Справа № 591/729/22
Провадження № 2/591/1358/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 липня 2022 року

Зарічний районний суд м. Суми в складі:

головуючого судді Ніколаєнко О.О.,

за участю секретаря судового засідання Гончаренко Т.С.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми цивільну справу №591/729/22 за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства Сумської міської ради «Електроавтотранс» про визнання незаконними та скасування наказу про відсторонення від роботи, стягнення середнього заробітку , -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 01 лютого 2022 року звернувся до суду з позовом та уточнивши вимоги, мотивує тим, що він з 13.07.2020 року працює на КП СМР «Електроавтотранс» на посаді слюсаря з ремонту двигунів. 24.01.2022 року йому вручено повідомлення № 04/04 від 24.01.2022 року про відсторонення від роботи, в разі якщо він не надасть сертифікат про щеплення проти гострої респіраторної хвороби COVID-19,спричиненої коронавірусом SARS-CоV-2. 28 січня 2022 року його було відсторонено від роботи без збереження заробітної плати згідно наказу № 26-к/тр від 28.01.2022 року у зв`язку з відсутністю щеплення. Даний наказ посилається на наказ № 18/01-3 від 12.01.2022 року, з яким він не був ознайомлений. Строк відсторонення триватиме до усунення причини такого відсторонення. Вважає відсторонення від роботи таким, що порушує його права як громадянина України та працівника, а дії роботодавця незаконними та такими, що порушують низку нормативно-правових актів та Конституцію України. З 01.04.2022 позивача було допущено до роботи. Враховуючи, що незаконним наказом позивача неправомірно було відсторонено від роботи, наявні підстави для стягнення на його користь середнього заробітку за період відсторонення. Просить визнати незаконним та скасувати наказ відповідача про його відсторонення від роботи, поновити його на роботі на посаді слюсаря з ремонту двигунів; зобов`язати відповідача виплатити позивачу невиплачену заробітну плату за час незаконного вимушеного прогулу з 31.01.2022 р. до 31.03.2022.

Відповідач у відзиві із позовом не погодився та зазначив, що наказом Міністерства охорони здоров`я України від 04.10.2021 року № 2153 затверджено перелік професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням. До цього переліку МОЗ № 2664 від 30.11.2021 р. внесено зміни та додано працівників, у тому числі і комунальних підприємств, установ та організацій (наказ набрав чинності 31.01.2022 року). В наказі про відсторонення ОСОБА_1 від роботи роботодавець зазначив підстави такого відсторонення, зокрема, відсутність документів, які б підтверджували наявність профілактичного щеплення проти COVID-19, або довідки про абсолютні протипоказання або застереження до проведення профілактичних щеплень, строки відсторонення на період дії карантину. З наказом позивач був ознайомлений, на період усунення від роботи за працівником зберігалось його робоче місце. Тому відстороняючи працівника від роботи, він дія в межах повноважень та у спосіб, перебачений законом. Щодо нарахування та стягнення середнього заробітку за час відсторонення, то чинним законодавством не передбачено обов`язку роботодавця щодо збереження за працівником заробітної плати. Просить відмовити у задоволенні позову.

Представник позивача у відповіді на відзив зазначила, що середньомісячна заробітна плата становить 11498 грн.23 коп., середньоденна заробітна плата 511,03 грн., тому до стягнення за вимушений прогул належить 22485 грн.42 коп. Посилаючись на ст.43 Конституції України зазначає, що обмеження, пов`язане із щепленням проти коронавірусної хвороби суперечить Конституції України.

У судових засіданнях під час розгляду справи позивач та його представник позовні вимоги підтримали із зазначених підстав. Додатково пояснила, що позивач перехворів на коронавірусну хворобу та мав достатній імунітет, тому не було необхідності у щепленні. Ефективність вакцинації не доведена. Законом не передбачені такі обмеження права на працю, як відсутність вакцинації проти гострої респіраторної хвороби COVID-19,спричиненої коронавірусом SARS-CоV-2, а підзаконний нормативний акт суперечить вимогам закону. Просили позов задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання не з?явився. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Про причини неявки суд не повідомив, заяви про відкладення розгляду справи або розгляд справи за його відсутності не подав. На підставі п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу за відсутності представника відповідача.

Ухвалою суду від 10.02.2022 відкрито спрощене провадження у даній справі, призначено судове засідання на 10.03.2022 року. Розгляд справи перепризначався на 30.06.2022 року. Розгляд справи відкладався на 12.07.2022 року за клопотанням представника відповідача про відкладення розгляду справи.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що позивач з 13.07.2020 року працює в КП СМР «Електроавтотранс» на посаді слюсаря з ремонту двигунів (а.с.11-14).

КП СМР «Електроавтотранс» наказом № 18/01-3 від 12.01.2022 на виконання наказу МОЗ України від 30.11.2021 №2664 керівникам структурних підрозділів у термін до 21.01.2022 року доручено ознайомити у термін до 21.01.2022 з даним наказом підлеглих працівників під підпис, надати документ, який підтвердить профілактичне щеплення проти COVID-19, або довідки про абсолютні протипоказання або застереження до проведення профілактичних щеплень, затвердженого наказом МОЗ від 16 вересня 2011р.№595. Начальнику відділу кадрів ОСОБА_3 доручено у термін до 30.01.2022 повідомити працівників, які не надали жодного із зазначених документів, про відсторонення від роботи без збереження заробітної плати на підставі ст.4 КЗпП та ст.12 ЗУ від 06.04.2000 № 1645-ІІІ «Про захист населення від інфекційних хвороб» (а.с.54-55).

Відповідно до повідомлення № 04/04 від 24.01.2022 року, підписаного начальником відділу кадрів Корж О.В., позивача повідомлено про необхідність надати до 31.01.2022 один із таких документів: документ, що підтверджує отримання повного курсу вакцинації, або міжнародний, внутрішній сертифікат або іноземний сертифікат, що підтверджує вакцинацію від COVID-19 однією дозою однодозної вакцини або двома дозами дводозної вакцини (зелені сертифікати), які включені ВООЗ до переліку дозволених для використання в надзвичайних ситуаціях; або негативний результат тестування методом полімерної ланцюгової реакції; або довідку про одужання від зазначеної хвороби, чинність якого підтверджена за допомогою Єдиного електронного вебпорталу електронних послуг; або довідку про абсолютні протипоказання відповідно до переліку медичних протипоказань та застережень до проведення профілактичних щеплень, затвердженого наказом МОЗ від 16.09.2011 р. № 595. В повідомленні також зазначено, що без надання одного із цих документів до 31.01.2022 р. керівництво, керуючись ст. 46 КЗпП та ст. 12 Закону України «Про захист від інфекційних хвороб», має право відсторонити її від роботи без збереження заробітної плати та без врахування часу відсторонення до страхового стажу для призначення пенсії та оплати тимчасової непрацездатності. З повідомленням ознайомлений 24.01.2022 року. (а.с.15).

28 січня 2022 року наказом № 26-к/тр від 28.01.2022 року ОСОБА_1 відсторонено від роботи без збереження заробітної плати у зв`язку з відсутністю щеплення проти гострої респіраторної хвороби COVID-19,спричиненої коронавірусом SARS-CоV-2. Підставою вказано наказ від 12.01.2022 №18/01-3, повідомлення від 24.01.2022 № 04-04. З наказом позивач ознайомлений 28.01.2022 року. Вказаний наказ прийнятий на підставі наказу Міністрства охорони здоров?я від 04.10.2021 №2153 з урахуванням змін та доповнень, визначених наказом від 30.11.2021 №2664, який набрав чинності 31.12.2021 (а.с.16).

