Постанова

Іменем України

08 серпня 2022 року

м. Київ

справа № 727/5996/21

провадження № 61-16923св21

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Бурлакова С. Ю. (суддя-доповідач), Коротуна В. М., Червинської М. Є.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія»,

третя особа - ОСОБА_2 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» на постанову Чернівецького апеляційного суду від 07 вересня 2021 року у складі колегії суддів:

Литвинюк І. М., Лисака І. Н., Перепелюк І. Б.

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У червні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Товариства

з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» (далі - ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія») про визнання відсутності права вимоги грошових коштів за кредитним договором та кореспондуючого обов`язку боржника.

Одночасно із позовом ОСОБА_1 подано заяву про забезпечення позову шляхом заборони ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» та будь-яким іншим особам, утому числі суб`єктам державної реєстрації прав на нерухоме майно вчиняти будь-які дії із вчиненням заходів позасудового врегулювання способами, передбаченими статтями 36-38 Закону України «Про іпотеку», в тому числі шляхом продажу предмета нерухомого майна, що було передано в іпотеку згідно іпотечного договору від 31 липня 2007 року, а саме 1/2 частини житлового будинку з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, загальною площею 259,9 кв. м, житловою площею 85,5 кв. м, що належать ОСОБА_1 на праві спільної часткової приватної власності, розташованого

в АДРЕСА_1 , та 1/2 частки земельної ділянки загальною площею 0,0667 га, кадастровий номер :16:001:0076, що належить ОСОБА_1 на праві спільної часткової приватної власності, розташованої

за указаною адресою, з цільовим призначенням - для обслуговування житлового будинку та господарських будівель, оскільки невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити в майбутньому або зробити неможливим виконання рішення по справі.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 09 серпня 2021 року

у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовлено.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що предмет спору не стосується іпотечного договору від 31 липня 2007 року № 011/0001/21587/587/588,

що укладений між заявницею, банком та ОСОБА_2 . Забезпечення позову шляхом заборони ТОВ «ФК «Довіра та гарантія», а також будь-яким іншим особам, у тому числі суб`єктам державної реєстрації прав на нерухоме майно, вчиняти будь-які дії із вчиненням заходів позасудового врегулювання спору способами, передбаченими статтями 36-38 Закону України «Про іпотеку», в тому числі шляхом продажу предмета нерухомого майна, що було передане в іпотеку, згідно з Іпотечним договором від 31 липня 2007 року № 011/0001/21587/587/588, про які просить заявниця, не стосуються предмету спору.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Чернівецького апеляційного суду від 07 вересня 2021 року ухвалу суду першої інстанції скасовано і прийнято нову постанову про задоволення заяви.

У порядку забезпечення позову ОСОБА_1 до ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» про визнання відсутності права вимоги грошових коштів за кредитним договором

№ 014/0001/74/40909 від 31 липня 2007 року та кореспондуючого обов`язку боржника, заборонено ТОВ «ФК «Довіра та гарантія», а також будь-яким іншим особам, у тому числі суб`єктам державної реєстрації прав на нерухоме майно, вчиняти будь-які дії із вчиненням заходів позасудового врегулювання способами, передбаченими статтями 36-38 Закону України «Про іпотеку», в тому числі шляхом продажу предмета нерухомого майна, що було передане в іпотеку згідно іпотечного договору від 31 липня 2007 року № 011/0001/21587/587/588,

а саме 1/2 частини житлового будинку з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, загальною площею 259,9 кв. м, житловою площею

85,5 кв. м, що належить ОСОБА_1 на праві спільної часткової приватної власності, розташованого за адресою: АДРЕСА_1

та 1/2 частки земельної ділянки загальною площею 0,0667 га, кадастровий номер :16:001:0076, що належить ОСОБА_1 на праві спільної часткової приватної власності, розташований за указаною адресою, з цільовим призначенням - для обслуговування житлового будинку та господарських будівель.

Апеляційний суд дійшов висновку, що позивач має обґрунтоване припущення,

що невжиття відповідних заходів забезпечення позову може призвести до того, що відповідач може в позасудовому порядку звернути стягнення на належне позивачу майно, що може істотно ускладнити чи унеможливити виконання майбутнього рішення.

