Номер провадження: 22-ц/813/6435/22
Номер справи місцевого суду: 496/3298/19
Головуючий у першій інстанції Буран В. М.
Доповідач Заїкін А. П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

22.03.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Заїкіна А.П.

суддів - Таварткіладзе О.М., Погорєлової С.О.

вивчивши матеріали апеляційної скарги адвоката Подорожнього Андрія Сергійовича, діючого від імені ОСОБА_1 на ухвалу Біляївського районного суду Одеської області від 10 листопада 2021 року про відмову в ухваленні додаткового рішення, по цивільній справі за позовом Голови Августівської сільської ради Біляївського району Одеської області Таран Олени Георгіївни до Голови Громадської організації «Громадський контроль» Тельвака Володимира Миколайовича, Заступника голови Громадської організації «Громадський контроль» Будник Віри Павлівни, власника веб-сайту ОСОБА_1 про захист честі, гідності та ділової репутації, -

встановив:

Ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 10 листопада 2021 року відмовлено в ухваленні додаткового рішення.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням 11 лютого 2022 року засобами поштового зв`язку (03.02.2022 року) апелянтом було подано апеляційну скаргу.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 15 лютого 2022 року апеляційну скаргу адвоката Подорожнього Андрія Сергійовича, діючого від імені ОСОБА_1 на ухвалу Біляївського районного суду Одеської області від 10 листопада 2021 року залишено без руху.

15 лютого 2022 року Одеським апеляційним судом було витребувано з Біляївського районного суду Одеської області відомості про отримання копії ухвали Біляївського районного суду Одеської області від 10 листопада 2021 року та/або відомостей щодо ознайомлення з матеріалами справи ОСОБА_1 (або представником), тощо.

23 лютого 2022 року на адресу Одеського апеляційного суду надійшла відповідь на запит, відповідно до якої Біляївський районний суд Одеської області повідомив про відсутність відомостей зазначених у запиті.

01 березня 2022 року на адресу Одеського апеляційного суду надійшла заява адвоката Подорожнього Андрія Сергійовича, діючого від імені ОСОБА_1 про усунення недоліків.

В своїй заяві про усунення недоліків апелянт зазначає, що копію оскаржуваного судового рішення не отримував, що про існування вказаної ухвали апелянту стало відомо з ЄДРСР лише 07.02.2022 року.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 03 березня 2022 року апеляційну скаргу адвоката Подорожнього Андрія Сергійовича, діючого від імені ОСОБА_1 на ухвалу Біляївського районного суду Одеської області від 10 листопада 2021 року залишено без руху. Оскільки апелянтом не виконано вимоги ухвали Одеського апеляційного суду від 15.02.2022 року і не усунуто недоліки в повному обсязі до встановленого строку, а саме апелянтом не усунуто недоліки щодо змісту апеляційної скарги, оскільки апеляційна скарга не відповідає вимогам ст. 356 ЦПК України.

17 березня 2022 року на адресу Одеського апеляційного суду від адвоката Подорожнього Андрія Сергійовича, діючого від імені ОСОБА_1 надійшла апеляційна скаргу з виправленими недоліками на виконання вимог ухвали.

Апелянт вказує на те, що копію оскаржуваного судового рішення не отримував, що про існування вказаної ухвали апелянту стало відомо з ЄДРСР лише 07.02.2022 року, про те на підтвердження вказаних тверджень ним не надано жодного доказу.

Відповідно до ч. 1 ст. 354 ЦПК України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

З матеріалів справи вбачається, що у вересні 2021 року адвокат Подорожній Андрій Сергійович, діючий від імені ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення у справі.

22 вересня 2021 року адвокат Подорожній Андрій Сергійович, діючий від імені ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про розгляд справи за його відсутності та зазначив, що вимоги заяви підтримує.

В матеріалах справи відсутні відомості про отримання копії ухвали Біляївського районного суду Одеської області від 10 листопада 2021 року та/або відомостей щодо ознайомлення з матеріалами справи ОСОБА_1 (або представником).

