Справа № 132/2215/20
Провадження № 22-ц/801/329/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції Аліменко Ю. О.
Доповідач:Денишенко Т. О.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2022 рокуСправа № 132/2215/20м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

судді-доповідача Денишенко Т. О.,

суддів Голоти Л. О., Оніщука В. В.,

за участі секретаря судового засідання Михайленко А. В., представника в порядку самопредставництва особи, яка подала апеляційну скаргу, відповідача Головного управління Державної податкової служби у Вінницькій області на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України Жуковської Н. Ю., позивача ОСОБА_1 , представника позивачів адвоката Якименка О. О., розглянувши за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці, в залі судових засідань апеляційного суду цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 -

ни, яка діє у своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього сина

ОСОБА_4 до Виконавчого комітету Калинівської об`єднаної терито-

ріальної громади, Головного управління Державної податкової служби у Він-

ницькій області як відокремленого підрозділу Державної податкової служби

України про приватизацію квартири,

за апеляційною скаргою представника Головного управління Державної подат-кової служби у Вінницькій області на правах відокремленого підрозділу Дер-жавної податкової служби України начальника відділу Жуковської Наталії Юрі-ївни на заочне рішення Калинівського районного суду Вінницької області від 01 жовтня 2021 року, ухвалене у приміщенні суду в м. Калинівка Вінницької області за головування судді Аліменка Ю. О.,

В С Т А Н О В И В:

21 липня 2020 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 у своїх ін-тересах та інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_4 звернулися у Кали-нівський районний суд Вінницької області з позовом до Виконавчого комітету Калинівської об`єднаної територіальної громади, Головного управління Дер-жавної податкової служби у Вінницькій області як відокремленого підрозділу Державної податкової служби України про приватизацію квартири. В обгрунту-вання позовних вимог ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 вказали, що по-над сімнадцять років проживають у квартирі АДРЕСА_1 . З 03 лютого 2003 року право власності на це помеш-кання зареєстроване в установленому порядку за Державною податковою інс-пекцією ( далі - ДПІ ) у Калинівському районі Вінницької області. Згідно з по-становою Кабінету Міністрів України від 28 березня 2018 року № 296 Кали-нівська ДПІ реорганізована шляхом приєднання як структурного підрозділу до Головного управління ДФС у Вінницькій області (тепер Головне управління ДПС у Вінницькій області). На вселення у вказану квартиру позивачам був ви-даний ордер, вони зареєстровані в ній з 2003 року. У лютому 2020 року пози-вачі звернулися із заявою до Головного управління ДПС у Вінницькій області з проханням прийняти рішення про передачу їм квартири АДРЕСА_1 у порядку її приватизації. Згідно відповіді ГУ ДПС У Вінницькій області від 27 березня 2020 року № 7446/Д/02-32-12-00 помешкання на балансі Управління не перебуває, орган приватизації у ньому відсутній, тому прийняти рішення про передачу позивачам у власність квартири, в якій вони проживають, немає можливості. На аналогічне звернення позивачів ними також отримана відповідь Калинівської міської ради від 25 лютого 2020 р. № 02-12-271 про можливість розгляду питання у разі наявності згоди на приватизацію Державної податкової служби як власника нерухомого майна. Посилаючись на не запе-речення відповідачів щодо приватизації квартири, на своє право на житло, ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 просили суд ухвалити рішення про приму-сове надання згоди Головним управлінням ДПС у Вінницькій області на при-ватизацію їхньою сім`єю квартири АДРЕСА_1 , приватизацію цього житла Виконавчим комітетом Калинівсь-кої об`єднаної територіальної громади.

Заочним рішенням Калинівського районного суду Вінницької області від 01 жовтня 2021 року позов задоволений. Головне управління Державної подат-кової служби у Вінницькій області як відокремлений підрозділ Державної по-даткової служби України зобов`язане надати згоду на приватизацію квартири АДРЕСА_1 , а Виконавчий комі-тет Калинівської об`єднаної територіальної громади - приватизувати це помеш-кання сім`єю позивачів. Витрати по сплаті судового збору залишені за позива-чами.

Ухвалою апеляційного суду від 04 листопада 2021 року у прийнятті апеля-ційної скарги Головного управління Державної податкової служби у Вінниць-кій області як відокремленого підрозділу Державної податкової служби Украї-ни на рішення суду відмовлено, оскільки заочне рішення не переглядалося як таке в установленому порядку. Ухвалою Калинівського районного суду Він-ницької області від 14 грудня 2021 року у задоволенні заяви зазначеного від-повідача про перегляд заочного рішення від 01 жовтня 2021 року у цій справі відмовлено.

Заочне рішення суду першої інстанції від 01 жовтня 2021 року оскаржу-ється відповідачем Головним управлінням Державної податкової служби у Він-ницькій області як відокремленим підрозділом Державної податкової служби України в особі представника Жуковської Н. Ю., яке вважає, що оскаржуване рішення є необгрунтованим, суперечним фактичним обставинам справи, ухва-леним без всебічного з`ясування обставин, які належало встановити у справі, при вирішенні спору судом були порушені норми матеріального і процесу-ального права, відтак заочне рішення підлягає скасуванню. Скаржниця зазна-чає, що спірна квартира знаходилася на балансі ДПІ у Калинівському районі, яка реорганізована шляхом приєднання до ГУ ДФС у Вінницькій області. У 2016 році житлово-побутовою комісією та профспілковим комітетом ГУ ДФС у Вінницькій області за результатом розгляду звернення ОСОБА_1 прийнято рішення про залишення за квартирою статусу службової. Згідно із нормами За-кону України «Про приватизацію державного житлового фонду» віднесені до числа службових квартири приватизації не підлягають. Виключення житлового приміщення з числа службових у відповідності з Положенням про порядок за-безпечення жилими приміщеннями працівників Міністерства доходів і зборів України та його територіальних органів, затвердженим наказом Міністерства доходів і зборів України від 02 серпня 2013 року № 318, проводиться на під-ставі клопотання органу доходів і зборів до органу місцевого самоврядування за умови погодження Міністерством доходів і зборів України, тепер ДПС Укра-їни. Наказом ГУ ДФС у Вінницькій області від 29 квітня 2015 року № 253 за-тверджене Положення про порядок забезпечення жилими приміщеннями пра-цівників цього державного органу, де передбачено, що виключення жилого приміщення з числа службових здійснюється за умови погодження ДФС Укра-їни. Ураховуючи, що позивач не входить до переліку осіб, які не підлягають ви-селенню із службового приміщення без надання іншого житла, ГУ ДПС у Він-ницькій області не віднайшло підстав для порушення питання про виключення квартири АДРЕСА_1 з числа службових. На даний час саме відповідач як територіальний орган централь-ного органу виконавчої влади, утворений на правах відокремленого підрозділу ДПС України, компетентний вирішувати питання про виключення квартири з числа службових, але таке рішення може відбуватися виключно за погодження ДПС України.

Представник ГУ ДПС у Вінницькій області Жуковська Н. Ю. в апеляційній скарзі просить оскаржуване заочне рішення суду першої інстанції від 01 жовтня 2021 року скасувати, ухвалити нове рішення про відмову у позові у повному обсязі.

Відповідач Виконавчий комітет Калинівської об`єднаної територіальної громади відзив на апеляційну скаргу не подав. Визначеним законом та забез-печеним ухвалою апеляційного суду від 24 січня 2022 року правом подати від-зив на апеляційну скаргу скористалися позивачі. 02 лютого 2022 року до апе-ляційного суду надійшов відзив ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , їхньо-го представника адвоката Якименка О. О. на апеляційну скаргу ГУ ДПС у Він-ницькій області як відокремленого підрозділу Державної податкової служби України. Посилаючись на Положення про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними в Українській РСР, затверджене постановою Ради Міністрів УРСР від 04 лютого 1988 року № 37 «Про службові жилі примі-щення», позивачі та їхній представник зазначають, що після набуття права власності на спірну квартиру ДПІ у Калинівському районі Вінницької області не зверталася до Калинівської міської ради з клопотанням про включення по-мешкання до числа службових, виконавчим комітетом міської ради відповідне рішення не приймалося, квартира не обліковується як службова. На думку по-зивачів, квартира у встановленому порядку не віднесена до службового житла, фактично вона знаходиться в управлінні Калинівської міської ради. Те, що квартира придбана органом податкової служби, не має значення, оскільки, зно-ву ж таки, вона не обліковується як службова, спеціальний ордер на заселення у службове житло позивачам не видавався, вони отримали ордер на зайняття звичайного житлового приміщення, належного на праві власності державі в особі ДПІ у Калинівському районі Вінницької області, тому позивачі мають право на його приватизацію. ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , їхній пред-ставник адвокат Якименка О. О. у відзиві на апеляційну скаргу просять зали-шити скаргу без задоволення, а заочне рішення суду першої інстанції від 01 жовтня 2021 року - без змін.

Представник відповідача Виконавчого комітету Калинівської об`єднаної територіальної громади Вінницької області у судове засідання апеляційного су-ду не з`явився з невідомих причин, будь-яких заяв від нього суду не надходило. Даний учасник справи завчасно, в установленому порядку повідомлений про місце, день і час розгляду справи, про що свідчать додані до матеріалів справи рекомендовані поштові повідомлення про вручення йому судових повісток. Ураховуючи викладені обставини, відповідно до норм статті 372 ЦПК України колегія суддів апеляційного суду, беручи до уваги згоду позивачів, їхнього представника та представника відповідача податкового органу в області на розгляд справи за участі тих учасників справи, котрі з`явилися у судове засідання, ухвалила розглянути дану справу по суті апеляційного оскарження заочного рішення суду першої інстанції у відсутності учасника, представника відповідача Виконавчого комітету Калинівської об`єднаної територіальної громади.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення по апеляційній скарзі представника Головного управління Державної податкової служби у Вінниць-кій області як відокремленого підрозділу Державної податкової служби Украї-ни Жуковської Н. Ю., заперечення на скаргу позивача ОСОБА_1 , його пред-ставника адвоката Якименка О. О., дослідивши матеріали справи, проаналізу-вавши наявні в ній докази в їх сукупності, перевіривши законність, обґрун-тованість оскаржуваного судового рішення в межах доводів та вимог апеляцій-ної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає безумовному задоволенню.

Згідно норм статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права, з дотриман-ням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на під-ставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду першої інстанції не відповідає зазначеним вимогам, воно є неправильним, помилковим, не об`єктивним та, врешті, незаконним.

Судом встановлено, що позивачі тривалий час проживають, використо-вуючи в установленому порядку за призначенням, у квартирі АДРЕСА_1 . На зайняття цього помешкання сім`ї ОСОБА_1 06 лютого 2003 року виданий ордер № 954 від 6 лютого 2003 року. Згідно листа Виконавчого комітету Калинівської міської ради від 31 січня 2020 року № 02-21-162 рішенням цього органу місцевого самоврядування від 30 січня 2003 року № 6 погоджене подання Державної податкової адміністрації про придбання в м. Калинівка Вінницької області квартири АДРЕСА_1 як службової. Право власності на квартиру зареєстроване 03 лютого 2003 року за Державною податковою інспекцією ( ДПІ ) у Калинівському районі, що підтверджується виданим Комунальним підприємством «Вінницьке обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» реєстраційним посвідченням на об`єкти нерухомого майна, які належать юридичним особам, від 03 лютого 2003 року, реєстраційна книга № 9, реєстраційний № 175/22. На вселення у квартиру, що є предметом спору у цій справі, ОСОБА_1 , на той час керівнику ДПІ у Калинівському районі Вінницької області, виданий ордер від 06 лютого 2003 року № 954 на склад сім`ї, яка складалася з нього, дружини ОСОБА_2 , доньки ОСОБА_6 , вони зареєстровані у квартирі з 20 лютого 2003 року. Виданий сім`ї ОСОБА_1 ордер за своєю формою не є спеціальним ордером на зайняття службового житла.

У лютому 2020 року позивачі звернулися із заявою до Виконавчому ко-мітету Калинівської міської ради Вінницької області з проханням прийняти рі-шення про передачу їм у власність згідно з нормами Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» квартири АДРЕСА_1 . З відповіді Калинівської міської ради від 25 лютого 2020 року № 02-12-271 слідує, що приватизація помешкання можлива після надання згоди на це Державною податковою службою, яка згідно з реєстраційним посвідченням є власником цього нерухомого майна.

У лютому 2020 року позивачі звернулися із заявою до Головного управ-ління ДПС у Вінницькій області з проханням про передачу їм у власність квартири АДРЕСА_1 у порядку, передбаченому Зако-ном України «Про приватизацію державного житлового фонду»; у разі відсут-ності органу приватизації житла в системі Головного управління ДПС у Він-ницькій області просили передати помешкання до комунальної власності Кали-нівської міської ради з метою подальшої її приватизації. Згідно відповіді Голов-ного управління ДПС У Вінницькій області від 27 березня 2020 року № 7446/Д/02-32-12-00 на балансі в Управлінні станом на 25 березня 2020 року квартира, у якій проживають позивачі, не перебуває. У системі Головного управління ДПС у Вінницькій області відсутній орган приватизації, тому прийняти рішен-ня про передачу позивачам квартири АДРЕСА_1 для подальшої приватизації немає можливості.

Викладені фактичні обставини справи ніким з учасників справи не оспорюються.

Задовольняючи у заочному порядку позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , суд першої інстанції, пославшись на норми частини першої статті 4, частини першої статті 5, частини першої статті 118 ЖК УРСР, зазначив, що жиле приміщення включається до числа службових рішенням виконавчого комітету районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів. Облік службових жилих приміщень у всіх без виключення будинках, здійснюється у виконавчому комітеті районної, міської, районної в місті Ради народних депута-тів, яка прийняла рішення про включення жилого приміщення до числа служ-бових. Службові жилі приміщення обліковуються у журналі обліку службових жилих приміщень. Позивачам на заселення в квартиру виданий ордер на зай-няття звичайного житлового приміщення, спеціальний ордер на зайняття служ-бового житла їм не видавався. Після набуття права на квартиру ДПІ у Кали-нівському районі не зверталася до виконкому Калинівської міської ради про включення квартири до числа службових, виконавчий комітет Калинівської міської ради такого рішення не приймав.

Суд першої інстанції зробив висновок, що оскільки позивачі заселилися не в службове, а у звичайне жиле приміщення, належне на праві власності державі в особі ДПІ у Калинівському районі, то відповідно до частини третьої статті 9 ЖК УРСР, частини четвертої статті 5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» позивачі мають право на приватизацію займаної ними квартири.

З висновками суду першої інстанції, викладеними у заочному рішенні від 01 жовтня 2021 року, погодитися не можна, вони є помилковими, поверховими, такими, що суперечать нормам матеріального права, які регулюють виниклі та наявні правовідносини сторін у справі. Належить зауважити, що суд неповно дослідив, неповно з`ясував усі фактичні обставини справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, оскаржуване відповідачем рішення ухвалене з порушенням чинного житлового законодавства, судом порушені норми проце-суального права.

Порушення норм процесуального права має місце перш за все через те, що суд першої інстанції не визначився з належним колом учасників справи. На задоволення заявлених клопотань від 26 лютого 2021 року представника Головного управління ДПС у Вінницькій області як відокремленого підрозділу ДПС Жуковської Н. Ю., від 12 березня 2021 року представника позивачів адво-ката Якименка О. О. ухвалою Калинівського районного суду Вінницької облас-ті від 12 березня 2021 року здійснена заміна, зокрема, Головного управління ДПС у Вінницькій області на правонаступника Головне управління ДПС у Він-ницькій області як відомлений підрозділ ДПС України. При цьому суд не звер-нув уваги, що такий учасник справи не є юридичною особою, який відповідно до статті 80 ЦК України наділений цивільною правоздатністю та дієздатністю і може бути відповідачем у суді. Як висновок, справа вирішена судом за нена-лежного відповідача, що не допускає ухвалення рішення, а прийняте рішення підлягає скасуванню.

Ураховуючи дану обставину, представник позивачів 02 лютого 2022 року подав апеляційному суду письмово викладене клопотання про закриття апеля-ційного провадження, зазначив, що юридичною особою є лише Державна по-даткова служба України, тому апеляційне провадження у справі не може здійс-нюватися за апеляційною скаргою неналежного відповідача.

Апеляційний суд дійшов висновку про необхідність відмовити у задово-ленні клопотання адвоката про закриття апеляційного провадження у справі, не беручи до уваги участь у справі неналежного відповідача, але зважаючи на ухвалення судом рішення, яке лише з цієї підстави не може залишатися в силі. Вирішення позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про приватизацію квартири є неправомірним, незаконним, ухвалене судом заочне рішення від 01 жовтня 2021 року підлягає скасуванню.

Оскаржуючи заочне рішення Калинівського районного суду Вінницької області від 01 жовтня 2021 року, діючи за повноваженнями, визначеними у по-рядку самопредставництва у Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, ОСОБА_7 вказує на безпідставність винесення судом першої інстанції заочного рішення. З таким доводом скаржниці не погодитися неможливо, оскільки судом не було задоволене клопотання відповідача про проведення судового засідання в режи-мі відеоконференції, хоча з приводу розгляду цього клопотання в матеріалах справи відсутнє відповідне рішення суду. Неподання відповідачем відзиву на позов спростовується його наявністю у матеріалах справи.

Рішенням Виконавчого комітету Калинівської міської ради від 30 січня 2003 року № 6 погоджено ДПА придбання квартири АДРЕСА_1 як службової. Комунальним підприємством «Вінницьке обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» 03 лютого 2003 року видане реєстраційне посвідчення на придбану квартиру державної влас-ності, зареєстровану за ДПІ у Калинівському районі. Квартира знаходилася на балансі ДПІ, яка в подальшому реорганізована шляхом приєднання до ГУ ДФС у Вінницькій області.

Скаржниця посилається на частину першу статті 118 ЖК УРСР, Закон України «Про приватизацію державного житлового фонду», згідно з частиною другою статті 2 якого не підлягає приватизації житло, віднесене до числа служ-бових, на Положення про надання службових житлових приміщень і користу-вання ними в Українській РСР, затверджене постановою Ради Міністрів УРСР від 04 лютого 1988 року № 37.

Колегія суддів апеляційного суду не знаходить законних підстав для невра-хування урегульованого згаданим Положенням порядку виключення жилого приміщення з числа службових, яке провадиться на підставі клопотання під-приємства, установи, організації рішенням виконавчого комітету відповідної районної, міської, районної у місті Ради народних депутатів. Окремо скаржни-ця наголошує на існуванні Положення про порядок забезпечення жилими при-міщеннями працівників Міністерства доходів і зборів України та його тери-торіальних органів, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів Украї-ни від 02 серпня 2013 року № 318, згідно з яким виключення житлового при-міщення з числа службових проводиться на підставі клопотання органу доходів і зборів до органу місцевого самоврядування за умови погодження Міністер-ством доходів і зборів України, тепер ДПС України. Крім цього, наказом ГУ ДФС у Вінницькій області від 29 квітня 2015 року № 253 затверджене Поло-ження про порядок забезпечення жилими приміщеннями працівників цього органу, де також підкреслена можливість виключення жилого приміщення з числа службових за умови отримання погодження Державної фіскальної служби України.

Як висновок необхідно зазначити, що без погодження державного органу, уповноваженого на відання належним йому нерухомим майном, приватизація такого майна неможлива.

Щодо неодноразового обгрунтування заявлених позовних вимог тією обставиною, що квартира АДРЕСА_1 , у якій мешкає сім`я позивачів, не мала і не має статусу службової, колегія суддів апеляційного суду повинна вказати наступне.

На час придбання спірної квартири, визначення її статусу, отримання сім`єю позивачів, голова родини ОСОБА_1 працював керівником ДПІ у Кали-нівському районі. Саме він як посадова особа державного органу, на балансі якого значилася придбана за погодженням як службова квартира, на виконання норм Положення про порядок надання службових жилих приміщень і користу-вання ними в Українській РСР, затвердженого постановою Ради Міністрів УРСР від 04 лютого 1988 року № 37, мав, зобов`язаний був подати клопотання Виконавчому комітету Калинівської міської ради про включення відповідним рішенням придбаної квартири до числа службових з наступним облікуванням її у журналі обліку службових жилих приміщень.

Однак позивач не виконав свого прямого обов`язку стосовно придбаного житла. І така ситуація, наразі, залишалася невизначеною, без належного реагу-вання, до теперішнього часу. У матеріалах справи відсутні докази щодо кло-потання перед ДПС про придбання службової квартири та для кого саме, від-сутнє подання у міську раду від податкового органу про розподіл цієї квартири за її статусом. Тобто у матеріалах справи відсутній ряд необхідних, прямих до-казів для правильного, обгрунтованого, законного вирішення цього спору. Такі докази не представлені позивачами, не витребувані судом у відповідача Вико-навчого комітету Калинівської міської ради з огляду на ухвалення заочного рішення, хоча відповідні матеріали за визначеними правилами підлягають постійному зберіганню вказаним відповідачем.

Апеляційний суд вважає доцільним підкреслити, що йдеться про вибуття з державної власності цінного нерухомого майна без відома та погодження орга-ном держави, який наділений повноваженнями щодо розпорядження таким майном. Рішення суду з цього питання ухвалене всупереч державним інтере-сам, без урахування норм матеріального права, що регулює питання, порушене позивачами. Таке рішення є відверто незаконним.

Відповідний висновок є очевидним з огляду на те, що у випадку відсут-ності статусу службового спірного житла, поза увагою не повинно залишитися питання його розподілу без дотримання порядку, визначеного Правилами об-ліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР, затвердженими постановою Ради Міністрів Української РСР і Української республіканської ради професійних спілок від 11 грудня 1984 року № 470, тобто позачергово, а значить протизаконно.

