Справа № 148/1166/22
Провадження № 2/148/443/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2022 року Тульчинський районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Дамчук О.О.,

за участю секретаря Єфіменко А.П.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Тульчин цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору довічного утримання та визнання права власності.

В С Т А Н О В И В:

До суду звернулася позивач з вказаним позовом зазначивши, що 30 січня 2008 року з відповідачем ОСОБА_2 укладено договір довічного утримання. Договір завірений нотаріусом Тульчинської державної нотаріальної контори Мовчан В.І.. Згідно умов договору відповідач взяла на себе зобов`язання довічно утримувати позивача ОСОБА_1 , забезпечувати щоденним харчуванням, доглядом, всім необхідним, медикаментами. Вартість харчування, одягу та необхідної допомоги в сумі 300 грн. щомісяця. Натомість позивач ОСОБА_1 передала відповідачу ОСОБА_2 у власність 1/2 частину будинку АДРЕСА_1 загальною площею 92,1 кв.м, в тому числі житловою 52,6 кв.м.

Відповідач не виконує взяті на себе обов`язки, які передбачені п.п.8,10 договору, укладеного між сторонами, не звертає уваги на потреби позивача і стан здоров`я, не забезпечує харчуванням, медикаментами, необхідною допомогою, і взагалі відмовляється доглядати останню, у зв`язку з чим позивач просить розірвати договір довічного утримання укладений 30 січня 2008 року між ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 , посвідчений державним нотаріусом Тульчинської державної нотаріальної контори Мовчан В.І. за реєстровим номером 235 та застосувати наслідки розірвання договору довічного утримання, визнавши за ОСОБА_1 , право власності на нерухоме майно 1/2 частину будинку АДРЕСА_1 загальною площею 92,1 кв.м, в тому числі житловою 52,6 кв.м.

У підготовче судове засідання позивач не з`явилася, надала заяву в якій вказала, що позов підтримує у повному обсязі та наполягає на його задоволенні. Просила розглянути справу у її відсутності.

Відповідач ОСОБА_2 у підготовче судове засідання не з`явилась, надала до канцелярії суду заяву (а.с.30) в якій вказала, що позовні вимоги позивача визнає у повному обсязі та не заперечує проти розірвання договору довічного утримання укладеного 30 січня 2008 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , посвідчений державним нотаріусом Тульчинської державної нотаріальної контори Мовчан В.І. за реєстровим номером 235 та не заперечує проти визнання за ОСОБА_1 права власності на 1/2 частину будинку АДРЕСА_1 загальною площею 92,1 кв.м, в тому числі житловою 52,6 кв.м. Просила розглянути справу без її участі.

Згідно ст. 211, ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд розглянув справу у відсутність сторін на підставі наявних матеріалів без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Згідно ч.1 ст.206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Згідно ч. 4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Згідно з вимогами ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

В підготовче засідання відповідачка подала заяву в якій вказала, що позов визнає. Визнання відповідачкою позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Враховуючи викладене суд вважає можливим ухвалити рішення в даній цивільній справі за результатами підготовчого провадження.

Судом встановлено, що згідно договору довічного утримання від 30 січня 2008 року(а.с. 6) між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений договір довічного утримання, який посвідчений державним нотаріусом Тульчинської державної нотаріальної контори Мовчан В.І. та зареєстрований в реєстрі за номером 235. Відповідно до п. 1 договору відчужувач ОСОБА_1 передала, а набувач ОСОБА_2 отримала у власність 1/2 частину будинку під номером АДРЕСА_1 , яка належала відчужувачу на підставі дублікату договору дарування, посвідченого Державним нотаріальним архівом Вінницької області 27.12.2007 року за реєстром № 1-298 та зареєстрованого в Тульчинському міжрайонному бюро технічної інвентаризації 27.12.2007 року в книзі ФЖ 7 номер запису 1127, а набувач зобов`язався забезпечувати відчужувача утриманням та доглядом довічно на умовах цього договору.

Пунктом 8 договору визначено, що набувач зобов`язується довічно утримувати відчужувача надаючи їй необхідне харчування, одяг і забезпечуючи за нею належний догляд та необхідну допомогу.

Пунктом 9 договору визначено, відчужувач залишається проживати у частині відчужуваного будинку та продовжує користуватися нею до дня смерті. Має право в разі неналежного догляду розірвати даний договір у судовому порядку.

Пунктом 10 договору визначено, що вартість харчування, одягу та необхідної допомоги сторони оцінюють у 300.00 грн. щомісячно.

Відповідно до статті 744 ЦК України за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов`язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 449 ЦК України у договорі довічного утримання (догляду) можуть бути визначені всі види матеріального забезпечення, а також усі види догляду (опікування), якими набувач має забезпечувати відчужувача.

Якщо обов`язки набувача не були конкретно визначені або у разі виникнення потреби забезпечити відчужувача іншими видами матеріального забезпечення та догляду спір має вирішуватися відповідно до засад справедливості та розумності.

Згідно зі статтею 755 ЦК України, договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду: на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов`язків, незалежно від його вини, або на вимогу набувача.

Відповідно до положень ст. 12, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

За таких обставин суд вважає, що відповідач за договором довічного утримання від 30.01.2008 року належним чином умови договору не виконувала, а саме п.п. 8, 10 вказаного договору, що не заперечується відповідачем, у зв`язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.

Судовий збір по справі складає 1984,80 грн., які повністю сплачено позивачкою при зверненні до суду (а.с. 1, 16).

Згідно ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Враховуючи те, що відповідач до початку розгляду справи по суті повністю визнала позовні вимоги позивачки, суд вважає за необхідне повернути останній 50% судового збору, сплаченого нею при поданні позову та стягнути з відповідача інші 50% в рахунок відшкодування понесених судових витрат.

Керуючись ст.ст.744,775 ЦК України, ст.ст.5, 10, 19, 133, 137, 139, 141-142, 206, 235, 259, 263-265 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору довічного утримання та визнання права власності - задовольнити.

Розірвати договір довічного утримання укладений 30 січня 2008 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , посвідчений державним нотаріусом Тульчинської державної нотаріальної контори Мовчан В.І. та зареєстрований в реєстрі за номером 235.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину будинку АДРЕСА_1 загальною площею 92,1 кв.м, в тому числі житловою 52,6 кв.м.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (ІПН НОМЕР_1 ), яка зареєстрована за адресою АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (ІПН НОМЕР_2 ), яка зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 , в рахунок відшкодування 50 відсотків понесених судових витрат по оплаті судового збору у розмірі 992,40 грн..

Зобов`язати Управління Державної казначейської служби України у м. Тульчин Вінницької області () повернути ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (ІПН НОМЕР_2 ), з державного бюджету 992,40 грн. судового збору, сплаченого при поданні нею позову за квитанцією №131 від 01.08.2022 року.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення безпосередньо до Вінницького апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя О.О.Дамчук