ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/1111/22Головуючий по 1 інстанції
Справа №707/999/21Суходольський О. М.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2022 року м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі колегії:

судді-доповідачаНовікова О.М.,
суддів:Василенко Л.І., Вініченка Б.Б.,
за участю секретаря Любченко Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Черкаського районного суду Черкаської області від 07 липня 2022 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на рішення старшого державного виконавця Придніпровського районного відділу державної виконавчої служби у м. Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Шаповала О.А., -

в с т а н о в и в :

Скаржник ОСОБА_1 звернувся до суду з указаною скаргою, мотивуючи її тим, що 07.06.2022 на його адресу надійшов рекомендований лист від Придніпровського районного відділу державної виконавчої служби у м. Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), в якому містилося чотири постанови від 02.06.2022 року, старшого державного виконавця Шаповала О.А.: про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України (вих.№16765 від 02.06.2022 року); про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання (вих.№16766 від 02.06.2022 року); про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю (вих.№16767 від 02.06.2022 року) та про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами (вих.№16768 від 02.06.2022 року).

Заявник вказав, що Черкаським районним судом Черкаської області 19.08.2021 року винесено рішення про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі ј частини від усіх видів його доходу (заробітку), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 18.05.2021 року і до досягнення дочкою повноліття.

На виконання вказаного рішення, за виконавчим листом Черкаського районного суду Черкаської області №707/999/21, виданого 21.09.2021 року, було відкрито виконавче провадження.

ОСОБА_1 вказав, що 03.01.2022 змінилися обставини, а саме: з 03.01.2022 неповнолітня ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , почала проживати разом з ним.

У зв`язку з цим, 31.01.2022 ОСОБА_1 звернувся до Черкаського районного суду Черкаської області з позовною заявою про припинення стягнення аліментів та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

11.04.2022 в задоволенні позову було відмовлено.

09.06.2022 року Черкаський апеляційний суд рішення суду першої інстанції скасував та постановив нове рішення, згідно якого з ОСОБА_1 припинено стягнення аліментів, натомість вирішено стягнути аліменти з ОСОБА_2 .

Державний виконавець виніс чотири постанови від 02.06.2022 року про встановлення тимчасових обмежень боржника, керуючись ст.ст. 11, 71 Закону України «Про виконавче провадження», обґрунтувавши їх тим, що за ОСОБА_1 рахується заборгованість зі сплати аліментів, сукупний розмір якої за період з 18.05.2021 року по 01.06.2022 року становить 40630,49 грн. і перевищує суму відповідних платежів за шість місяців. Згідно розрахунків, наданих скаржником, за рішенням у 2021 році ОСОБА_1 повинен був сплатити 9979,00 грн., та за січень 2022 року 1300,00 грн. Фактично ним за цей період було сплачено 11634,00 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи квитанціями.

У зв`язку з цим, скаржник просив скасувати вказані вище постанови державного виконавця.

Ухвалою Черкаського районного суду Черкаської області від 07 липня 2022 року скарга ОСОБА_1 залишена без задоволення.

Не погоджуючись з постановленою ухвалою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу районного суду, та задовольнити його скаргу, скасувавши вищевказані постанови державного виконавця.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд відмовив у задоволенні його скарги, посилаючись лише на один належний доказ розрахунок заборгованості аліментів, але при цьому достовірність цього доказу не перевірив.

Скаржник зазначає, що його заборгованість по аліментах, згідно його розрахунків, станом на 31.01.2022 складає 7068,75 грн., і був суттєво менший від необхідного для накладення тимчасових обмежень за чотири місяці в сумі 13417,00 грн.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З матеріалів справи вбачається, що Черкаським районним судом Черкаської області 19.08.2021 року ухвалено рішення по цивільній справі №707/999/21 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі ј частини від усіх видів його доходу (заробітку), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 18.05.2021 року і до досягнення дочкою повноліття.

04.11.2021 року на виконання рішення, за виконавчим листом Черкаського районного суду Черкаської області №707/999/21, виданого 21.09.2021 року, старшим державним виконавцем Придніпровського районного відділу державної виконавчої служби у м.Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Шаповалом О.А. було відкрито виконавче провадження ВП №67370154.

31.01.2022 року ОСОБА_1 звернувся до Черкаського районного суду Черкаської області з позовною заявою про припинення стягнення аліментів та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Рішенням суду від 11.04.2022 року в задоволенні позову було відмовлено.

09.06.2022 року Черкаський апеляційний суд рішення суду першої інстанції скасував та постановив нове рішення, згідно якого з 31.01.2022 року припинено стягнення аліментів з ОСОБА_1 . Натомість вирішено стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі ј частини від усіх видів доходу (заробітку), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 31.01.2022 року і до її повноліття.

