Постанова

Іменем України

13 липня 2022 року

м. Київ

справа № 359/9014/19

провадження № 61-193св22

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Бурлакова С. Ю. (суддя-доповідач), Коротенка Є. В., Коротуна В. М., Тітова М. Ю.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Державне підприємство «Міжнародний аеропорт «Бориспіль»,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 19 травня 2021 року і додаткове рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 29 червня 2021 року у складі судді Борця Є. О., постанову Київського апеляційного суду від 02 грудня 2021 року

у складі колегії суддів: Левенця Б. Б., Борисової О. В., Ратнікової В. М.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У вересні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом

до Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» (далі -

ДП «МА «Бориспіль») про скасування наказу про застосування дисциплінарного стягнення, зобов`язання нарахувати та виплатити премії.

Посилався на те, що він працює в ДП «МА «Бориспіль» на посаді контролера-оператора спеціальних технічних засобів контролю на безпеку відділу контрою доступу служби авіаційної безпеки.

Наказом т. в. о. генерального директора ДП «МА «Бориспіль» від 21 червня

2019 року № 11-07/1-1234/П позивачеві було оголошено догану у зв`язку порушенням вимог, передбачених пунктами 3.9.1, 5.10.1, 5.10.6 Технології забезпечення пропускного режиму, контролю на безпеку осіб та догляду транспортних засобів на контрольно-пропускних пунктах ДП «МА «Бориспіль»

від 8 січня 2019 року № 99-20-1 (далі - Технологія забезпечення пропускного режиму), пункту 14.1 Інструкції з користування рентгено-телевізійними системами РХ-2000М (модельний ряд рентгено-телевізійних інтроскопів РХ-М, РХ-6.4, РХ-208, РХ-231) (редакція 03) від 13 вересня 2011 року № 93-06-11 (далі - Інструкція з користування рентгено-телевізійними системами), пунктів 3.5, 6.1 Інструкції роботи працівників Служби авіаційної безпеки (далі - САБ)

з програмним забезпеченням ТІР на рентгено-телевізійних системах РХ-2000М (редакція 04) від 21 вересня 2011 року № 93-06-24 (далі - Інструкція роботи

з програмним забезпеченням) та пункти 4.1, 4.7 Посадової інструкції контролера-оператора спеціальних технічних засобів контролю на безпеку відділу контролю доступу (редакція 03) від 13 квітня 2017 року № 93.3-05/1-3 (далі - Посадова інструкція).

На підставі наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності відповідач припинив виплачувати йому премії, передбачені колективним договором.

Посилаючись на те, що він не порушував вимоги вказаних правил та інструкцій,

а тому дисциплінарне стягнення було накладено на нього безпідставно, наказ про притягнення до відповідальності прийнято без погодження з профспілковим комітетом, членом виборного органу якого він є, наказ винесено після спливу строку, передбаченого частиною першою статті 148 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України), ОСОБА_1 просив скасувати наказ

т. в. о. генерального директора ДП «МА «Бориспіль» від 21 червня 2019 року

№ 11-07/1-1234/П, а також зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити йому премії за період з 21 червня 2019 року до дня скасування наказу.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 19 травня 2021 року позов задоволено частково, скасовано наказ т. в. о. генерального директора ДП «МА «Бориспіль» від 21 червня 2019 року № 11-07/1-1234/П про оголошення ОСОБА_1 догани, зобов`язано ДП «МА «Бориспіль» нарахувати та виплатити ОСОБА_1 премію за червень 2019 року.

У задоволенні позову в частині вимоги про нарахування та виплату премії за інші місяці відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що порушення ОСОБА_1 трудової дисципліни було виявлене 16 травня 2019 року, і саме з цього дня розпочався місячний строк для застосування до нього дисциплінарного стягнення. Перебіг цього строку закінчився 17 червня 2019 року, тоді як оскаржуваний наказ був виданий лише 21 червня 2019 року, тобто дисциплінарне стягнення було накладено на позивача після спливу строку, передбаченого частиною першою статті 148 КЗпП України.

Також суд першої інстанції дійшов висновку, що притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 вчинено відповідачем без отримання згоди профспілки, членом виборного органу якої є позивач, що є порушенням статті 252 КЗпП України та частини другої статті 41 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності».

Додатковим рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 29 червня 2021 року з ДП «МА «Бориспіль» на користь ОСОБА_1 стягнено витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 13 200,00 грн.

Ухвалюючи додаткове рішення, суд першої інстанції дійшов висновку,

що з ДП «МА «Бориспіль» на користь позивача підлягають стягненню документально підтверджені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 13 200,00 грн, питання про стягнення яких не було вирішено в рішенні суду

від 29 червня 2021 року, хоча про такі витрати було заявлено у визначений законом строк.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Постановою Київського апеляційного суду від 02 грудня 2021 року рішення суду першої інстанції змінено, виключено з його мотивувальної частини посилання щодо строку притягнення до відповідальності. У решті рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Додаткове рішення суду першої інстанції змінено, зменшено розмір витрат

на правничу допомогу з 13 200,00 грн до 7 167,60 грн.

Змінюючи рішення суду першої інстанції в частині висновків про недотримання відповідачем місячного строку для застосування до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді догани, апеляційний суд вказав, що обставини, які стали підставою для застосування дисциплінарного стягнення, сталися 22 квітня

2019 року, акт службової перевірки за фактом порушень з боку працівників відділу контролю доступу САБ № 93-26/3-14 та службову записку щодо застосування дисциплінарного стягнення до співробітника відділу контролю доступу САБ № 93-10-113 складено 13 червня 2019 року, а наказ про оголошення догани позивачу винесено 21 червня 2019 року.

Мотивуючи вказаний висновок, апеляційний суд зазначив, що обчислення місячного строку для застосування дисциплінарного стягнення здійснюється

з дня виявлення не лише факту (події), а з моменту виявлення саме проступку. Виявлення проступку означає не лише виявлення факту (події), а й визначення працівника, що порушив трудові обов`язки, характеру порушення, шкідливих наслідків правопорушення, причинного зв`язку між правопорушенням

і шкідливими наслідками, вини працівника, і в цій справі місячний строк притягнення до відповідальності слід обчислювати з дня закінчення службового розслідування.

В іншій частині апеляційний суд погодився з висновками суду першої інстанції.

Зменшуючи розмір витрат на правничу допомогу, апеляційний суд дійшов висновку, що оскільки рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 19 травня 2021 року позов ОСОБА_1 задоволено частково, то, виходячи з вимог законодавства, засад розумності і справедливості, апеляційний суд перерахував суму витрат на правничу допомогу, що підлягає стягненню, та навів на підтвердження цього відповідний розрахунок.

Аргументи учасників справи

Узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу

У грудні 2021 року ДП «МА «Бориспіль», в інтересах якого діяв Мельник В. С. , подало до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 19 травня 2021 року, додаткове рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області

від 29 червня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 02 грудня 2021 року і передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

У касаційній скарзі ДП «МА «Бориспіль» вказує на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, зазначає про відсутність висновку Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, а саме частини другої статті 252 КЗпП України, вважає, що в разі притягнення власником або уповноваженим ним органом працівника - члена виборного органу профспілкової організації до дисциплінарної відповідальності без попереднього звернення до виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) суд повинен зупинити провадження

у справі, запитати згоду виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) і після одержання згоди або відмови виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника)

в наданні згоди на притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності розглядати спір по суті.

Вважає, що в цьому випадку, застосувавши аналогію закону, слід керуватись частиною дев`ятою статті 43 КЗпП України.

При цьому посилається на висновок, викладений у постанові Верховного Суду

у складі об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року у справі № 336/5828/16 (провадження № 61-30894сво18) щодо застосування частини дев`ятої статті 43 КЗпП України.

Вважає, що суд безпідставно відмовив у задоволенні клопотання

ДП «МА «Бориспіль» про зупинення провадження у справі для запитання

у виборного органу профспілки згоди на притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани.

