кількість календарних місяців з часу, вказаного в повідомленні про припинення розподілу природного газу, до часу фактичного припинення розподілу природного газу або до моменту відсутності у споживача простроченої заборгованості за послуги розподілу природного газу. При неповному календарному місяці для розрахунку враховується фактична частка місяця, протягом якого здійснювався розподіл природного газу.

Водночас, судом встановлено, що 08.10.2021 позивачем було надіслано на адресу відповідача повідомлення про №100-Сл-18820-21 від 08.10.2021 про припинення газопостачання про намір припинити (обмежити) транспортування газу з 13.10.2021 (а.с. 19), однак згідно акту від 13.10.2021 працівникам АТ «ЖИТОМИРГАЗ» було відмовлено у доступі з метою припинення розподілу газу за адресою проживання відповідача (а.с. 18).

Згідно розрахунку наданого позивачем внаслідок невиконання відповідачем основного зобов`язання останньому було нараховано пеню в сумі 193 грн. 82 коп., 3% річних в сумі 159 грн. 19 коп., інфляційних втрат в сумі 411 грн. 37 коп. та компенсації в сумі 454 грн. 30 коп.

На спростування зазначеного розрахунку відповідачем доказів не надано.

Отже, на підставі вищевикладеного суд вважає, що позовні вимоги АТ «ЖИТОМИРГАЗ» підлягають повному задоволенню.

Суд звертає увагу відповідача на те, що предметом укладеного ним з Радомишльським управлінням по експлуатації газового господарства №1903 від 04.09.2000 є надання відповідачу послуг з постачання природного газу, технічного обслуговування газопроводів, газових приладів та пристроїв Споживача, дворових газопроводів, а не розподілу природного газу (а.с. 143-145). Таким чином, хоча вказаний договір наразі є чинним та нерозірваним, однак умови цього договору не звільняють відповідача від сплати за отримані послуги з розподілу природного газу згідно вказаного вище Типового договору.

Також суд вважає, що клопотання позивача про повернення помилково сплаченого судового збору в сумі 454 грн. з врахуванням вимог ст. 4 Закону України «Про судовий збір» підлягає задоволенню, оскільки позовну заяву позивачем подано до суду в електронній формі.

У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача сплачений ним судовий збір в сумі 1816 грн. (а.с. 7).

Керуючись ст. ст. 525, 526, 610, 625, 901-903 ЦК України, ст. ст. 3-5, 10, 12, 13, 76-81, 141, 258, 259, 263, 265, 273, 274, 279, 354 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов Акціонерного товариства «ОПЕРАТОР ГАЗОРОЗПОДІЛЬНОЇ СИСТЕМИ «ЖИТОМИРГАЗ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Акціонерного товариства «ОПЕРАТОР ГАЗОРОЗПОДІЛЬНОЇ СИСТЕМИ «ЖИТОМИРГАЗ» (адреса: вул. Фещенка-Чопівського, 35, м. Житомир, ) заборгованість за договором з розподілу природного газу у період з 01.01.2020 по 31.10.2021 в сумі 7910,68 грн. та судовий збір в сумі 1816,00 грн.

Повернути з державного бюджету Акціонерному товариству «ОПЕРАТОР ГАЗОРОЗПОДІЛЬНОЇ СИСТЕМИ «ЖИТОМИРГАЗ» 454 грн. судового збору, сплаченого ним при подачі позову згідно платіжного доручення №127 від 12.11.2021.

Повне рішення складено 01 вересня 2022 року.

Рішення суду може бути оскаржено сторонами до Житомирського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя О. О. Кириленко