ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2022 року м.Суми

Справа №585/3874/21

Номер провадження 22-ц/816/745/22

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Левченко Т. А. (суддя-доповідач),

суддів - Собини О. І. , Ткачук С. С.

за участю секретаря судового засідання Назарової О.М.,

сторони:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «Калина»,

розглянув у приміщенні Сумського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Калина»

на рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 11 травня 2022 року, ухвалене у складі судді Євлах О.О., у приміщенні Роменського міськрайонного суду Сумської області, повний текст рішення виготовлено 17 травня 2022 року,

В С Т А Н О В И В:

30 грудня 2021 року ОСОБА_1 через свого представника адвоката Глущенка Віталія Вікторовича звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Калина» (далі ТОВ «Калина»), третя особа: Управління адміністративних послуг Роменської міської ради Сумської області, про розірвання договору оренди землі та стягнення орендної плати.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача ОСОБА_2 .

24 червня 2020 року приватним нотаріусом Роменського районного нотаріального округу Ільченко Л.І. видано свідоцтво про право на спадщину за законом зареєстроване в реєстрі за № 143 на ім`я ОСОБА_1 . До складу спадкового майна входить земельна ділянка площею 2,0918 га з кадастровим номером :02:001:0121, що розташована на території Миколаївської сільської ради Роменського району Сумської області, яка передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 02 червня 2021 року за вищевказаною земельною ділянкою 23 грудня 2017 року КП «Архітектурно-планувальне підприємство» Роменської районної ради Сумської області зареєстровано договір оренди землі б/н від 11 лютого 2014 року, відповідно до якого орендодавець ОСОБА_2 , орендар ТОВ «Калина» в пункті «опис об`єкта іншого речового права» зазначено, що орендна плата вноситься у розмірі 4% від нормативно грошової оцінки. Строк дії договору складає 8 років.

Станом на даний час договір оренди землі б/н від 11 лютого 2014 року, укладений ОСОБА_2 з ТОВ «Калина», не зберігся.

Нормативно грошова оцінка сільськогосподарських угідь земельної ділянки з кадастровим номером :02:001:0121 складає 58574,89 грн.

Отже, орендар повинен обрахувати орендну плату у розмірі 2343,00 гривень за кожен рік користування земельною ділянкою відповідно укладеного договору оренди землі.

Вказує, що після оформлення спадкових прав, позивач через представника за довіреністю від 23 листопада 2020 року, а саме 05 листопада 2021 року письмово звернувся до відповідача з повідомленням про зміну власника земельної ділянки з кадастровим номером :02:001:0121, що розташована на території Миколаївської сільської ради Роменського району Сумської області, та вимогою про законну виплату орендної плати за 2018-2021 роки, адже останній фактично користується та обробляє земельну ділянку по цей час.

Зазначає, що вказана письмова заява ТОВ «Калина» була проігнорована.

На даний час ТОВ «Калина» не виплачено орендну плату за договором оренди землі б/н від 11 лютого2014 року за 2019-2021 роки, загальна сума заборгованості складає 7019,00 грн.

Вказує, що ТОВ «Калина» користується земельною ділянкою з кадастровим номером :02:001:0121, що розташована на території Миколаївської сільської ради Роменського району Сумської області, яка належить ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 24 червня 2020 року, але фактично не виконує зобов`язання передбачені чинним законодавством, що регулює суспільні відносини у сфері оренди землі, а саме систематично на протязі чотирьох останніх років не сплачує орендну плату відповідно до договору оренди землі б/н від 11 лютого 2014 року, у позивача не має іншої можливості відновити своє порушене право інакше, як в судовому порядку.

Посилаючись на вказані обставини, просить розірвати договір оренди землі б/н від 11 лютого 2014 року, зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 23 грудня 2017 року, кадастровий номер :02:001:0121, площею 2,0918 га, укладений між ОСОБА_2 та ТОВ «Калина»; стягнути з ТОВ «Калина» на користь ОСОБА_1 плату за оренду земельної ділянки з кадастровим номером :02:001:0121 за період з 2019 року по 2021 рік включно у розмірі 5658 грн 35 коп., а також судові витрати.

