Справа №:755/7196/22
Провадження №: 4-с/755/96/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" серпня 2022 р. Суддя Дніпровського районного суду міста Києва Хромова О.О., перевіривши матеріали скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця, заінтересована особа - ОСОБА_2 ,

В С Т А Н О В И В:

До Дніпровського районного суду міста Києва надійшли матеріали скарги ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця, заінтересована особа - ОСОБА_2 .

В порядку автоматизованого розподілу справ між суддями заяву передано на розгляд судді Хромовій О.О.

Перевіривши матеріали поданої скарги та долучених до неї документів, судом встановлено, що скарга не відповідає вимогам статті 183 ЦПК України з огляду на таке.

У поданій скарзі скаржник просить:

- визнати неправомірною постанову, яка була винесена державним виконавцем Деснянського ВДВС Петросовою-Гривнак О.В. від 09 серпня 2022 року про скасування документа «Постанова про закінчення виконавчого провадження» від 08 серпня 2022 року;

- визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця Деснянського ВДВС Петросової-Гривнак О.В., яка виявилася у ненадісланні виконавчого листа № 755/19637/17, який було видано Дніпровським районним судом міста Києва 15 листопада 2019 року, разом із постановою про закінчення виконавчого провадження від 08 серпня 2022 року до Дніпровського районного суду міста Києва;

- визнати правомірною відмову стягувача ОСОБА_1 від примусового виконання заочного рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 04 квітня 2018 року у справі № 755/19637/17 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню дитину;

- визнати правомірною постанову державного виконавця Деснянського ВДВС Петросової-Гривнак О.В. про закінчення ВП N60886183 від 08 серпня 2022 за заявою стягувача ОСОБА_1 про відмову стягувача від примусового виконання судового рішення;

- визнати ВП № 60886183 закінченим.

Таким чином, скаргу подано в порядку судового контролю за виконанням судового рішення в порядку статей 447-449 ЦПК України.

Згідно із частиною другою статті 183 ЦПК України до заяви, скарги, клопотання чи заперечення, які подаються на стадії виконання судового рішення, в тому числі в процесі здійснення судового контролю за виконанням судових рішень, додаються докази їх надіслання (надання) іншим учасникам справи (провадження).

Відповідно до частини четвертої статті 183 ЦПК України суд, встановивши, що письмову заяву (клопотання, заперечення) подано без додержання вимог частини першої або другої цієї статті, повертає її заявнику без розгляду.

Конституційний Суд України у рішенні від 12 червня 2007 року № 2-рп/2007 вказав, що необхідно відрізняти поняття «обмеження основоположних прав і свобод» від прийнятого у законотворчій практиці поняття «фіксація меж самої сутності прав і свобод» шляхом застосування юридичних способів (прийомів), визнаючи таку практику допустимою (абзац другий пункту

10 мотивувальної частини). При цьому, як слідує зі змісту Рішення Конституційного Суду України від 25 грудня 1997 року № 9-зп, не є порушенням права на судовий захист відмова суду у прийнятті позовних та інших заяв, скарг, оформлених не у відповідності до чинного законодавства.

Таким чином, зазначені вимоги до заяв, передбачені ЦПК України, носять не формальний характер, а є обов`язковими для осіб, що звертаються до суду за захистом свої порушених прав, недотримання яких, відповідно, тягне за собою її залишення без руху або повернення.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) наголошує на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна держава-учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Разом із тим, не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним (§ 59 рішення ЄСПЛ у справі «De Geouffre de la Pradelle v. France» від 16 грудня 1992 року, заява № 12964/87).

У § 36 рішення у справі «Bellet v. France» від 04 грудня 1955 року, заява № 23805/94, ЄСПЛ зазначив, що «стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права».

При цьому складовою правової визначеності є передбачуваність застосування норм процесуального законодавства. ЄСПЛ зазначає, що сторони судового провадження повинні мати право очікувати застосування до їхньої справи чинних норм процесуального законодавства (рішення ЄСПЛ у справі «Дія 97 проти України» від 21 жовтня 2010 року).

Дослідивши матеріали поданої скарги, судом встановлено, що до матеріалів скарги ОСОБА_1 не долучено доказів надіслання її копії з додатками іншим учасникам справи, в даному випадку державному виконавцю та ОСОБА_2 , тобто скаржником не виконано вимог частини другої статті 183 ЦПК України, що є підставою для повернення даної скарги без розгляду відповідно до частини четвертої статті 183 ЦПК України.

Керуючись статтею 183 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця, заінтересована особа - ОСОБА_2 , повернути без розгляду.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя О.О. Хромова