Доводи інших учасників справи

Інші учасники справи не скористались своїм правом на подання до суду своїх заперечень щодо змісту і вимог касаційної скарги, відзиву на касаційну скаргу

до касаційного суду не направили.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 17 січня 2022 року відкрито касаційне провадження у справі № 359/9014/19, витребувано справу з Бориспільського міськрайонного суду Київської області.

Ухвалою Верховного Суду від 16 червня 2022 року справу призначено

до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження

без повідомлення учасників справи в складі колегії з п`яти суддів.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Суд встановив, що ОСОБА_1 обіймав посаду контролера-оператора спеціальних технічних засобів контролю на безпеку відділу контролю доступу Служби авіаційної безпеки в ДП «МА «Бориспіль».

Відповідно до акта службової перевірки за фактом порушень з боку працівників відділу контролю доступу САБ від 13 червня 2019 року № 93-26/3-14 та службової записки щодо застосування дисциплінарного стягнення до співробітника відділу контролю доступу САБ № 93-10-113, складеної 13 червня 2019 року начальником САБ Галатенко А. А., погодженої заступником генерального директора

та начальником юридичної служби, 22 квітня 2019 року ОСОБА_1 , виконуючи посадові обов`язки контролера-оператора спеціальних технічних засобів контролю на безпеку відділу контролю доступу САБ, не провів вибірковий ручний контроль на безпеку особистих речей персоналу, який проходив до зони обмеженого доступу, у розмірі не менше 10 %; не провів ручний контроль особистих речей персоналу, який проходив до зони обмеженого доступу, що становили «можливу загрозу»; не перевірив документи

на санкціоноване переміщення матеріальних цінностей через контрольно-пропускний пункт; не провів звірку матеріальних цінностей в речах осіб,

що їх переміщували до зони обмеженого доступу, з матеріальними цінностями, які були вказані в матеріальних перепустках чи супровідних документах; порушив процедуру завершення сеансу роботи з рентгено-телевізійним інтроскопом.

22 квітня 2019 року ОСОБА_1 здійснював контроль на безпеку

за допомогою рентгено-телевізійного інтроскопу 62 речей осіб, які проходили

до зони обмеженого доступу, однак не провів процедуру вибіркового контролю стосовно жодної речі, тоді як мінімальний відсотковий показник такого контролю повинен становити не менше 10 %. 9 особистих речей персоналу

за ступенем загрози були класифіковані як «можлива загроза» та підлягали ручному контролю на безпеку. Але щодо жодної речі ця процедура контролю не була проведена. Крім того, 4 речі персоналу були класифіковані як матеріальні цінності, переміщення яких потребувало перевірки перепусток та супровідних документів. ОСОБА_1 не провів процедуру перевірки вказаних документів стосовно жодної речі. Крім того, він не здійснив завершення сеансу роботи рентгено-телевізійного інтроскопу під час виходу на перерву.

Службовою перевіркою, акт про результати проведення якої складено 13 червня 2019 року, встановлено, що 22 квітня 2019 року під час виконання службових обов`язків контролер-оператор спеціальних технічних засобів контролю на безпеку відділу контролю доступу САБ ОСОБА_1 порушив вимоги:

1) пункту 14.1 Інструкції з користування рентгено-телевізійними системами;

2) пунктів 3.5, 6.1 Інструкції роботи працівників з програмним забезпеченням;

3) пунктів 3.9.1, 5.10.1, 5.10.6 Технології забезпечення пропускного режиму;

4) пунктів 4.1, 4.7 Посадової інструкції.

Наказом т. в. о. генерального директора ДП «МА «Бориспіль» від 21 червня

2019 року № 11-07/1-1234/П «Щодо застосування дисциплінарного стягнення» ОСОБА_1 було оголошено догану у зв`язку з порушенням ним вказаних інструкцій та правил.

З наказом від 21 червня 2019 року ОСОБА_1 ознайомився 25 червня

2019 року.

Згідно з протоколом виборчих зборів від 16 листопада 2016 року № 93.3-27-1 ОСОБА_1 обраний головою цехового комітету профспілкової організації відділу контролю доступу служби контролю на безпеку САБ.

Відповідно до пунктів 5.1, 5.2.2, 5.5 статуту професійної спілки

ДП «МА «Бориспіль» профспілка будується за виробничим принципом. Працівники підприємства об`єднуються в профспілку. У структурних підрозділах підприємства створюються цехові профспілкові організації та профгрупи.

Для ведення поточної роботи в цеховій профспілковій організації обирається цеховий комітет, керівник якого є головою відповідного виборного органу.

Суд встановив, що роботодавець не звертався до виборного профспілкового органу, членом якого був ОСОБА_1 , за отриманням згоди на притягнення його до дисциплінарної відповідальності.

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з частинами першою, другою статті 2 Цивільного процесуального кодексу України в редакції, чинній на дату подання касаційної скарги (далі -

ЦПК України), завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, а саме рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанови суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 ЦПК України. Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої статті 389 ЦПК України, є неправильне застосування судом норм матеріального права

чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України, переглядаючи

у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції

в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Перевіривши доводи касаційної скарги, а також матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню

з огляду на таке.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитись до майна власника, з яким укладено трудовий договір.

Згідно з частиною першою статті 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана; звільнення.

Відповідно до частини першої статті 148 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо

за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення,

не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці.

Обчислення місячного строку для застосування дисциплінарного стягнення здійснюється з дня виявлення не лише факту (події), а саме проступку. Виявлення проступку означає не лише виявлення факту (події), а й визначення працівника, що порушив трудові обов`язки, характеру порушення, шкідливих наслідків правопорушення, причинного зв`язку між правопорушенням

і шкідливими наслідками, вини працівника. Як правило, місячний строк обчислюється з дня закінчення службового розслідування, проведення перевірки тощо. В той же час роботодавець наділений правом застосувати дисциплінарне стягнення до працівника не пізніше шести місяців з дня вчинення проступку.

Подібний за змістом висновок викладено у постановах Верховного Суду

від 20 червня 2018 року у справі № 516/268/15-ц (провадження № 61-14952св18), від 07 жовтня 2019 року у справі № 718/801/17 (провадження № 61-28428св18), від 09 грудня 2020 року у справі № 390/1374/19 (провадження № 61-15268св20).

Встановлено, що оскаржуваний наказ від 21 червня 2019 року № 11-07/1-1234/П «Щодо застосування дисциплінарного стягнення» виданий на підставі службової записки від 13 червня 2019 року та акта службової перевірки за фактом порушень посадових інструкцій з боку працівників відділу контролю доступу

САБ від 13 червня 2019 року щодо подій, які мали місце 22 квітня 2019 року.

Наказ про оголошення позивачеві догани винесено 21 червня 2019 року.

Апеляційний суд правильно зазначив, що для перевірки обставин і встановлення того, чи дійсно позивач допустив порушення посадових обов`язків та інструкцій як контролер-оператор спеціальних технічних засобів контролю на безпеку відділу контролю доступу САБ, що стало підставою для оголошення догани, відповідачу необхідно було виконати значний обсяг роботи та лише

за наслідками проведеної перевірки було виявлено, що позивач вчинив саме дисциплінарний проступок у вигляді порушення ряду інструкцій.

Отже, оскаржуваний наказ т. в. о. генерального директора ДП «МА «Бориспіль» від 21 червня 2019 року № 11-07/1-1234/П відповідач прийняв у місячний строк

з моменту завершення службового розслідування.

З огляду на встановлені обставини справи касаційній суд погоджується

з висновком апеляційного суду про те, що перебіг місячного строку для застосування дисциплінарного стягнення починається з дня складення акта проведення службової перевірки та службової записки.

Разом з тим, законом встановлені додаткові гарантії для працівників підприємств, установ, організацій, обраних до профспілкових органів.

Відповідно до частини другої статті 252 КЗпП України, частини другої статті 41 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» зміна умов трудового договору, оплати праці, притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників, які є членами виборних профспілкових органів, допускається лише за попередньою згодою виборного профспілкового органу, членами якого вони є.