Роменський міськрайонний суд Сумської області рішенням від 11 травня 2022 року позов ОСОБА_1 задовольнив.

Розірвав договір оренди землі б/н від 11 лютого 2014 року, зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 23 грудня 2017 року, кадастровий номер :02:001:0121, площею 2,0918 га, укладений між ОСОБА_2 та ТОВ «Калина».

Стягнув з ТОВ «Калина» на користь ОСОБА_1 орендну плату земельної ділянки з кадастровим номером :02:001:0121 за період з 2019 року по 2021 рік включно у розмірі 5658 грн 35 коп.

Стягнув з ТОВ «Калина» на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 908 грн 00 коп. судового збору та 10000 грн 00 коп. витрат на оплату професійної правничої допомоги.

В апеляційній скарзі ТОВ «Калина» посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення суду першої інстанції, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального прав та процесуального права, просить скасувати рішення суду в частині розірвання договору оренди землі та стягнення витрат на правничу допомогу та ухвалити нове про відмову у задоволенні цих вимог.

У доводах апеляційної скарги зазначає, що позивач, набувши право власності на земельну ділянку, не виконав свій обов`язок, передбачений ч. 3 ст. 148-1 ЗК України, та у встановленому законом порядку та строки не довів до відома орендаря факт набуття ним права власності на земельну ділянку.

Вказує, що надана представником позивача заява, яка була надіслана 05 листопада 2021 року на адресу ТОВ «Калина», не містить усіх обов`язкових відомостей, передбачених ч. 3 ст. 148-1 ЗК України (місце проживання (знаходження) нового власника, його поштова адреса, платіжні реквізити).

Вважає, що стягнуті судом першої інстанції витрати на правничу допомогу у розмірі 10000 грн не є співмірними зі складністю справи та часом витраченим адвокатом.

Рішення суду першої інстанції в частині стягнення орендної плати не оскаржується, а тому відповідно до приписів ч. 1 ст. 367 ЦПК України колегією суддів не переглядається.

Від представника ОСОБА_1 адвоката Глущенка В.В. надійшла до апеляційного суду заява, з якої фактично вбачається, що це відзив на апеляційну скаргу, в якій просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника ОСОБА_1 адвоката Глущенка В.В., який заперечує проти доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Суд першої інстанції встановив та з матеріалів справи вбачається, що згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 24 червня 2020 року ОСОБА_1 успадкував після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , земельну ділянку площею 2,0918 га, розташовану на території Миколаївської сільської ради Роменського району Сумської області, яка передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :02:001:0121 (а. с. 11).

11 лютого 2014 року між ОСОБА_2 та ТОВ «Калина» було укладено договір оренди землі, відповідно до умов якого в оренду передана земельна ділянка за кадастровим номером :02:001:0121 площею 2,0920 га. Нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 49755,34 грн. Договір укладено на 8 років з урахуванням ротації культур згідно з проектом землеустрою. Орендна плата встановлена в розмірі не менше 4% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки (а. с. 111-114).

Згідно з актами приймання-передачі земельної ділянки ОСОБА_2 передала ТОВ «Калина» у строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення розміром 2,0918 га, розташовану в адмінмежах Миколаївської сільської ради Роменського району Сумської області ( а. с. 115-116).

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 02 червня 2021 року, 23 грудня 2017 року КП «Архітектурно-планувальне підприємство» Роменської районної ради Сумської області зареєстровано за ТОВ «Калина» право оренди земельної ділянки, площею 2,0918 га, кадастровий номер :02:001:0121, на підставі договору оренди землі б/н від 11 лютого 2014 року, укладеного між ОСОБА_2 , та ТОВ «Калина». Строк дії договору 8 років (а. с. 12-13).

Згідно з Витягом із технічної документації про нормативно грошову оцінку земельної ділянки № 1331/331-21 від 16 листопада 2021 року нормативно грошова оцінка сільськогосподарських угідь земельної ділянки з кадастровим номером :02:001:0121 складає 58574,89 грн (а. с. 15).

З видаткового касового ордера від 06 червня 2017 року вбачається, що ТОВ «Калина» видано на ім`я ОСОБА_2 6002,44 грн орендної плати за земельний пай за 2018 рік (а. с. 70).

