Номер провадження: 22-ц/813/3416/22
Номер справи місцевого суду: 495/6376/20
Головуючий у першій інстанції Шевчук Ю. В.
Доповідач Дришлюк А. І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Дришлюка А.І., суддів Драгомерецького М.М., Громіка Р.Д.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін у м. Одесі справу за апеляційною скаргою представника Акціонерного товариства Комерційний банк «Приват Банк» - Крилової Олени Леонідівни на заочне рішення Білгород-Дністровського районного суду Одеської області від 17 травня 2021 року по справі за позовом Акціонерного Товариства Комерційний Банк «Приват Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

19 жовтня 2020 року представник АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовних вимог зазначав, що ОСОБА_1 звернувся до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Заяву №б/н від 03 травня 2013 року, згідно якої отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Проте зобов`язання за кредитним розрахунком не виконав, у зв`язку з чим станом на 22 вересня 2020 року утворилася заборгованість - 13897,19 грн (а.с.1-3).

Заочним рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 17 травня 2021 року вирішено позовні вимоги задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк заборгованість у розмірі 9795,18 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» сплачену суму судового збору у розмірі 2102,00 грн (а.с.71-74).

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, представник АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду із апеляційною скаргою, в якій просив суд оскаржуване рішення скасувати в частині не задоволених позовних вимог та ухвалити нове, яким позовні вимоги Банку щодо стягнення відсотків задовольнити. В обґрунтування апеляційної скарги зазначав, що до суду була надана копія анкети-заяви, в якій ОСОБА_1 особистим підписом засвідчив, що погоджується з виконувати вимоги умов та правил надання банківських послуг, а тому апелянт вважає, що з моменту підписання між сторонами був укладений договір. Апелянт повідомляє, що ОСОБА_1 було також підписано паспорт споживчого кредиту, в якому він особистим підписом підтвердив ознайомлення з основними умовами кредитування, зокрема з процентною ставкою в межах та поза межами пільгового періоду та процентною ставкою, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту. Апелянт наголошує, що заявлені вимоги про стягнення процентів, умови щодо сплати яких зазначені в підписаному ОСОБА_1 паспорті споживчого кредиту. А отже, як вважає апелянт, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, а якщо розмір ставки судом не було встановлено то повинно бути стягнено відповідно до розміру облікових ставок НБУ (а.с.76-82).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 19 липня 2021 року було відкрито апеляційне провадження та справу вирішено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження.

З врахуванням недостатньої кількості суддів в Одеському апеляційному суді (з 2013 року кількість суддів в цивільній палаті зменшилася з 48 до 14, які фактично здійснюють судочинство), щодо яких здійснюється автоматизований розподіл справ (без урахування суддів, які хворіють, перебувають у відрядженні, знаходяться у відпустці), що створює надмірне навантаження та виключає можливість розгляду справи в строки, передбачені національним законодавством, судом апеляційної інстанції було здійснено розгляд справи з врахуванням поточного навантаження, яке обумовило затягування розгляду справи по незалежним від суду причинам.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відзив відповідно до ст. 360 ЦПК України на адресу суду від сторін не надходив.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив із того, що матеріали справи не містять підтвердження, що саме надані Банком Умови та Правила діяли на момент підписання відповідної анкети-заяви, в якій в свою чергу також відсутня будь-яка інформації щодо умов кредитування, в тому числі розміру процентної ставки за несвоєчасне виконання зобов`язання щодо погашення заборгованості. Роздруківка із сайту не може бути належним доказом, оскільки повністю залежить від волевиявлення однієї сторони, в даному випадку саме Банку, який може вносити відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування.

Апеляційний суд, дослідивши матеріали справи, погоджується із висновками суду першої інстанції та вважає за необхідне відмовити в задоволенні апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинне виконуватися належним чином у відповідності з умовами договору. При цьому відповідач, як сторона кредитного договору зобов`язаний повернути позивачу одержаний кредит та сплатити відсотки (ч. 1 ст. 1054 ЦК України).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частина 1 статті 634 ЦК України встановлює, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Відповідно до ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

За змістом ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

З матеріалів справи вбачається, ОСОБА_1 звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг та 03 травня 2013 року підписав заяву-анкету № б/н про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг (а.с.10-11).

Згідно довідки, наявної в матеріалах справи, відповідачу було видано банківські картки (а.с. 12) та відкрито кредитну лінію (а.с. 8).

З розрахунку заборгованості, наявного в матеріалах справи, вбачається, що відповідач користувався встановленим кредитним лімітом та здійснював часткове погашення виниклої заборгованості. Крім того з відповідного розрахунку також вбачається, що були здійсненні операції щодо нарахування певних відсотків, встановлених Банком, за користування кредитними коштами. Однак вищезазначена анкета-заяву, підписана клієнтом, не містить відомостей щодо розміру відсоткової ставки по картковому рахунку та інформації щодо виникнення відповідальності за прострочення виконання зобов`язання щодо погашення заборгованості, у вигляді штрафу або неустойки. Разом з тим, долучені до позовної заяви Банком довідки щодо видачі банківських карт та встановлення кредитного ліміту також не містять, в свою чергу, відомостей щодо типу банківського продукту.

Позивачем також було надано до суду в якості доказу витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», а саме: «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», «Універсальна CONTRACT» та «Універсальна GOLD», однак оскільки матеріали справи не містять відомостей щодо того, яку саме картку було оформлено ОСОБА_1 , в даному випадку зазначений витяг не може розцінюватися як належним доказ по справі. Разом з тим, враховуючи, що Умови та Правила надання банківських послуг повність формуються Банком, який в свою чергу може в одноособовому порядку вносити певні зміни до їх змісту, та відсутність вказівки щодо дати їх формування, строку дії та, в даному випадку, позначки щодо ознайомлення клієнта (відповідача по справі) з ними та безпосередньо його підпису, тому надана Банком копія витягу з Умов та Правил не підтверджують факту погодження сторонами всіх умов кредитування.

Аналогічна правова позиція міститься в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року по справі № 342/180/17, згідно якої надані позивачем Умови та Правила надання банківських послуг в ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім.

Стосовно паспорту споживчого кредиту, наявний в матеріалах справи та підписаний відповідачем, слід зазначити наступне. Оскільки в зазначеному паспорті міститься лише узагальнена інформація щодо умов кредитування стосовно кредитних карт «Універсальна» та враховуючи відсутність в матеріалах справи будь-якої інформації щодо типу банківської картки оформленої ОСОБА_1 , зазначений паспорт споживчого кредиту також не є підтвердження узгодження умов кредитування.

Таким чином, враховуючи вище наведене, оскільки доводи апеляційної скарги не спростували правильних висновків суду першої інстанції, апеляційний суд відмовляє в задоволенні апеляційної скарги та на підставі ст. 375 ЦПК України залишає без змін оскаржуване рішення.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства Комерційний Банк "ПриватБанк" - Крилової Олени Леонідівни - відхилити.

Заочне рішення Білгород-Дністровського районного суду Одеської області від 17 травня 2021 року - залишити без змін.

Постанова Одеського апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та подальшому оскарженню не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду А.І. Дришлюк

Р.Д. Громік

М.М. Драгомерецький

18.03.2022 року м. Одеса