26.01.2022 року позивачем на ім`я директора КП СМР «Електроавтотранс» подано заперечення щодо незаконності відсторонення його від роботи (а.с.18).

Наказом №71-к/тр від 31.03.2022 позивача з 01 квітня 2022 року допущено до роботи у зв?язку із зупиненням дії нормативних актів, на підставі яких відбулось відсторонення (а.с.60-61).

З довідки про доходи від 09.06.2022 р. вбачається, що виплату заробітної плати ОСОБА_1 вбачається, що за період з 01.08.2021 р. по 31.01.2022 року дохід склав 68598,76 грн (а.с.62).

Відповідно до ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає, або на яку він вільно погоджується. Використання примусової праці забороняється. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Відповідно до положень ст. 5-1 КЗпП України держава гарантує працездатним громадянам, які постійно проживають на території України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

Відповідно до частини першої статті 46 КЗпП України відсторонення працівників від роботи власником або уповноваженим ним органом допускається в разі: появи на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння; відмови або ухилення від обов`язкових медичних оглядів, навчання, інструктажу і перевірки знань з охорони праці та протипожежної охорони; в інших випадках, передбачених законодавством.

До інших передбачених законодавством випадків належить, зокрема, відмова або ухилення від профілактичних щеплень працівників професій, виробництв та організацій, для яких таке щеплення є обов`язковим.

Відсторонення працівника від роботи слід розуміти як один із передбачених законодавством випадків призупинення трудових правовідносин, яке полягає в тимчасовому увільненні працівника від обов`язку виконувати роботу за укладеним трудовим договором і тимчасовому увільненні роботодавця від обов`язку забезпечувати працівника роботою або створювати умови для її виконання.

Тимчасове увільнення працівника від виконання його трудових обов`язків в порядку відсторонення від роботи на умовах та з підстав, встановлених законодавством, по суті не є дисциплінарним стягненням, а є особливим запобіжним заходом, який застосовується у виняткових випадках і має на меті запобігання негативним наслідкам.

Статтею 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» передбачено, що профілактичні щеплення проти дифтерії, кашлюка, кору, поліомієліту, правця, туберкульозу є обов`язковими і включаються до календаря щеплень.

Працівники окремих професій, виробництв та організацій, діяльність яких може призвести до зараження цих працівників та (або) поширення ними інфекційних хвороб, підлягають обов`язковим профілактичним щепленням також проти інших відповідних інфекційних хвороб. У разі відмови або ухилення від обов`язкових профілактичних щеплень ці працівники у порядку, встановленому законом, відсторонюються від виконання зазначених видів робіт.

Перелік професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням проти інших відповідних інфекційних хвороб, встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я.

Наказом Міністерства охорони здоров`я України від 04 жовтня 2021 року № 2153, який набрав чинності 08 листопада 2021 року, затверджено Перелік професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням (далі - Перелік № 2153). Ним визначено осіб, які підлягають обов`язковим профілактичним щепленням проти гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України цієї хвороби.

До цього переліку Наказом від 30.11.2021 № 2664 МОЗ внесено зміни та додано працівників, у тому числі і комунальних підприємства, установ та організацій. Вказаний наказ набрав чинності 31.01.2022.

Пунктом 41-6 постанови Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2020 року № 1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», який набрав чинності з 08 листопада 2021 року, керівникам державних органів (державної служби), керівникам підприємств, установ та організацій визначено забезпечити:

1) контроль за проведенням обов`язкових профілактичних щеплень проти COVID-19 працівниками та державними службовцями, обов`язковість профілактичних щеплень яких передбачена Переліком № 2153;

2) відсторонення від роботи (виконання робіт) працівників та державних службовців, обов`язковість профілактичних щеплень проти COVID-19 яких визначена Переліком № 2153 та які відмовляються або ухиляються від проведення таких обов`язкових профілактичних щеплень проти COVID-19, відповідно до статті 46 КЗпП України, частини другої статті 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» та частини третьої статті 5 Закону України «Про державну службу», крім тих, які мають абсолютні протипоказання до проведення таких профілактичних щеплень проти COVID-19 та надали медичний висновок про наявність протипоказань до вакцинації проти COVID-19, виданий закладом охорони здоров`я; а також

3) взяти до відома, що на час такого відсторонення оплата праці працівників та державних службовців здійснюється з урахуванням частини першої статті 94 КЗпП України, частини першої статті 1 Закону України «Про оплату праці» та частини третьої статті 5 Закону України «Про державну службу»; відсторонення працівників та державних службовців здійснюється шляхом видання наказу або розпорядження керівника державного органу (державної служби) або підприємства, установи, організації з обов`язковим доведенням його до відома осіб, які відсторонюються; строк відсторонення встановлюється до усунення причин, що його зумовили.

Відстороняючи працівника від роботи, роботодавець повинен був діяти на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені законом. З матеріалів справи вбачається, що оскаржуваний наказ був прийнятий 28 січня 2021 року на підставі норм, які набирали чинності з 31 січня 2021 року, тобто на час його прийняття діючим законодавством не було передбачено відсторонення від посади у зв?язку із відсутністю щепленням проти гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 працівників комунальних підприємств, яким є позивач. Відповідач застосував до позивача заходи, передбачені пунктом 41-6 постанови Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2020 року № 1236 до того, як набрав чинності нормативний акт, яким посаду позивача внесено до переліку таких, що підлягають обов?язковому щепленню. За таких обставин, суд дійшов висновку, що наказ № 26-к/тр від 28.01.2022 «Про відсторонення від роботи ОСОБА_1 » є передчасним, оскільки прийнятий на підставі норм, які не набрали чинність. З цих підстав оскаржуваний наказ не може бути визнаний таким, що прийнятий у спосіб та в порядку, визначеному законом, а тому підлягає скасуванню, як протиправний.

Стосовно вимоги про стягнення на користь позивача середнього заробітку за період відсторонення суд зазначає таке. Оскільки під час відсторонення працівник тимчасово увільняється від виконання своїх трудових обов`язків та не може виконувати роботу, за загальним правилом такому працівникові заробітна плата в період відсторонення не виплачується, якщо інше не встановлено законодавством. Чинним законодавством не передбачено обов`язку роботодавця щодо збереження за працівником заробітної плати на період його відсторонення від роботи у зв`язку з відмовою або ухиленням від проведення обов`язкових профілактичних щеплень проти гострої респіраторної хвороби COVID-19. Тому позовна вимога в частині стягнення невиплаченої заробітної плати за час незаконного вимушеного прогулу з 31.01.2022 до 31.03.2022 задоволенню не підлягає.

На підставі ст. 141 ЦПК України у зв?язку із частковим задоволенням позову на користь позивача з відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 992,40 грн. пропорційно до задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 76-81, 200, 247, 263-265 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Комунального підприємства Сумської міської ради «Електроавтотранс» про визнання незаконними та скасування наказу про відсторонення від роботи, стягнення середнього заробітку задовольнити частково.

Визнати незаконним та скасувати Наказ Комунального підприємства Сумської міської ради «Електроавтотранс» № 26-к/тр від 28.01.2022 «Про відсторонення від роботи ОСОБА_1 »

В іншій частині позовних вимог відмовити у зв?язку з необґрунтованістю.

Стягнути з Комунального підприємства Сумської міської ради «Електроавтотранс» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 992,40 грн., сплачений при зверненні до суду.

Рішення суду може бути оскаржено до Сумського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Позивач: ОСОБА_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: Комунальне підприємство Сумської міської ради «Електроавтотранс», місцезнаходження: вул. Харківська, 113,м.Суми, .

Повний текст рішення виготовлено 28 липня 2022 року.

Суддя О.О. Ніколаєнко