ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 березня 2022 року м. Чернівці

справа № 727/39/22

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Владичан А. І.

суддів: Литвинюк І.М., Перепелюк І.Б.

секретар Петранюк Ю.Т.

розглянувши у порядку письмового провадження клопотання адвоката Поляк Марії Володимирівни, яка діє від імені ОСОБА_1 про стягнення витрат на правову допомогу по цивільній справі за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернівецькій області Південно-Західного Міжрегіонального Управління Міністерства Юстиції України Антонюка Андрія Георгійовича, за апеляційною скаргою Поляк Марії Володимирівни , яка діє від імені ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Чернівці від 14 лютого 2022 року (головуючий у 1-й інстанції Танасійчук Н.М.),-

В С Т А Н О В И В :

У січні 2022 року ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Поляк Марія Володимирівна, звернувся до суду із скаргою на дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернівецькій області Південно-Західного Міжрегіонального Управління Міністерства Юстиції України Антонюка Андрія Георгійовича.

10 лютого 2022 року ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці частково задоволено вимоги скарги ОСОБА_1 . Визнано недійсною оцінку майна, згідно зі звітом ТОВ «Реноме груп» від 06.11.2021 року про оцінку майна, в задоволенні решти вимог відмовлено.

14 лютого 2022 року представник скаржника Поляк М.В. звернулася до суду із клопотанням про здійснення розподілу судових витрат, зокрема про стягнення з відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернівецькій області Південно-Західного Міжрегіонального Управління Міністерства Юстиції України (м. Івано-Франківськ) понесених ОСОБА_1 витрат на правову допомогу.

________________________________________________________________________

Провадження 22ц/822/288/22

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 14 лютого 2022 року клопотання представника скаржника адвоката Поляк М.В. залишено без розгляду.

Не погоджуючись із вказано ухвалою суду адвокат Поляк Марія Володимирівна, яка діє від імені ОСОБА_1 , подала апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану ухвалу скасувати, та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання про здійснення розподілу судових витрат понесених ОСОБА_1 у розмірі 12800 гривень, та здійснити розподіл судових витрат, які ОСОБА_1 поніс у зв`язку із розглядом справи в суді апеляційної інстанції..

Доводи апеляційної скарги мотивує тим, що 10 лютого 2022 року адвокатом Поляк М.В. подано до суду першої інстанції письмову заяву про проведення судового засідання призначеного на 10.02.2022 рік, без її участі, та у даній заяві було зазначено, що у разі ухвалення рішення суду, докази на підтвердження розміру понесених скаржником витрат будуть подані до суду у відповідності до ч.8 ст.141 ЦПК України. Таким чином, представником скаржника було належним чином повідомлено суд про те, що докази понесених витрат будуть подані до суду протягом 5 днів після постановлення рішення по справі, проте судом не було враховано вказаної заяви, у зв`язку із чим дійшов помилкового висновку про залишення вказаного клопотання без розгляду.

Посилається на те, що неподання стороною попереднього розрахунку судових витрат не є безумовною підставою для відмови у відшкодуванні відповідних судових витрат, тому факт того, що скаржником та його представником не було подано попереднього орієнтованого розрахунку суми судових витрат не є підставою для відмови у стягненні витрат на правову допомогу.

Вказує, що з метою розподілу судових витрат відповідно до ч.3 ст.137 ЦПК України до апеляційної скарги додано звіт-акт про надані послуги скаржнику у зв`язку із переглядом справи в суді апеляційної інстанції та вартість цих послуг, тому просила стягнути такі витрати.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 59 Конституції України визначено, кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Частиною 2 ст. 15 ЦПК України визначено, що представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Згідно з частинами 1-4 статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до статті 28 Правил адвокатської етики, затверджених звітно-виборним з`їздом адвокатів України 09 червня 2017 року, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини.

На підтвердження складу та розміру витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Згідно правил пункту 1 частини другої статті 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Як убачається з матеріалів справи, сторони в судове засідання 10 лютого 2022 року, в день постановлення судового рішення, не з`явились, від представника скаржника ОСОБА_3 - адвоката Поляк М.В., надійшла заява про розгляд справи у їхній відсутності, в якій зокрема повідомлено суд що докази понесених судових витрат, пов`язаних із розглядом скарги, в тому числі витрат на правову допомогу будуть подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення в порядку с.8 ст.141 ЦПК України (а.с.228 т.1).

Тобто, відповідно до зазначених вище вимог процесуального закону, перед судовими дебатами, в суді першої інстанції, представником скаржника ОСОБА_3 - адвокатом Поляк М.В., заявлено відповідну вимогу про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, в порядку с.8 ст.141 ЦПК України.

14 лютого 2022 року на адресу Шевченківського районного суду м. Чернівці було надіслано клопотання про стягнення витрат на правову допомогу із долученням доказів понесених скаржником ОСОБА_1 судових витрат (а.с.239-251 т.1).

Крім того, вказане клопотання було направлено на електронну адресу Шевченківського районного суду м. Чернівці (а.с.252 т.1).

Суд першої інстанції на зазначене уваги не звернув та дійшов неправомірного висновку про залишення без розгляду клопотання скаржника про стягнення витрат на правничу допомогу.

Колегія суддів не погоджується із висновками суду першої інстанції, як на підставу відмови у стягненні витрат на правничу допомогу відсутність на час звернення до суду із скаргою та до моменту постановлення ухвали суду, відсутність попереднього орієнтовного розрахунку витрат на правову допомогу, враховуючи наступне.

Відповідно до ч.1,3 ст.134 ЦПК України визначено, що разом із першою заявою по суті кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Аналіз ч.1 ст.134 ЦПК України свідчить про те, що у разі неподання попереднього розрахунку у суду є право, а не обов`язок відмовити у відшкодуванні відповідних судових витрат, тобто неподання стороною попереднього розрахунку судових витрат не є безумовною підставою для відмови у відшкодуванні відповідних судових витрат.

Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду від 08 квітня 2021 року у справі №161/20630/18.

Колегія суддів погоджується із доводами апеляційної скарги, що відшкодування судових витрат може здійснюватися у разі подання попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат та/або наявності відповідної заяви сторони, яку вона зробила до закінчення судових дебатів, а відповідні докази надані цією стороною або до закінчення судових дебатів або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

Заява адвоката Поляк Марії Володимирівни, яка діє від імені ОСОБА_1 про намір подання доказів щодо стягнення витрат на правову допомогу надійшло до суду першої інстанції 10 лютого 2022 року, в день постановлення судового рішення, а клопотання стягнення витрат на правову допомогу із долученням відповідних доказів подано 14 лютого 2022 року, тобто з дотриманням всіх процесуальних строків.

Однак, залишаючи клопотання без розгляду, суд першої інстанції зазначеного до уваги не взяв, чим порушив норми процесуального права, передбачені ст. 141 ЦПК України.

Отже, суд першої інстанції помилково дійшов помилкового висновку про недотримання процесуальних строків, та безпідставно залишив клопотання про стягнення витрат на правову допомогу без розгляду.

За таких обставин підстави апеляційного оскарження знайшли своє підтвердження й колегія суддів погоджується із доводами апеляційної скарги, про те, що оскаржуване судове рішення ухвалене з порушенням норм процесуального права.

Відмова в судовому захисті суперечить положенням ст.ст. 55, 124 Конституції України.

Відповідно до ст.13 розділу І "Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод", кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Стаття 6 "Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод" гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі.

Ключовими принципами цієї статті є верховенство права та належне здійснення правосуддя. Ці принципи також є основоположними елементами права на справедливий суд.

Стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

Як свідчить позиція Європейського суду з прав людини у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

З огляду на те, що предметом розгляду в суді апеляційної інстанції є ухвала суду про залишення клопотання без розгляду, яка підлягає скасуванню з направленням справи на новий розгляд, а заявлені апелянтом судові витрати підлягають вирішенню за результатами розгляду справи по суті.

Враховуючи вищенаведене ухвала Шевченківського районного суду м. Чернівці від 14 лютого 2022 року підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 374, 379 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Поляк Марії Володимирівни , яка діє від імені ОСОБА_1 , задовольнити частково.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Чернівці від 14 лютого 2022 року скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів, з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст постанови складений 22 березня 2022 року.

Головуючий А.І. Владичан

Судді: І.М. Литвинюк

І.Б. Перепелюк