30.08.2022 Справа № 756/6541/22
Справа №756/6541/22
Провадження №2/756/4270/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2022 року суддя Оболонського районного суду м. Києва Тиха О.О., ознайомившись з позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Оболонського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Ознайомившись із матеріалами позову, суддя дійшов наступного висновку.

Статтею 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Підсудністю у цивільному судочинстві визначено розмежування компетенції між окремими ланками судової системи і між судами однієї ланки щодо розгляду і вирішення підвідомчих їм цивільних справ.

Відповідно до норм ЦПК України існує загальна підсудність справ за місцезнаходженням відповідача (ст.27 ЦПК), альтернативна підсудність за вибором позивача (ст.28 ЦПК) та виключна підсудність (ст. 30 ЦПК).

Згідно до положень ч.2 ст. 28 ЦПК України позови про розірвання шлюбу можуть пред`являтися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача також у разі, якщо на його утриманні є малолітні або неповнолітні діти або якщо він не може за станом здоров`я чи з інших поважних причин виїхати до місця проживання відповідача. За домовленістю подружжя справа може розглядатися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування будь-кого з них.

Аналіз вищезазначених норм дає підстави дійти висновку, що застосування позивачем правил альтернативної підсудності, передбаченої ч.2 ст. 28 ЦПК України, можливе за певних умов, а саме: а) якщо на утриманні позивача є малолітні або неповнолітні діти; б) якщо позивач не може за станом здоров`я чи з інших поважних причин виїхати до місця проживання відповідача; в) за домовленістю подружжя справа може розглядатися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування будь-кого з них.

Тлумачення ст. ст. 27, 28 ЦПК України свідчить, що підсудність за вибором позивача (альтернативна підсудність) - це такий вид підсудності, за умовами якої позивачеві надається право за своїм вибором пред`явити позов в один з декількох визначених у законі судів. Разом із тим, правила альтернативної підсудності не позбавляють позивача права звернутися із позовом за правилами загальної підсудності (ст. 27 ЦПК України), оскільки позивач має право на вибір між кількома судами, яким згідно з цією статтею підсудна справа, за винятком виключної підсудності, встановленої ст. 30 цього Кодексу (ч. 16 ст. 28 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Як вбачається з позовної заяви, позивач подає позов за своїм місцем проживання, зазначеним у позовній заяві, разом з тим, жодних об`єктивних умов, передбачених ч.2 ст. 28 ЦПК України, для застосування альтернативної підсудності ОСОБА_1 не зазначає та матеріали позову не містять.

При цьому, згідно з довідкою Департаменту з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради відповідач ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

З урахуванням наведеного, компетентним та належним судом для розгляду даної справи є Заводський районний суд м. Миколаєва.

Згідно Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 Закону України «Про виконання рішень, застосування практики Європейського суду з прав людини», інститут підсудності безпосередньо пов`язаний із забезпеченням права на справедливий судовий розгляд, який закріплений у п. 1 ст. 6 Конвенції, оскільки за його допомогою визначається «належний суд», тобто суд, уповноважений розглядати конкретну справу.

Недотримання правил територіальної юрисдикції (підсудності) є порушенням процесуального закону, який є підставою для скасування рішення з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю (ч. 1 ст. 378 ЦПК України).

Згідно з ч. 9 ст. 187 ЦПК України якщо за результатами отриманої судом інформації буде встановлено, що справа не підсудна цьому суду, суд надсилає справу за підсудністю в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Враховуючи те, що підстави для застосування альтернативної підсудності, передбачені ч.2 ст. 28 ЦПК України, у даній справі відсутні, беручи до уваги, що відповідач зареєстрований у Заводському районі м. Миколаєва, враховуючи приписи ч.1 ст. 27 ЦПК України, справа підлягає направленню на розгляд до Заводського районного суду м. Миколаєва (54020, м. Миколаїв, вул. Радісна, 3) за правилом загальної підсудності, за зареєстрованим місцем проживання відповідача-фізичної особи.

Керуючись ст. ст. 27, 31, 187 ЦПК України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу передати на розгляд за підсудністю до Заводського районного суду м. Миколаєва (54020, м. Миколаїв, вул. Радісна, 3).

Передача справи на розгляд іншого суду за підсудністю здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з моменту її підписання суддею.

Учасник справи, якому ухвалу суду не було вручені у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя О.О. Тиха