Відповідно до п. 4 ч. 4 ст. 356 ЦПК України, до апеляційної скарги додаються докази, що підтверджують дату отримання копії оскаржуваного судового рішення суду першої інстанції.

Апеляційний суд наголошує, що судовий розгляд визнається справедливим за умови забезпечення рівного процесуального становища сторін, які беруть участь у справі. Поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду без доведеності поважності причин не забезпечило б рівноваги між інтересами сторін та правової визначеності у цивільних відносинах, які є складовими принципу верховенства права, проголошеного статтею 8 Конституції України.

Відповідно до приписів ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема: подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення. Якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання.

У частині четвертій статті 10 ЦПК України і статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (далі - Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

ЄСПЛ зауважив, що норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (Перетяка та Шереметьев проти України, № 17160/06 та N 35548/06, § 34, від 21 грудня 2010 року).

Із практики ЄСПЛ також випливає, що судовий розгляд визнається справедливим за умови забезпечення рівного процесуального становища сторін, що беруть участь у спорі. Вимагається, щоб кожній із сторін була надана розумна можливість представляти свою справу у такий спосіб, що не ставить її в суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом.

Необґрунтоване поновлення процесуальних строків на оскарження «остаточного судового рішення» є порушенням принципу res judicata (правової визначеності), про що неодноразово наголошувалося у прецедентній практиці ЄСПЛ.

У рішенні ЄСПЛ від 03 квітня 2008 року в справі № 3236/03 «Пономарьов проти України» зазначено, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, якщо строк на оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності. Вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

У § § 46, 47 рішення ЄСПЛ від 29 жовтня 2015 року у справі «Устименко проти України» (заява № 32053/13) зазначено, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (рішення у справі «Ryabykh v. Russia», заява № 52854/99, § § 51 і 52, ECHR 2003-Х).

Таким чином, апеляційним судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 та його адвокат Подорожній Андрій Сергійович будучи зацікавленими у розгляду вказаної заяви та знаючи про розгляд заяви в суді першої інстанції не вжили заходів для реалізації наданих цивільним процесуальним законодавством прав як учасника справи, не вчинили дій для своєчасного отримання інформації про стан розгляду справи та, відповідно, для своєчасного отримання копії судового рішення у справі.

Доказів про виникнення обставин непереборної сили, що могли слугувати підставою пропуску строку на апеляційне оскарження, апелянтом до апеляційної скарги не додано та матеріалами справи не встановлено.

Відповідно до ч. 4 ст. 357 ЦПК України суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому статтею 358 цього Кодексу, якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 358 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнанні судом неповажними.

Відповідно до частини другої статті 358 ЦПК України незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків: подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки; пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

З огляду на зазначене та враховуючи зазначенні положення процесуального законодавства, апеляційний суд приходить до висновку про відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою адвоката Подорожнього Андрія Сергійовича, діючого від імені ОСОБА_1 на ухвалу Біляївського районного суду Одеської області від 10 листопада 2021 року про відмову в ухваленні додаткового рішення.

Керуючись ст.ст. 357, 358 ЦПК України, Одеський апеляційний суд,-

ухвалив:

У відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою адвоката Подорожнього Андрія Сергійовича, діючого від імені ОСОБА_1 на ухвалу Біляївського районного суду Одеської області від 10 листопада 2021 року про відмову в ухваленні додаткового рішення, по цивільній справі за позовом Голови Августівської сільської ради Біляївського району Одеської області Таран Олени Георгіївни до Голови Громадської організації «Громадський контроль» Тельвака Володимира Миколайовича, Заступника голови Громадської організації «Громадський контроль» Будник Віри Павлівни, власника веб-сайту ОСОБА_1 про захист честі, гідності та ділової репутації, - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у випадках передбачених ч. 2 ст. 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів.

Судді Одеського апеляційного суду: А.П. Заїкін

О.М. Таварткіладзе

С.О. Погорєлова