Не витримує правової критики й та позиція позивачів, що використовуване ними житло перебуває в управлінні Калинівської міської ради, оскільки відпо-відач в особі виконавчого органу міської ради не узяв на себе відповідальність передати у власність сім`ї ОСОБА_1 майно не комунальної, а державної влас-ності, що тягло б відповідальність, визначену кримінальним законом. Свою позицію Виконавчий комітет Калинівської міської ради чітко виклав у відповіді на звернення позивачів у лютому 2020 року. Ця відповідь датована 25 лютого 2020 року за № 02-12-271.

Оскаржуючи заочне рішення суду першої інстанції від 01 жовтня 2021 ро-ку, представник відповідача навів переконливі обгрунтування щодо його без-підставності, доводи скарги відповідають фактичним обставинам справи, заслу-говують на увагу. Рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухва-ленням нового рішення про відмову у задоволенні заявлених позовних вимог у повному обсязі.

Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і осново-положних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Сім`я позивачів користується займаним нею помешканням, де зареєстро-вана, без чинення будь-яким органом, зокрема скаржником у цій справі, пере-шкод у правах та обов`язках позивачів як квартиронаймачів. Однак реалізувати своє право на приватизацію житла позивачі вправі у чіткій відповідності до норм законодавства, яке регулює це питання. Порядок чинення ними послідов-них для цього дій роз`яснений відповідачами у справі, зокрема, Виконавчим ко-мітетом Калинівської міської ради Вінницької області у вищезгаданій відповіді на звернення позивачів і жодних перешкод для вирішення питання набуття у власність квартири для позивачів не убачається, але виключно у відповідності до вимог чинного законодавства.

Межі розгляду справи судом апеляційної інстанції визначені статтею 367 ЦПК України. Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обгрунтованість рішен-ня суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апе-ляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та ( або ) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Згідно з частиною першої статті 17 Закону України «Про виконання рі-шень та застосування практики Європейського суду з прав людини» національ-ні суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та протоколи до неї і практику Європейського суду як джерело права.

У пункті 33 рішення від 19 лютого 2009 року у справі «Христов проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване частиною першою статті 6 Конвенції Ради Європи про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, слід тлу-мачити в контексті преамбули Конституції, яка, зокрема, проголошує верховен-ство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти Украї-ни» ( остаточне рішення від 17 червня 2011 року ) суд при оцінці доказів керу-ється критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Кон-венції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обгрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законо-давства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

Отже, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про те, що по-зивачами не доведено поза розумним сумнівом таких фактів, які б об`єктивно та несправедливо позбавляли їх можливості скористатися правом на привати-зацію свого житла, тому, відмовляючи у задоволенні позову, апеляційний суд ухвалить правильне й законне рішення. Доводи апеляційної скарги посадової особи Головного управління Державної податкової служби у Вінницькій облас-ті на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України заслуговують на увагу, вони обгрунтовано спростовують висновки, викладені в оскаржуваному рішенні суду першої інстанції, є об`єктивно достатніми для визнання вимог позивачів такими, що підлягають залишенню без задоволення.

Статтями 374, 376 ЦПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право, зокрема, скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення. Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Нормами статті 141 ЦПК України встановлено, що судовий збір поклада-ється на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. Враховуючи необхідність залишення без задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 у повному обсязі, на користь особи, яка подала апеляційну скаргу, підлягають стягненню з позивачів понесені у справі судові витрати з оплати судового збору за подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції.

Керуючись нормами статей 141, 367, 368, 374, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання представника позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , яка діє у своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_8 про закриття апеляційного провадження у справі залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Вінницькій області на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України задовільнити.

Заочне рішення Калинівського районного суду Вінницької області від 01 жовтня 2021 року скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , яка діє у своїх інтересах та в інтересах неповно-літнього сина ОСОБА_4 до Виконавчого комітету Кали-нівської об`єднаної територіальної громади, Головного управління Державної податкової служби у Вінницькій області як відокремленого підрозділу Держав-ної податкової служби України про приватизацію квартири відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь Головного управління Державної податкової служби у Вінницькій області на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України 2522,40 гривні сплаченого судового збору у зв`язку з оскарженням рішення суду першої інстанції, по 840,80 гривень з кожного з них.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак вона може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 28 лютого 2022 року.

Суддя-доповідач Т. О. Денишенко

Судді Л. О. Голота

В. В. Оніщук