Узагальнені доводи касаційної скарги

У жовтні 2021 року ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» подало до Верховного Суду касаційну скаргу у якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просило оскаржувану постанову апеляційного суду скасувати та залишити в силі ухвалу суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що судом апеляційної інстанції залишено поза увагою, що предметом і підставою позову є незгода позивача, що стосується права вимоги відповідача до ОСОБА_3 щодо усунення порушень умов кредитного договору, отже предмет спору не стосується іпотечного договору,

що укладений між ОСОБА_3 , банком та ОСОБА_2 . Отже забезпечення позову обраним позивачем шляхом, не стосується предмета спору.

Доводи інших учасників справи

У лютому 2022 року ОСОБА_1 надіслала до Верховного Суду відзив

на касаційну скаргу в якому просила оскаржувану постанову апеляційного суду залишити без змін, а касаційну скаргу - без задоволення.

У лютому 2022 року ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» подало до Верховного Суду пояснення на відзив, у яких зазначало, що предмет спору не стосується договору іпотеки.

Рух справи у суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 22 грудня 2021 року відкрито касаційне провадження у справі № 727/5996/21, витребувано її з Шевченківського районного суду м. Чернівці.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Матеріально-правовою вимогою, стосовно якої позивач просить ухвалити судове рішення, є вимога про визнання у відповідача відсутності права вимоги

до ОСОБА_1 щодо усунення порушень умов кредитного договору від 31 липня 2007 року № 014/0001/74/40909, укладеного між ВАТ «Райфайзен Банк Аваль»

і ОСОБА_2 , і сплати нею заборгованості за цим кредитним договором в сумі 9 489 933,71 грн.

На адресу ОСОБА_1 ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» направлено вимогу

від 31 травня 2021 року № 1/3105/56, якою повідомлено ОСОБА_1 про необхідність сплатити заборгованість за кредитним договором протягом 30 днів, а також зазначено, що у випадку невиконання виконання цієї вимоги, новий кредитор реалізує процедуру звернення стягнення на предмет іпотеки в порядку, визначеному статтями 37 та 38 ЗУ «Про іпотеку» (за вибором іпотекодержателя).

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції

в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина перша статті 400 ЦПК України).

В ухвалі Верховного Суду від 07 лютого 2022 року вказано, що касаційна скарга містить підстави касаційного оскарження, передбачені статтею 389 ЦПК України.

Перевіривши доводи касаційної скарги, а також матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на таке.

Мотиви і доводи Верховного Суду та застосовані норми права

У частині другій статті 149 ЦПК України передбачено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених

чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод

та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Згідно частини третьої статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі

№ 381/4019/18 вказано, що співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів,

з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема,

в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. […] Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. […] Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе

до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року в справі

№ 753/22860/17 зазначено, що умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Конкретний захід забезпечення позову буде домірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених

чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб,

що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених

чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

У статті 150 ЦПК України визначено перелік видів забезпечення позову

та в пункті 2 частини першої якої передбачено, що позов може забезпечуватись забороною вчиняти певні дії.

Встановивши, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання можливого рішення суду про задоволення позову, апеляційний суд обґрунтовано зробив висновок про наявність передбачених законом підстав для задоволення заяви про забезпечення позову .

Наведені у касаційній скарзі доводи були предметом дослідження у суді апеляційної інстанції із наданням їм відповідної правової оцінки, яка ґрунтується на вимогах законодавства.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувану постанову апеляційного суду - без змін, оскільки таке судове рішення є законним та обґрунтованим, прийнятим з дотриманням вимог процесуального, а доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.

Щодо судових витрат

Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної

чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції. З огляду

на те що суд касаційної інстанції рішення не змінює та не ухвалює нове, підстав для перерозподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанцій, а також розподілу судових витрат, понесених

у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає.

Керуючись статтями 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» залишити без задоволення.

Постанову Чернівецького апеляційного суду від 07 вересня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту

її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: С. Ю. Бурлаков

В. М. Коротун

М. Є. Червинська