23 листопада 2020 року ОСОБА_1 на підставі довіреності уповноважив ОСОБА_3 на підписання договору оренди земельної ділянки (паю) та додаткової угоди від його імені (а. с. 16).

05 листопада 2020 року представник ОСОБА_1 ОСОБА_3 звернулася до ТОВ «Калина» із заявою, в якій повідомила про те, що ОСОБА_1 не має наміру подовжувати з ТОВ «Калина» договору оренди земельної ділянки за кадастровим номером :02:001:0121, який закінчується у липні 2022 року (а. с. 17).

Задовольняючи позов ОСОБА_1 в частині розірвання договору оренди землі, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач систематично, протягом 2019-2021 років, не сплачував позивачу орендну плату за користування земельною ділянкою, а тому наявні підстави для розірвання договору оренди землі.

Проте погодитись з такими висновками суду першої інстанції не можна, так як суд дійшов їх з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Так, ч. 1 ст. 2 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються ЗК України, ЦК України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Частиною 3 ст. 1223 ЦК України визначено, що спадщина належить спадкодавцю від дня відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 770 ЦК України у разі зміни власника речі, переданої у найм, до нового власника переходять права та обов`язки наймодавця.

За частиною 2 ст. 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом, зокрема ЗК України, Законом України «Про оренди землі».

Відповідно до ст.ст. 1, 13 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Частинами 1, 2 ст. 21 Закону України «Про оренду землі» встановлено, що орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі.

Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди.

Згідно з ч. 2 ст. 23 Закону України «Про оренду землі» орендна плата за земельні ділянки, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, переглядається за згодою сторін.

Положеннями ст. 24 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати.

За приписами ст. 32 Закону України «Про оренду землі», на вимогу однієї зі сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України.

Відповідно до частин 1 та 2 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Пунктом «д» частини 1 статті 141 ЗК України визначено, що підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати.

Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 148-1 ЗК України до особи, яка набула право власності на земельну ділянку, що перебуває у користуванні іншої особи, з моменту переходу права власності на земельну ділянку переходять права та обов`язки попереднього власника земельної ділянки за чинними договорами оренди, суперфіцію, емфітевзису, земельного сервітуту щодо такої земельної ділянки.

У разі переходу права власності на земельну ділянку, що перебуває у постійному користуванні, від держави до територіальної громади або від територіальної громади до держави до набувача земельної ділянки переходять права та обов`язки власника земельної ділянки за правовідносинами постійного користування нею.

Особа, яка набула право власності на земельну ділянку, протягом одного місяця з дня набуття права власності на неї зобов`язана повідомити про це її користувачів із зазначенням:

кадастрового номера (за наявності), місця розташування та площі земельної ділянки;

найменування (для юридичних осіб), прізвища, ім`я, по батькові (для фізичних осіб) нового власника;

місця проживання (знаходження) нового власника, його поштової адреси;

платіжних реквізитів (у разі, якщо законом або договором передбачена плата за користування земельною ділянкою у грошовій формі).

Повідомлення надсилається користувачу земельної ділянки рекомендованим листом з повідомленням про вручення або вручається йому особисто під розписку.

Повідомлення про перехід права власності від держави до територіальної громади або навпаки підлягає опублікуванню у друкованих засобах масової інформації місцевої сфери розповсюдження із зазначенням кадастрового номера, місця розташування та площі земельної ділянки.

Отже, законом встановлено обов`язок особи у разі набуття права власності на земельну ділянку, що перебуває в оренді на підставі чинного договору оренди землі, повідомити орендаря про факт переходу права власності на земельну ділянку, а також надати інформацію, що дозволить орендарю виконувати обов`язок зі сплати орендної плати, а також інші умови договору.

Відповідно до приписів ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Обґрунтовуючи позовні вимоги щодо розірвання договору оренди земельної ділянки ОСОБА_1 посилається на те, що систематично протягом 2019-2021 років йому не сплачувалась орендна плата, що є підставою для його розірвання.

Як убачається з матеріалів справи, спадкоємець ОСОБА_1 з моменту відкриття спадщини успадкував права та обов`язки, які мала орендодавець ОСОБА_2 відповідно до договору оренди землі від 11 лютого 2014 року.

За таких обставин з дня набуття права власності на земельну ділянку, на виконання положень статті 148-1 ЗК України, позивач зобов`язаний був повідомити про це відповідача із зазначенням даних, необхідних відповідачу для належного виконання обов`язку щодо оплати орендної плати.

Дотримання вищевказаних дій для власника, до якого перейшло права власності на земельну ділянку є важливим етапом, спрямованим для налагодження виплати орендної плати за укладеним до переходу права власності договором.

Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів того, що ОСОБА_1 в порядку, встановленому ст. 148-1 ЗК України протягом одного місяця з дня набуття права власності на земельну ділянку повідомив відповідача про зміну власника із зазначенням даних, необхідних відповідачу для належного виконання обов`язку щодо оплати орендної плати.

Подана представником ОСОБА_1 ОСОБА_3 ТОВ «Калина» заява від 05 листопада 2021 року не містить місця проживання (знаходження) нового власника, його поштової адреси; платіжних реквізитів для перерахування орендної плати, чим фактично створено умови для несплати орендної плати у передбачений договором оренди строк (а. с. 17).

Крім того, вказана заява подана не в межах строку встановленого статтею 148-1 ЗК України. Отже позивач не виконав, в установлений законом строк, передбаченого законом обов`язку щодо повідомлення про перехід до нього права власності на орендовану земельну ділянку із зазначенням даних, необхідних відповідачу для належного виконання обов`язку щодо оплати орендної плати.

За встановлених обставин справи, колегія суддів дійшла висновку про відсутність правових підстав для розірвання договору оренди землі, оскільки несплата орендної плати за період з 2019 року до пред`явлення позову мала місце у зв`язку з невиконанням позивачем як новим власником земельної ділянки обов`язку, передбаченого ч. 3 ст. 148-1 ЗК України.

Суд першої інстанції наведеного не врахував у зв`язку з чим дійшов помилкового висновку про наявність підстав для задоволення позовної вимоги про розірвання договору оренди землі.

Отже, на підставі пунктів 1, 4 частини 1 статті 376 ЦПК України рішення суду в частині задоволених позовних вимог ОСОБА_1 до ТОВ «Калина» про розірвання договору оренди землі підлягає скасуванню з ухваленням у цій частині нового рішення про відмову у задоволенні вказаних вимог.

Колегія суддів також вважає, що не підлягають стягненню з ТОВ «Калина» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10000 грн в суді першої інстанції, виходячи з наступного.

Так, частиною 3 ст. 133 ЦПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу .

Відповідно до ч. ч. 1-4 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

З матеріалів справи вбачається, що на підтвердження розміру понесених витрат під час розгляду справи судом першої інстанції, представником позивача до суду було надано: ордер на надання правничої допомоги серії ВМ № 1022861 від 29 грудня 2021 року (а. с. 9); копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю (а. с. 8) та квитанцію №021 від 27 вересня 2021 року, яка містить підписи лише адвоката (а. с. 20).

Таким чином, колегія суддів вважає, що відсутність документального підтвердження надання правової допомоги, яке містить підписи як адвоката так і клієнта (договору надання правової допомоги, детального опису виконаних доручень клієнта, акту прийому-передачі виконаних робіт, платіжних доручень на підтвердження фактично понесених витрат клієнтом тощо) є підставою для відмови у стягненні витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10000 грн у зв`язку з ненаданням належних доказів, передбачених ст. 137 ЦПК України, для їх підтвердження.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням апеляційної скарги з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Калина» підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 1362 грн 00 коп.

Керуючись ст. ст. 367; 374 ч. 1 п. 2; 376 ч. 1 п. 1, 4, 381-382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Калина» задовольнити.

Рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 11 травня 2022 року в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Калина» про розірвання договору оренди землі скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Калина» про розірвання договору оренди землі відмовити.

Скасувати рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 11 травня 2022 року в частині стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю «Калина» витрат на професійну правничу допомогу в сумі 10000 гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Калина» судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 1362 гривні 00 копійок.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 28 липня 2022 року.

Головуючий - Т. А. Левченко

Судді: О. І. Собина

С. С. Ткачук