Закон України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності»

є спеціальним законом, що визначає особливості правового регулювання, засади створення, права та гарантії діяльності професійних спілок.

Колегія суддів дійшла висновку, що попередня згода чи незгода

на притягнення до дисциплінарної відповідальності працівника, який є членом профспілкової організації, з боку профспілкової організації є засобом захисту прав працівника і це право на захист не може бути обмежено.

Відповідно до частини дев`ятої статті 10 ЦПК України, якщо спірні відносини

не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

Згідно з частиною дев`ятою статті 43 КЗпП України, якщо розірвання трудового договору з працівником проведено власником або уповноваженим ним органом без звернення до виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника), суд зупиняє провадження по справі, запитує згоду виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) і після її одержання або відмови виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) в дачі згоди

на звільнення працівника (частина перша цієї статті) розглядає спір по суті.

Верховний Суд звертає увагу на те, що як у разі притягнення до дисциплінарної відповідальності члена профспілкової організації без отримання попередньої згоди виборного органу первинної профспілкової організації, так і в разі притягнення до дисциплінарної відповідальності члена виборного профспілкового органу без отримання попередньої згоди виборного органу, членом якого він є, а також вищого виборного органу цієї профспілки (частина друга статті 252 КЗпП) суд має зупинити провадження у справі та запитати відповідний орган щодо згоди на притягнення до дисциплінарної відповідальності. Відсутність згоди на притягнення до дисциплінарної відповідальності сама по собі не є безумовною підставою для скасування дисциплінарного стягнення, оскільки така згода або незгода може бути витребувана судом при вирішенні трудового спору.

Аналогічні за змістом правові висновки викладено у постанові Верховного Суду

у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року у справі № 336/5828/16 (провадження № 61-30894сво18), у постановах Верховного Суду від 17 листопада 2021 року у справі № 588/1480/20 (провадження № 61-10409св21) та від 08 грудня 2021 року у справі

№ 359/4622/18 (провадження № 61-20228св19).

Апеляційний суд вказаного не врахував та, встановивши, що позивач є головою цехового комітету профспілкової організації відділу контролю доступу служби контролю на безпеку САБ, проте відповідач із поданням про надання згоди

на притягнення його до дисциплінарної відповідальності до виборного профспілкового органу не звертався, не вирішивши питання про зупинення провадження у справі для отримання згоди або відмови у наданні згоди виборного органу профспілкової організації на звільнення працівника, дійшов передчасного висновку про задоволення позову з цих підстав.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до пункту 1 частини третьої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, на які посилається заявник у касаційній скарзі, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази. Частиною четвертої статті 411 ЦПК України передбачено, що справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права допущені тільки цим судом. У всіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.

Ураховуючи те, що фактичні обставини, від яких залежить правильне вирішення справи, не встановлено, а суд касаційної інстанції в силу своїх процесуальних повноважень, визначених статтею 400 ЦПК України, позбавлений такої можливості, апеляційному суду при новому розгляді справи слід перевірити наведені обставини.

Отже, постанова апеляційного суду підлягає скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Під час нового розгляду справи суд повинен виконати вимоги процесуального закону, врахувати викладені у постанові висновки суду касаційної інстанції, встановити фактичні обставини, які мають істотне значення для правильного вирішення справи та впливають на права й інтереси учасників спору, та ухвалити законне й обґрунтоване рішення на підставі встановлених обставин.

Щодо судових витрат

Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної

чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції. З огляду

на те що суд касаційної інстанції скасовує постанову апеляційного суду

та передає справу на новий апеляційний розгляд, підстав для перерозподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої

та апеляційної інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку

з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає.

Керуючись статтями 400, 409, 411, 415, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд

у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль задовольнити частково.

Постанову Київського апеляційного суду від 02 грудня 2021 року скасувати.

Справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» про скасування наказу про застосування дисциплінарного стягнення, зобов`язання нарахувати та виплатити премії передати на новий розгляд до апеляційного суду.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту

її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді:М. Є. Червинська С. Ю. Бурлаков Є. В. Коротенко
В. М. Коротун М. Ю. Тітов