Ухвала

27 липня 2022 року

м. Київ

справа № 302/321/20

провадження № 61-6837 ск22

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Білоконь О. В. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Закарпатського апеляційного суду від 09 червня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Тюшківської сільської ради Міжгірського району Закарпатської області, правонаступником якої є Пилипецька сільська рада Міжгірського району Закарпатської області, третя особа - Міжгірська районна державна адміністрація Закарпатської області, правонаступником якої є Хустська районна державна адміністрація Закарпатської області, про скасування рішень сільської ради та запису державного реєстратора про державну реєстрацію земельної ділянки,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Міжгірського районного суду Закарпатської області від 02 грудня 2020 року у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

Постановою Закарпатського апеляційного суду від 09 червня 2022 року рішення Міжгірського районного суду Закарпатської області від 02 грудня 2020 року скасовано та ухвалено нове, яким позов ОСОБА_2 задоволено. Скасовано рішення п`ятої сесії п`ятого скликання Тюшківської сільської ради Міжгірського району від 24 грудня 2017 року № 3 «Про надання дозволу на розробку проекту відведення земельної ділянки» та рішення шостої сесії шостого скликання Тюшківської сільської ради Міжгірського району від 22 квітня 2018 року № 1 про передачу ОСОБА_1 у власність земельної ділянки площею 0,14 га.

Скасовано запис державного реєстратора Міжгірської районної державної адміністрації Галай В. В. від 23 травня 2018 року № 26378688 про державну реєстрацію права власності ОСОБА_1 на земельну ділянку площею 0,14 га з кадастровим номером : 01:006:0009.

До Верховного Суду 20 липня 2022 року ОСОБА_1 подав касаційну скаргу на постанову суду апеляційної інстанції, у якій просить її скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга підлягає залишенню без руху з огляду на таке.

Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Щодо змісту касаційної скарги

У порушення вимог пункту 3 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі не зазначено повне найменування та місцезнаходження правонаступників Тюшківської сільської ради Міжгірського району Закарпатської області та Міжгірської районної державної адміністрації Закарпатської області, а саме: Пилипецької сільської ради Міжгірського району Закарпатської області та Хустської районної державної адміністрації Закарпатської області.

Ураховуючи викладене, заявнику необхідно виконати вимоги пункту 3 частини другої статті 392 ЦПК України та усунути недоліки.

Щодо підстав касаційного оскарження

Згідно з пунктом 5 частини другої статті 392 ЦПК України визначено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

Частиною другою статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Касаційна скарга ОСОБА_1 не відповідає зазначеним вище вимогам закону.

Так, заявник узагальнено посилається на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, постанови Верховного Суду, проте не зазначає конкретні обов`язкові підстави касаційного оскарження, визначені частиною другою статті 389 ЦПК України, що унеможливлює відкриття касаційного провадження.

За таких обставин, відповідно до вимог частини другої, четвертої статті 392 ЦПК України, заявнику необхідно надати суду уточнену редакцію касаційної скарги з посиланням на підставу (підстави) касаційного оскарження з визначенням конкретного пункту (пунктів) частини другої статті 389 ЦПК України та обґрунтуванням (мотивуванням) наявності цієї підстави (підстав). Також надіслати на адресу суду копії уточненої редакції касаційної скарги і доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи.

Щодо сплати судового збору

У порушення вимог пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги не додано документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

При цьому касаційна скарга містить посилання на те, що заявник є учасником бойових дій, а тому він звільнений від сплати судового збору за звернення із цією касаційною скаргою на підставі пункту 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір».

Відповідно пункту 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються учасники бойових дій, Герої України - у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав.

Разом з тим, зазначена норма має відсильний характер та не містить вичерпного переліку справ, в яких учасники бойових дій та прирівняні до них особи звільняються від сплати судового збору.

Правовий статус ветеранів війни, забезпечення створення належних умов для їх життєзабезпечення та членів їх сімей, встановлені Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

У статті 22 цього ж Закону передбачено, що особи, на яких поширюється дія цього нормативного акта, отримують безоплатну правову допомогу щодо питань, пов`язаних з їх соціальним захистом, а також звільняються від судових витрат, пов`язаних з розглядом цих питань.

Перелік пільг учасникам бойових дій та особам, прирівняним до них, визначені у статті 12 цього Закону.

У постанові від 12 лютого 2020 року у справі № 545/1149/17 (провадження № 14-730цс19) Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що, вирішуючи питання про стягнення судового збору з особи, яка має статус учасника бойових дій (прирівняної до неї особи), для правильного застосування норм пункту 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» суд має враховувати предмет та підстави позову; перевіряти чи стосується така справа захисту прав цих осіб з урахуванням положень статей 12, 22 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Аналогічну правову позицію викладено в постанові Верховного Суду від 04 травня 2020 року у справі № 314/3549/17.

У справі, яка переглядається, спір стосується скасування рішень сільської ради та запису державного реєстратора про державну реєстрацію земельної ділянки, а отже не стосується порядку, обсягу соціальних гарантій чи будь-яким іншим чином стосується соціального і правового захисту відповідача, як учасника бойових дій, а отже у цій справі він не звільнений від сплати судового збору.

Таким чином, ОСОБА_1 повинен сплатити судовий збір за подання касаційної скарги на судове рішення, порядок сплати та розмір якого визначено Законом України «Про судовий збір».

При визначені розміру судового збору за подання касаційної скарги, Верховним Судом враховано характер спору та клопотання у скарзі, тому заявник за подання касаційної скарги має сплатити 3 363,20 грн (840,80 грн * 200% * 2 вимоги немайнового характеру).

Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено до ГУК у м. Києві/Печерс.р-н/22030102, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA0026007, код класифікації доходів бюджету: 22030102 «Судовий збір (Верховний Суд, 055)».

На підтвердження сплати судового збору необхідно суду надати документи, що підтверджують його сплату.

Оскільки подана касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 ЦПК України, її слід залишити без руху та запропонувати заявнику усунути недоліки.

Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Закарпатського апеляційного суду від 09 червня 2022 року залишити без руху та надати для усунення зазначених вище недоліків строк до 23 серпня 2022 року, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О. В. Білоконь