Провадження № 4-с/161/21/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2022 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого - судді Черняка В.В.,

за участю секретаря судового засідання Жаловаги І.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Луцьку цивільну справу за скаргою матеріали скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Данилевич Людмили Іванівни.

В обґрунтування вимог вказує, що рішенням Луцького міськрайонного суду Волинській області від 16 серпня 2021 року, було задоволено вимоги позивача ОСОБА_2 та виселено ОСОБА_1 з житлового будинку ( АДРЕСА_1 ). Постановою Волинського апеляційного суду від 23 грудня 2021 року вказане рішення було залишено без змін.

21 лютого 2022 року державним виконавцем Першого відділу державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Данилевич Людмилою Іванівною відкрито виконавче провадження №68247256 та винесено вимогу про виселення.

ОСОБА_1 перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 (донька стягувача ОСОБА_2 , у власності якого перебуває будинок АДРЕСА_1 ).

Зважаючи на те, що інше місце проживання (житло) у скаржника відсутнє, він вважає вказану постанову державного виконавця передчасною, відповідно до чого, просить її скасувати та визнати дії державного виконавця протиправними.

Ухвалою суду від 15 лютого 2022 року скаргу було прийнято до розгляду та призначено судове засідання.

В судове засідання сторони не з`явились.

22 лютого 2022 року скаржник подав до суду клопотання про відкладення судового розгляду в справі по причині перебування у неналежному стані здоров`я.

Державний виконавець Першого відділу ДВС у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Данилевич Людмила Іванівна у письмовій заяві від 23 лютого 2022 року зазначає, що участь сторін у розгляді даної категорії справ не є обов`язковою, відповідно до цього, клопотання скаржника може бути розцінено як таке, що спрямоване на затягування строків судового розгляду. Враховуючи наведене, просить проводити розгляд скарги без її участі та відмовити у задоволенні вимог ОСОБА_1 (постанова про відкриття провадження винесена на наступний день після надходження виконавчого листа, підстав для відмови у його прийнятті чи його зупиненні немає; боржник був повідомлений про виконання належним чином; рішення суду набрало законної сили та не передбачає надання особі іншого місця проживання).

Враховуючи положення ч. 2 ст. 450 ЦПК України, те, що стягувач, боржник і державний виконавець належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, а також з метою дотримання строків розгляду скарги встановлених ч. 1 ст. 450 ЦПК України, суд вбачає за можливе проводити розгляд справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що відповідає вимогам ч. 2 ст.247 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, суд вважає скаргу такою, що не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції (частина перша статті 431 ЦПК України).

При цьому гарантією прав фізичних і юридичних осіб у виконавчому провадженні є можливість оскарження дій або бездіяльності державних виконавців.

Відповідно до ст.447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Частиною першою статті 448 ЦПК України визначено, що скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Статтею 449 ЦПК України визначено, що скаргу може бути подано до суду: а) у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи; б) у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій.

Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу.

Судом встановлено, що рішенням Луцького міськрайонного суду Волинській області від 16 серпня 2021 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_3 , про виселення без надання іншого жилого приміщення було задоволено (ухвалено виселити ОСОБА_1 з житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , без надання іншого жилого приміщення).

Вказане рішення було залишено без змін постановою Волинського апеляційного суду від 23 грудня 2021 року, відповідно до чого, є таким, що набрало законної сили (встановлено за даними АСДС, ЄДРСР).

14 січня 2022 року стягувачу було видано виконавчий лист №161/20084/20.

На виконання рішення суду, за результатами розгляду заяви ОСОБА_2 , 21 січня 2022 року державним виконавцем Першого відділу державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Данилевич Людмилою Іванівною винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №68247256 (а.с.3), копію якої направлено сторонам виконавчого провадження (а.с.4-5).

Одночасно із вказаною постановою 21 січня 2021 року державним виконавцем на ім`я ОСОБА_1 також винесено вимогу виконання, а саме: виселитися з житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.6).

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Частиною 2 зазначеної статті названого Закону передбачено, що виконавець зобов`язаний: здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами (ч.1 ст. 13 Закону України «Про виконавче провадження»).

Відповідно до п.п. 5, 6 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).

При аналізі зазначених норм чинного законодавства України вбачається, що належне виконання державним виконавцем покладених на нього обов`язків гарантує, зокрема непорушність майнових прав як стягувача так і боржника.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України і судове рішення є обов`язковим до виконання.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Європейський Суд з прав людини у рішенні «Іммобільяре Саффі проти Італії» (Case of Immobiliare Saffi v. Italy) наголошував, що право на звернення до суду, гарантоване статтею 6 Конвенції, також передбачає практичне виконання остаточних, обов`язкових для виконання судових рішень, які в державах, що поважають принцип верховенства права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду стороні у провадженні.

Суд акцентує увагу на тому, що станом на момент звернення ОСОБА_1 до суду зі скаргою на дії державного виконавця, рішення суду від 16 серпня 2021 року не виконане.

Виконавчі дії вчинялись державним виконавцем у спосіб та у порядку передбаченими Законом України «Про виконавче провадження» та були направлені на повне та безумовне виконання судового рішення, яке набрало законної сили.

Скаржник підставою своїх вимог вбачає передчасність винесення зазначеної постанови. Доводи скарги зводяться до відсутності у особи іншого місця проживання та свідчать про незгоду з судовим рішенням, що не є підставою для визнання дій виконавця протиправними.

Відтак, судом не встановлено неправомірності дій державного виконавця при винесенні постанови про відкриття провадження.

З урахуванням встановлених обставин, з огляду на те, що оскаржувані дії та рішення державного виконавця вчинені та прийняті відповідно до закону, у межах його повноважень, права боржника у даному виконавчому провадженні не порушено, скарга є безпідставною та не підлягає до задоволення.

Керуючись Законом України «Про виконавче провадження», ст. 447, 450, 451 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволені скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Данилевич Людмили Іванівни - відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Волинського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали суду складено 23 лютого 2022 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області В.В. Черняк