Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"02" березня 2022 р. Справа № 596/1031/21

Провадження № 2/596/34/2022

Гусятинський районний суд Тернопільської області

в складі:

головуючого судді Цвинтарної Т.М.

при секретарі судового засідання Рудніцькій О.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Гусятин за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник адвокат Фільварочна Ольга Борисівна до товариства з обмеженою відповідальністю «АЛЕКСКРЕДІТ», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Грисюк Олена Василівна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник адвокат Фільварочна О.Б. звернулася до Гусятинського районного суду Тернопільської області з позовом до ТзОВ «АЛЕКСКРЕДІТ», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Грисюк О.В. та просить визнати виконавчий напис від 24 травня 2021 року, котрий вчинив приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Грисюк О.В., та зареєстрований в реєстрі за №52554, таким, що не підлягає виконанню.

В обґрунтування вимог позивач вказує, що із повідомлення банку в мобільному додатку вона дізналась про накладення арешту на її рахунки на підставі постанови приватного виконавця Тернопільської області Мелиха А.І.. Після ознайомлення із матеріалами виконавчого провадження № 65940692 з`ясувалось, що згідно з постановою про відкриття виконавчого провадження, останнє відкрите 01.07.2021 року. Крім того, 01.07.2021 року винесені постанови про арешт коштів боржника та про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію а інші доходи боржника. Виконавчим документом зазначено виконавчий напис № 52554, виданий 24.05.2021 року приватним нотаріусом Кигво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В., яким пропонується стягнути із позивачки на користь ГОВ «Алекскредіт» заборгованості в сумі 21 500 грн..

Однак, наведений виконавчий напис позивачка вважає таким, що вчинений з порушенням норм Закону України «Про нотаріат» та Постанови Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 №1172 «Про затвердження переліку документів, за якими, стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», у зв`язку з чим є підстави для визнання його таким, що не підлягає виконанню.

Також зазначає, що будь-яких договорів із відповідачем позивачка не підписувала, грошових коштів, вимог чи розрахунків заборгованості ні від відповідача, ні від третьої особи не отримувала. За адресою, зазначеною у постанові про відкриття виконавчого провадження ніколи не проживала.

Крім того, вказує на те, що як вбачається із матеріалів виконавчого провадження виконавчий напис вчинено не на оригіналі нотаріально посвідченого договору, а на його паперовій копії. До того ж, сам кредитний договір узагалі є електронним договором, який нотаріальному посвідченню не підлягає (із аналізу норм ст. 1 Закону України «Про електронну комерцію» вказані поняття узагалі є взаємовиключними). Наявна в матеріалах виконавчого провадження копія договору не містить підпису позичальника та не дає можливості пересвідчитись у накладенні ЕЦП чи застосуванні одноразового ідентифікатора.

Відтак вважає, що вчинення нотаріусом виконавчого напису на копії нотаріально не посвідченого договору свідчить про недотримання нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису та є самостійною підставою для визнання його таким, що не підлягає виконанню.

Тому, вважає вимоги стягувана неправомірними, а сама заборгованість не була безспірною на момент вчинення виконавчого напису.

18 серпня 2021 року представник відповідача ТзОВ «АЛЕКСКРЕДІТ» подав до суду відзив на позовну заяву, згідно якого просить відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що між позивачем та відповідачем укладений договір про надання кредиту № 2541177 від 27.07.2019 року. На підставі укладеного договору позивачу були надані кредитні кошти у тимчасове, строкове, платне користування. У зв`язку з невиконанням взятих на себе кредитних зобов`язань, за договором виникла заборгованість, яка не була погашена позивачем.

Також зазначає, що відповідачем направлено претензію позивачу з вимогою про погашення заборгованості за договором про надання кредиту. Позивач її отримав, але не виконав. Будь-яких заперечень не надав, що свідчить про визнання вимоги відповідача в повному обсязі, наслідком чого стало звернення відповідача до приватного виконавця для вчинення виконавчого напису.

Позивач у встановленому законом порядку не спростувала належними і допустимими доказами того, що сума заборгованості за кредитним договором на дату вчинення нотаріусом оспорюваного виконавчого напису іншою, ніж та, яка запропонована в ньому до стягнення, не надала доказів часткового погашення заборгованості.

Крім того зазначає, що позивач до матеріалів позовної заяви не долучила будь-які докази, які б свідчили про спірність заборгованості за кредитним договором, який вона не оспорювала.

Відповідач дотримується позиції, що всі вчинені ним дії були здійснені у відповідності до положень чинного законодавства України, а тому відсутні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Окрім того, вказують на те, що твердження позивача про те, які саме документи надавалися приватному нотаріусу для вчинення виконавчого напису є лише міркуваннями, які не підтверджуються жодним доказом.

Представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Фільварочна О.Б. в судове засідання не з`явилася, проте, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності та у відсутності позивача. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, проте, у поданому до суду відзиві просив розгляд справи проводити у відсутності їхнього представника та відмовити у задоволенні позову.

Третя особа - приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Грисюк О.В. в судове засідання не з`явилася, хоча належним чином була повідомлена про день, час та місце проведення судового засідання. Про причини своєї неявки не повідомила.

Суд, дослідивши матеріали справи в межах заявлених вимог та доведених обставин, приходить до переконання, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що між ОСОБА_1 та ТзОВ «АЛЕКСКРЕДІТ» укладений договір про надання кредиту № 2541177 від 27.07.2019 року, що підтверджується копією вказаного договору наданою позивачем. Вказаний договір не містить підпису ОСОБА_1 (а.с.10-12).

Представник відповідача у своєму відзиві зазначає, що відповідачем направлено претензію позивачу з вимогою про погашення заборгованості за договором про надання кредиту, однак, не надав суду доказів на підтвердження того, що позивач отримала вимогу про погашення заборгованості.

24 травня 2021 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. було вчинено виконавчий напис №52554, яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТзОВ «АЛЕКСКРЕДІТ» невиплачені в строк грошові кошти за кредитним договором №2541177 від 27.07.2019 року, у розмірі 21 500 грн.. (а.с.13).

За вказаним виконавчим написом приватним виконавцем виконавчого округу Тернопільської області Мелих А.І. 01.07.2021 року було відкрито виконавче провадження №65940692. (а.с.7).

Крім того, 01.07.2021 року приватним виконавцем також винесені постанови про арешт коштів боржника та про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника. (а.с.8,9).

Позивач із вказаним виконавчим написом не погоджується, у зв`язку з чим звернулася до суду за захистом свого порушеного права.

Зокрема, за змістом ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат» та глави 6 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012р., для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172(далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. Цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій, а лише їх конкретизує.

Нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172.

Якщо для вимоги, за якою вчиняється виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис вчиняється у межах цього строку.

Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу.

При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172.

Отже, безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком, нотаріус під час вчинення виконавчого напису не встановлює права та обов`язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність необхідних документів.

За результатами аналізу вище наведених норм права можна дійти наступних висновків.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису заборгованість повинна існувати та бути безспірною.

Таким чином, захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів .

Отже, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Такий правовий висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц з подібних правовідносин.

Проаналізувавши наведені вище роз`яснення, а також надані суду письмові докази в їх сукупності, суд зауважує, що при вчиненні виконавчого напису 24.05.2021 року нотаріус не пересвідчився у безспірності пред`явленої до стягнення заборгованості та не витребував необхідних документів у стягувача. До зазначених висновків суд приходить, виходячи з наступних мотивів.

Так, як було встановлено судом, позивач не погоджується із розміром стягнутої заборгованості та вважає її спірною, оскільки зазначає, що кредитного договору не підписувала та коштів не отримувала.

На спростування аргументів позивача, а ні відповідачем, а ні приватним нотаріусом не було надано суду кредитного договору, на підставі якого було вчинено виконавчий напис.

Зазначені обставина, на думку суду, є безумовним підтвердженням того, що заборгованість за кредитним договором № 2541177 від 27.07.2019 року є спірною.

Окрім того, суд також враховує, що Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року скасовано. Визнано незаконною та не чинною Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, а саме: п. 1 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, в частині «а після слів «заставлене майно» доповнити словами «(крім випадку, передбаченого пунктом 11 цього переліку)»; доповнити розділ пунктом 11 такого змісту: «11. Іпотечні договори, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов`язанням до закінчення строку виконання основного зобов`язання. Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору; б) оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов`язання; в) засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувана про непогашення заборгованості; г) оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; ґ) довідка фінансової установи про ненадходження платежу», п. 2. Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: «Доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин»;

2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувана про непогашення заборгованості.». Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили.

Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі №826/20084/14 (провадження № 11-174ас18) відмовлено в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року.

Відповідно до пункту 1 Переліку (в редакції з урахуванням постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14) «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а)оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Саме до таких висновків про застосування зазначеної норми права дійшов Верховний суд у постанові від 12.03.2020 року у справі №757/24703/18.

Кредитний договір № 2541177 від 27.07.2019 року не посвідчений нотаріально, а отже не міг бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Проаналізувавши вище наведене, а також надані суду письмові докази в їх сукупності, суд зауважує, що при вчиненні виконавчого напису 24.05.2021 року нотаріус не пересвідчився у безспірності пред`явленої до стягнення заборгованості та не витребував необхідних документів у стягувача.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У даному випадку, суд вважає, що представник відповідача не надав суду доказів того, що сума боргового зобов`язання на час звернення про вчинення виконавчого напису була безспірною.

Як роз`яснено у п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 31.01.1992 року «Про судову практику в справах на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні», при вирішенні справ, пов`язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею, судам слід мати на увазі, що відповідно до Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом і за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами.

Правильність вимог, зазначених у виконавчому напису, може бути оспорена боржником лише в позовному порядку. У цих випадках справа розглядається в позовному провадженні за участю нотаріуса, який залучається до участі у справі у якості третьої особи.

За змістом ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що заборгованість боржника на момент вчинення виконавчого напису не була безспірною, а нотаріус належним чином не виконав вимог ст.ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат» та не пересвідчився у безспірності заборгованості, що унеможливлює видачу виконавчого напису, а отже надані позивачем докази в своїй сукупності є достатніми та дають змогу суду дійти до висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст.18 ЦК України, ст.ст.87, 88 Закону України «Про нотаріат», Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012 р., ст. ст. 4, 5, 10, 18, 80, 89, 141, 259, 263-265, 273 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , жительки АДРЕСА_1 ), в інтересах якої діє представник адвокат Фільварочна Ольга Борисівна (адреса: м. Тернопіль, вул. Чехова, 22/5) до товариства з обмеженою відповідальністю «АЛЕКСКРЕДІТ» (адреса місцезнаходження: м. Дніпро, вул. Якова Самарського,12А, Дніпропетровська область, ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Грисюк Олена Василівна (адреса місцезнаходження: м. Вишневе, вул. Європейська, 11/2, Києво-Святошинський район) про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню - задовольнити.

Визнати виконавчий напис приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального округу Грисюк Олени Василівни від 24 травня 2021 року, зареєстрований в реєстрі за №52554 таким, що не підлягає виконанню.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «АЛЕКСКРЕДІТ» на користь Держави судовий збір в сумі 908 (дев`ятсот вісім) грн. 00 коп..

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «АЛЕКСКРЕДІТ» на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн. 00 коп..

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду або через Гусятинський районний суд Тернопільської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення складено 10 березня 2022 року.

Суддя Гусятинського районного суду

Тернопільської області Т.М. Цвинтарна