ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3444/22 Справа № 197/1100/21 Суддя у 1-й інстанції - Шевченко О. В. Суддя у 2-й інстанції - Зубакова В. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2022 року м.Кривий Ріг

Справа № 197/1100/21

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Зубакової В.П.

суддів - Бондар Я.М., Остапенко В.О.,

сторони:

позивачка - ОСОБА_1 ,

відповідачі - Криворізька районна державна адміністрація Дніпропетровської області, Гречаноподівська сільська рада Криворізького району Дніпропетровської області,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, у порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, апеляційну скаргу позивачки ОСОБА_1 ,від імені та в інтересах якої діє адвокат Горбенко Інна Василівна, на ухвалу Широківського районного суду Дніпропетровської області від 17 січня 2022 року, яка постановлена суддею Шевченко О.В. у смт. Широке Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 17 січня 2022 року,-

ВСТАНОВИВ :

У листопаді 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Криворізької районної державної адміністрації Дніпропетровської області, Гречаноподівської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, третя особа ОСОБА_2 , про визнання неправомірними дії та витребування майна з чужого незаконного володіння, відшкодування збитків.

Ухвалою Широківського районного суду Дніпропетровської області від 30 листопада 2021 року зазначена позовна заява залишена без руху, та вказано, що позов підлягає залишенню без руху, оскільки поданий з порушенням ст. ст. 175, 177 ЦПК України, а саме: всі документи (екземпляр для суду) повинні бути роздруковані в форматі а-4, оскільки надані в значно меншому форматі та нечитабельні, суду не надано і не повідомлено про докази на підтвердження обґрунтованості ціни позову (не зазначено вартість спірної нерухомості на час зверненнядо суду з позовом), в позові міститься посилання на укладення договору оренди, однак позивачем не висловлена думка щодо долучення до участі у справі сторони договору - Публічного акціонерного товариства «АРСЕЛОРМІТТАЛ КРИВИЙ РІГ», суду не надано/не повідомлено про докази на підтвердження того, що: спірна земельна ділянка на час звернення до суду перебуває в оренді, договір оренди діє, на час звернення до суду з позовом грошові кошти (орендна плата) надійшли на конкретний рахунок саме Гречаноподівської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області в зазначеній позивачем сумі, кримінальне провадження № 0000001 не закрите на час отримання цієї ухвали або є вирок щодо відповідачів, який набрав законної сили. Якщо закрите - надати суду офіційну копію постанови. Копія вироку суду не надана, відсутні обтяження/обмеження щодо спірної ділянки, змінилася найменування відповідача на «Гречаноподівська», позивач не отримував доплату за спірну земельну ділянку за договором міни, суду не повідомлено чи оспорювався(ється) договір міни, оренди позивачем в суді, в позові відсутнє обґрунтування, в т.ч. правове, позовної вимоги щодо стягнення грошових коштів з Ради, в прохальній частині не конкретизовано які саме розпорядження є протиправними.

Крім того, вказано, що позивачці необхідно сплатити судовий збір в сумі 12 258 грн. (за 1 вимогу немайнового характеру - 908 грн., за 2 вимоги майнового характеру (з попередньою ціною позову в сумі 2914133,26 грн.) 11350 грн.).

Надано позивачці строк - десять днів з дня отримання ухвали, для усунення вказаних недоліків.

Ухвалою Широківського районного суду Дніпропетровської області від 17 січня 2022 рокувказану позовну заяву визнано неподаною та повернуто позивачці.

В апеляційній скарзі позивачка ОСОБА_1 ,від імені та в інтересах якої діє адвокат Горбенко І.В., просить ухвалу суду скасувати та направити справу до суду першої інстанції для розгляду, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права.

Вказує, що ухвала суду про залишення позову без руху не своєчасно направлена на адресу позивачки.

Наполягає, що ОСОБА_1 не отримувала копії ухвали про залишення позову без руху.

На думку позивачки, не зрозуміло з яких підстав суд дійшов висновку про незацікавленість позивачки у розгляді справи, оскільки матеріали справи не містять доказів цього факту.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 2 ст. 369 ЦПК України, оскільки оскаржується ухвала суду, зазначена у п. 6 ч. 1 ст. 353 ЦПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції виходив з того, що текст ухвали суду від 30 листопада 2021 року про залишення позову без руху доступний для ознайомлення в ЄДРСРУ з 15.12.2021 року, копія ухвали направлялась поштою, однак не вручена під час доставки, позивачкою не вжито ніяких заходів для її отримання, не повідомлено суду про нову адресу місця проживання. Станом на 17.01.2022 року недоліки, перелічені в ухвалі суду від 30.11.2021 року, позивачкою не усунені (в т.ч. в повному обсязі не сплачено судовий збір), клопотань про поновлення строку, визначеного законом для усунення виявлених недоліків, від останньої не надходило, позивач протягом тривалого часу не цікавиться рухом справи,

Однак, колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно з п.4 ч.1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст.1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року, яка набула чинності для України з 11.09.1997 року, Високі Договірні сторони гарантують кожному, хто перебуває під їхньою юрисдикцією права і свободи, визначенні в розділі І «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод».

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обовязків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі.

У справі «Bellet у. France» Європейський суд з прав людини зазначив, що „стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права".