Згідно з розрахунком заборгованості аліментів по виконавчому листу №707/999/21, виданого 21.09.2021 року Черкаським районним судом Черкаської області, наданого Придніпровським відділом державної виконавчої служби міста Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), станом на 31.01.2022 року борг по аліментах за боржником ОСОБА_1 складав 27213,49 грн.

Старшим державним виконавцем Шаповалом О.А. було винесено чотири постанови від 02.06.2022 року:

про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України (вих.№16765 від 02.06.2022 року);

про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання (вих.№16766 від 02.06.2022 року);

про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії (вих.№16767 від 02.06.2022 року);

про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами (вих.№16768 від 02.06.2022 року).

Суд першої інстанції, відмовляючи ОСОБА_1 в задоволенні його скарги, врахував непогашену останнім заборгованість по сплаті аліментів у сумі 27213,49 грн., тому вважав за необхідне не скасовувати постанови державного виконавця.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції та враховує наступне.

Статтею 129-1 Конституції України визначено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані, зокрема, на примусове виконання рішень судів, які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших Законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до частини першої статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» порядок стягнення аліментів визначається законом. Виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України. Індексація розміру аліментів, визначеного у твердій грошовій сумі, проводиться, якщо інше не передбачено у виконавчому документі чи у договорі між батьками про сплату аліментів на дитину, виконавцем у встановленому Кабінетом Міністрів України порядку, щороку, починаючи з другого року після визначення розміру аліментів.

Частиною третьою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» обумовлено, що визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України.

Згідно з частиною другою статті 182 СК України мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Встановлення мінімального розміру аліментів є законодавчою гарантією для забезпечення належного утримання дитини. Мінімальний розмір аліментів застосовується, якщо визначена, в даному випадку частка заробітку (доходу), яка стягується з боржника, буде меншою за такий мінімальний розмір.

Порядок визначення заборгованості за аліментами, присудженими в частці від заробітку (доходу) закріплено у статті 195 СК України, відповідно до якого заборгованість за аліментами визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення.

Заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою-підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.

Розрахунок заборгованості обчислюється в автоматизованій системі виконавчого провадження на підставі відомостей, отриманих із: звіту про здійснені відрахування та виплати; квитанцій (або їх копій) про перерахування аліментів, наданих стягувачем чи боржником; заяв та (або) розписок стягувача; інформації про середню заробітну плату працівника для цієї місцевості; інших документів, що відображають отримання боржником доходу або сплату ним аліментів.

Частиною дев`ятою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці, державний виконавець виносить вмотивовані постанови: про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України; про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами; про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами не смертельної дії - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.

Звертаючись до суду з цією скаргою, заявник, в обґрунтування своїх вимог щодо неправомірності дій державних виконавців посилався на порушення статті 39,40 Закону України «Про виконавче провадження». Зокрема, на той факт, що виконавче провадження щодо нього мало бути закінчене, оскільки рішенням апеляційного суду з нього припинено стягнення аліментів з 31.01.2022. Виконавець 02.06.2022 неправомірно виніс постанови про тимчасові обмеження щодо нього, у зв`язку з заборгованістю по сплаті аліментів.

Апеляційний суд вважає, що розмір заборгованості за виконавчим провадженням визначений правильно із урахуванням вимог СК України, Закону України «Про виконавче провадження» та Інструкції з організації примусового виконання рішення, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року №512/5. Розрахунок заборгованості за аліментами від 11.07.2022 № 30522, проведений старшим державним виконавцем Придніпровського відділу ДВС Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Капшитар В О. (а.с. 80) сумніву у колегії суддів не викликає.

Виконання судового рішення є прямим обов`язком боржника (частина друга стаття 15 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII.

Апеляційний суд вважає необґрунтованими доводи скаржника, щодо неправильного нарахування розміру заборгованості, оскільки під час розгляду справи заявником не доведено протиправність дій державного виконавця та не надано доказів на підтвердження неправомірності застосування щодо боржника заходів примусового виконання рішення, передбачених частиною дев`ятою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження».

Крім того, ОСОБА_1 не заперечує факт наявності у нього заборгованості по сплаті аліментів, проте не погоджується з її розміром та просить визнати незаконними застосовані щодо нього заходи примусового виконання рішення. Правильність проведених розрахунків за аліментами належними та допустимими доказами не спростовано.

Установивши наведені обставини, суд першої інстанції, дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для визнання неправомірними дій державного виконавця та скасування вжитих тимчасових обмежень, оскільки порушення прав заявника у виконавчому провадженні не доведено і судом не встановлено.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення скарги

Керуючись ст. ст. 35, 258, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення

Ухвалу Черкаського районного суду Черкаської області від 07 липня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та оскарженню не підлягає.

Судді: