Провадження № 2/369/2749/22
РІШЕННЯ

Іменем України

19.08.2022 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Янченка А.В.

при секретарі судового засідання Безкоровайній М.Л.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,-

ВСТАНОВИВ:

23.11.2021 року ОСОБА_1 звернулася до Києво-Святошинського районного суду Київської області із позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання спільної дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 12 500,00 гривень щомісячно, починаючи стягнення з 14.11.2021 року і до повноліття дитини.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 30.07.2016 року між сторонами було зареєстровано шлюб у Відділі державної реєстрації шлюбів Головного територіального управління юстиції в місті Києві, актовий запис № 1717 (свідоцтво про одруження Серія НОМЕР_1 від 30.07.2016 року).

Позивач та відповідач мають спільну дитину, сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Факт батьківства ОСОБА_2 підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданим Печерським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві 16.02.2018 року, про що 16.02.2018 року зроблено відповідний актовий запис № 764.

Дитина проживає разом з позивачем.

В даний час на розгляді в Києво-Святошинському районному суді Київської області знаходиться позовна заява про розірвання шлюбу між Позивачем та Відповідачем.

Позивач вказує, що дитині має бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Такий належний рівень у будь якому разі не повинен бути меншим, ніж прожитковим мінімум.

ОСОБА_1 вказує, що такий рівень одна забезпечити не може, тому батько який є здоровим та працездатним, зможе сплачувати аліменти в розмірі 12500,00 гривень на місяць, оскільки зареєстрований як фізична особа-підприємець та за 2020 рік мав дохід у розмірі 1000000,00 гривень

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 02.12.2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін.

25.01.2022 року через канцелярію суду представником відповідача зареєстровано відзив на позовну заяву в якій вона зазначила, що у червні 2021 року позивач разом із сином, на літній період поїхала проживати у заміський будинок своїх дідуся та бабусі, який знаходиться у селі Тарасівка, Переяслав-Хмельницького району, Київської області. Відповідач не мав можливості проживати разом із ними, оскільки його робота неможлива без інтернет з`єднання. За місцем знаходження вказаного будинку воно відсутнє. Тому у літній період Відповідач працював у місті Києві, а на кожну вимогу Позивача, перераховував їй на банківську карту кошти. Так згідно банківських квитанцій, які надаються до відзиву, Відповідачем перераховано Позивачу: за червень 2021 року 1889 гривень, за липень 2021 року 5174 гривень, за серпень 2021 року 3716 гривень, у вересні 2021 року -7421 гривень, у жовтні 2021 року 5547 гривень, у листопад 2021 року 5025 гривень, у грудні 2021 року 5025 гривень.

Крім того, 20.12.2021 року крім сплачених аліментів Відповідачем було сплачено вартість харчування дитини у дитячому виховному закладі в сумі 3098,90 гривень, а 30.12.2021 року перераховано 1326 гривень на інші потреби.

05.01.2022 року Відповідачем перераховано аліменти на дитину в сумі 5000 гривень за січень 2022 року.

Крім того, представник відзначає, що обґрунтовуючи позовну вимогу у стягненні аліментів у твердій грошовій сумі 12 500,00 гривень, Позивач посилається виключно на те, що Відповідач зареєстрований як фізична особа підприємець та нібито 2020 року мав дохід у розмірі близько 1000000,00 гривень. Так твердження позивача вважає надуманим.

Так, Відповідач є фізичною особою-підприємцем з 22.09.2015 року, який здійснює підприємницьку діяльність за спрощеною системою оподаткування. Однак він, як фізична особа-підприємець має мінливий та нерегулярний дохід, з кожним роком працювати стає тяжче, чистий прибуток все менше. Згідно податкової декларації за 2021 року ФРП ОСОБА_2 отримав обсяг доходу 579350,00 гривень. Однак це є валовим доходом відповідача і не є його чистим прибутком, оскільки з даної суми підлягають вирахуванню податки та інші обов`язкові платежі та зобов`язання.

Позивач не надала суду доказів про свій матеріальний стан, свої доходи, витрати, тощо. Відповідач вже добровільно сплачує аліменти в розмірі 5000 гривень з листопада 2021 року та готовий сплачувати надалі.

На підставі вище зазначеного, представник відповідача заперечувала щодо задоволення позовної заяви ОСОБА_1 з підстав її необґрунтованості. При прийняті рішення просили суд взяти до уваги викладенні обставини, додані до відзиву докази та позицію Відповідача стосовно можливості сплати аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 у розмірі 5000 гривень з моменту вступу судового рішення в законну силу та до повноліття дитини.

29.07.2022 року через канцелярію суду представником позивача зареєстровано відповідь на відзив, в якому зазначила, що відповідач інших осіб на утриманні не має, він працездатний, отримує дохід, має нерухоме майно (квартиру в новобудові АДРЕСА_1 де і постійно проживає).

Крім того, представник відповідача долучив до відзиву копію додаткової декларації відповідача за 2021 рік. Згідно рядка 8 даної декларації відповідач отримав у 2021 році дохід в сумі 579350,00 гривень. Оскільки ФОП 3 групи без ПДВ ведуть тільки облік доходів, то доходом вважається вся його виручка, яку він отримав готівкою і на рахунок. Витрати на закупівлю товарів, оренду, податки не враховується.

Оскільки відповідач у 2021 році був ФОП на з-й групі єдиного податку зі ставкою ЄП 5% то з доходу (рядок 8) ним було сплачено ЄП 28967,50 гривень (рядки 11,12).

Отже, за мінусом єдиного податку дохід відповідача в 2021 році становив 550 382,50 гривень. Розділивши дану суму на 12 місяців 2021 року можна отримати суму місячного доходу відповідача 45 865,00 гривень.

Вказує, що відповідно до приписів СК України та ЦПК України, якщо у платника аліментів одна дитина, то він зобов`язаний відраховувати 25% від свого доходу. Таким чином відповідач має можливість сплачувати щомісячно 12 500,00 гривень аліментів на утримання своєї дитини. Натомість позивачка разом з дитиною вимушена самостійно шукати інше оплатне місце проживання, виплачувати кошти за дитячий садок, відвідування лікарів, харчування дитини, його одяг та іграшки тощо.

На підставі наведеного, просила суд прийняти до розгляду відповідь на відзив та приєднати його до матеріалів справи.

16.08.2022 року представником відповідача через канцелярію суду зареєстровано заперечення на позовну заяву про стягнення аліментів, в якому вказала, що відповідач підтверджує, що єдиним джерелом його доходу є здійснення підприємницької діяльності. Інших джерел доходу немає. Ведення самостійної підприємницької діяльності несе постійні ризики, відповідно дохід мінливий. Так, за 1 квартал 2022 року ФОП ОСОБА_2 отримав дохід 54 200,00 гривень, що в рази менше ніж в попередні роки.

При цьому відповідач регулярно, кожного місяця без затримки сплачує кошти в розмірі 5000,00 гривень на банківську картку позивача як аліменти на дитину та приймає участь у інших витратах.

Позивачем не надано доказів того, що вона витрачає щомісячно на утримання дитини 25 000,00 гривень, 50% з яких, з міркувань позивача, має платити батько.

Розмір аліментів має бути виправданим дійсними потребами з урахуванням матеріального становища сторін.

На підставі вище викладеного, заперечувала щодо пояснень та аргументів Позивача, викладених у відповіді на відзив з підстав викладених вище.

Сторони в судове засідання не з`явилися.

Представник відповідача через канцелярію суду подала заяву в якій просила здійснювати розгляд справи за її відсутності, заперечувала проти задоволення позовних вимог з підстав зазначених у заявах по суті справи.

У зв`язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Суд, вивчивши надані письмові докази у сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, 30.07.2016 року між сторонами було зареєстровано шлюб у Відділі державної реєстрації шлюбів Головного територіального управління юстиції в місті Києві, актовий запис № 1717, що підтверджується копією свідоцтва про одруження Серія НОМЕР_1 від 30.07.2016 року.

Від шлюбу сторони мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданим Печерським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві 16.02.2018 року, про що 16.02.2018 року зроблено відповідний актовий запис № 764.

Спільний син сторін ОСОБА_3 проживають разом з позивачкою, що сторонами не заперечувалось.

У відповідності до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально важливим урахуванням інтересів дитини.

Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За приписами частини 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Обов`язок батьків утримувати своїх дітей виникає з моменту їх народження та зберігається до досягнення дітьми повноліття. До того ж, обов`язок утримувати дитину у рівній мірі покладається як на матір, так і батька, причому, обов`язком особистим, індивідуальним, а не солідарним.

Відповідно до ратифікованої Постановою Верховної ради України № 789-XII від 27.02.1991 року Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, держава докладає всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування (стаття 18 Конвенції).

Згідно з частинами 1, 2 Конвенції про права дитини, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до основних сформованих принципів суспільства, задекларованих у національному та міжнародному законодавстві, діти мають право на особливе піклування і допомогу, внаслідок своєї фізичної і розумової незрілості, потребують спеціальної охорони і піклування, включаючи належний правовий захист як до, так і після народження.

У відповідності до ст. 182 СК України при визначені розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, наявність у платника аліментів рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; докази про витрати платника аліментів, що перевищують десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, а також наявність інших обставин, що мають істотне значення.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) батька дитини визначається судом.

Частиною 3 ст. 181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону (ч.2 ст. 184 СК України).

У відповідності до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Таким чином, аліменти підлягають стягненню з 14.11.2021 року.

Відповідно до ст. 430 ЦПК України рішення про стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць.

З огляду на встановлені у справі обставини, що мають юридичне значення та наведені положення Закону, а також виходячи з того, що неповнолітня дитина сторін проживає разом із позивачкою, у зв`язку з чим цілодобовий обов`язок останньої полягає не тільки у матеріальному забезпеченні дитини, а ще й у постійному вихованні, контролі, що потребує більших моральних витрат ніж періодичні зустрічі, враховуючи вік дитини, суд вважає необхідним присудити до стягнення аліментів з відповідача на користь позивачки на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі 5000,00 гривень щомісячно, з подальшою індексацією щомісячно починаючи з 14.11.2021 року і до досягнення дитиною повноліття.

Визначаючи вказаний розмір аліментів, враховує стан здоров`я позивача, матеріальне становище дитини і платника аліментів, часткове визнання позову відповідачем.

Відомостей про незадовільний стан його здоров`я суду не надано. Окрім того, у суду відсутні дані про те, що на утриманні відповідача знаходяться інші особи, які в силу закону потребують його матеріальної підтримки.

Відхиляючи вимогу про стягнення аліментів у розмірі визначеному позивачкою зазначає, що суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов`язання щодо утримання.

Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд не приймає до уваги посилання позивача на те, що відповідач спроможний забезпечити сплату аліментів на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 12500,00 грн., так як його дохід від здійснення діяльності як ФОП за 2020 рік складає 1 000 000,00 грн., оскільки в матеріалах справи відсутні будь-які належні та допустимі докази в їх обґрунтування.

Інші доводи та твердження позивача на висновки суду не впливають та підстави для стягнення аліментів у більшому розмірі не дають.

Згідно ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період.

Суд вважає, що 5000 грн. на дитину є саме тим розміром аліментів, який відповідає вимогам розумності та є співмірний витратам, які мають нести обоє батьків на утримання дітей.

Крім того, позивачка не позбавлена в майбутньому звернутись до суду з позовом про стягнення з відповідача на її користь витрат на лікування або навчання дітей у порядку ст. 185 СК України або збільшення розміру аліментів згідно ст. 192 СК України.

Оскільки позивач згідно Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів то відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір пропорційно задоволеним позовним вимогам у розмірі 363,20 гривень.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 80, 84, 110, 112, 113, 180, 181, 182, 183, 184, 191 Сімейного кодексу України, ст. ст. 2, 10, 76-81, 141-142, 200, 263-265, 273, 430 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 5000 (п`ять тисяч) гривень 00 копійок (з урахуванням індексації), починаючи з 14.11.2021 року до досягнення дитиною повноліття.

У задоволенні решти вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в сумі 363 (триста шістдесят три) гривні 20 копійок.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць.

Повне рішення складено: 19.08.2022 року.

Суддя А.В. Янченко