Як свідчить позиція Європейського суду з прав людини у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Частиною 1 статті 174 ЦПК України передбачено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом.

Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву (ч. 2 ст. 174 ЦПК України).

Вимоги щодо змісту позовної заяви та документів, що додаються до позовної заяви, викладені в статтях 175 і 177 ЦПК України.

У ч.ч. 1, 3 ст. 175 ЦПК України зазначено, що у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування. Позовна заява повинна містити, зокрема, зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні.

Відповідно до ч.1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

За змістом статей 13 та 175 ЦПК України позивач на власний розсуд обґрунтовує свої вимоги з викладом відповідних обставин та зазначенням доказів, що підтверджують такі обставини. Невідповідність зазначених у позовній заяві обставин чи доказів на підтвердження позовних вимог, неточність формулювань позовних вимог, їх неузгодження із способами захисту порушеного права, недоведеність підстав позову за кожною вимогою не перешкоджає розгляду справи, оскільки може бути підставою для відмови в задоволенні позову по суті, а не для визнання позовної заяви неподаною та її повернення.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою суду від 30 листопада 2021 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху та надано останній строк на усунення недоліків заяви - десять днів з дня отримання нею копії цієї ухвали (а.с. 14).

Відповідно до ч. 1 ст. 130 ЦПК України, судові повістки, адресовані фізичним особам, вручаються їм під розписку, а юридичним особам - відповідній службовій особі, яка розписується про одержання повістки. Розписка про одержання судової повістки з поміткою про дату вручення в той самий день особами, які її вручали, повертається до суду.

Аналогічним чином вручається й інші процесуальні документи суду, у тому числі й ухвали про залишення заяви без руху.

Матеріалами справи підтверджено, а саме згідно трекінгу 025, відправлення не вручене під час доставки: інші причини ( а.с. 17), на що посилався суд у оскаржуваній ухвалі.

Отже, матеріали справи не містять доказів того, що позивачка отримала копію ухвали суду про залишення позову без руху, що повністю підтверджує доводи апеляційної скарги позивачки про те, що вона не отримувала копії цієї ухвали суду.

Суд першої інстанції, в ухвалі про повернення позовної заяви, зазначив, що, станом на 17.01.2022 року, недоліки, перелічені в ухвалі суду від 30.11.2021 року, позивачкою не усунені (в т.ч. в повному обсязі не сплачено судовий збір), клопотань про поновлення строку, визначеного законом для усунення виявлених недоліків, від останньої не надходило, позивач протягом тривалого часу не цікавиться рухом справи,

За таких обставин апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції безпідставно визнано неподаною та повернуто позовну заяву позивачці.

У рішенні по справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» від 13 січня 2000 року та у рішенні по справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» від 28 жовтня 1998 року Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права на доступ до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнане порушенням пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Водночас, встановлення обмежень доступу до суду повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру, перевіряючи його виконання, слід звертати увагу на обставини справи.

Суд наголошує, що право на звернення до суду, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним; воно може бути обмеженим. Право на суд покриває надзвичайно широке поле різноманітних категорій - воно стосується як конституційних та організаційних аспектів, так і особливостей здійснення окремих судових процедур. Європейський суд з прав людини надаючи тлумачення принципу верховенства права в світлі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зазначав, що формальності не можуть бути підставами для виправдання несправедливості.

Суд першої інстанції на зазначені обставини і вимоги закону уваги не звернув та всупереч вимогам частини 5 статті 12 ЦПК України, яка зобов`язує суд зберігаючи об`єктивність і неупередженість сприяти учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом, підійшов до вирішення цього питання формально та передчасно повернув позовну заяву.

Отже, вказані обставини свідчать про необхідність надати позивачці ОСОБА_1 можливість захистити своє право в суді. Інакший підхід був би виявом надмірного формалізму та міг би розцінюватись як обмеження особи в доступі до суду, яке захищається статтею 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Право на доступ до суду має «застосовуватися на практиці і бути ефективним» (Белле проти Франції, § 38). Для того, щоб право на доступ було ефективним, особа «повинна мати реальну можливість оскаржити дію, що порушує його права» (Белле проти Франції, § 36; Нун`єш Діаш проти Португалії).

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було порушено право позивачки на вільний доступ до правосуддя та постановлено оскаржувану ухвалу з порушенням норм процесуального права, а тому ухвала суду підлягає скасуванню на підставі п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України з направленням матеріалу до суду першої інстанції для вирішення питання відповідно до вимог ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 369, п. 6 ч. 1 ст. 374, п. 4 ч. 1 ст. 379, ст. ст. 381-384 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу позивачки ОСОБА_1 ,від імені та в інтересах якої діє адвокат Горбенко Інна Василівна, - задовольнити.

Ухвалу Широківського районного суду Дніпропетровської області від 17 січня 2022 року скасувати та направити матеріали за позовом ОСОБА_1 до Криворізької районної державної адміністрації Дніпропетровської області, Гречаноподівської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, третя особа ОСОБА_2 , про визнання неправомірними дії та витребування майна з чужого незаконного володіння, відшкодування збитків до Широківського районного суду Дніпропетровської області для вирішення питання відповідно до вимог ЦПК України.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 16 березня 2022 року.

Головуючий:

Судді: