Провадження № 2/752/1246/22
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

10 березня 2022 року Голосіївський районний суд м. Києва

в складі головуючого судді Плахотнюк К.Г.

за участі секретаря Сітайла В.М.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду у м. Києві цивільну справу за позовом комунального підприємства з утримання та експлуатації житлового фонду спеціального призначення «Спецжитлофонд» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги,

в с т а н о в и в :

У вересні 2020 року директор комунального підприємства з утримання та експлуатації житлового фонду спеціального призначення «Спецжитлофонд» (далі- КП «Спецжитлофонд», позивач) ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , у якому просив суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за житлово-комунальні послуги у розмірі 12248,53 грн., інфляційну складову боргу в розмірі 2660,56 грн., 3% річних у розмірі 1134,92 грн., судовий збір в розмірі 2102,00 грн.

Позов обґрунтований тим, що відповідно до розпорядження Київської міської державної адміністрації від 24.09.2004 року № 1785 «Про будинки та виробничі споруди у АДРЕСА_1 » будинок у АДРЕСА_2 було закріплено за КП «Спецжитлофонд» на праві господарського відання. Розпорядженням Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації від 14.03.2014 № 106 новозбудованому будинку було присвоєно поштову адресу: АДРЕСА_3 ». В подальшому КП «Спецжитлофонд» виконує функції з утримання будинку і прибудинкової території, надає житлово-комунальні послуги та проводить розрахунки з власниками житлових приміщень будинку за надані комунальні послуги.

Власником квартири АДРЕСА_4 є відповідач по справі ОСОБА_1 .

Між КП «Спецжитлофонд» та ОСОБА_1 укладено Договори про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій від 16.04.2014 року та про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення від 16.04.2014. За час проживання у кв. АДРЕСА_4 у відповідача виникла заборгованість по квартирній платі за комунальні послуги за період з 01.05.2014 по 30.06.2017 у розмірі 12248,53 грн, що підтверджується розрахунком заборгованості.

На підставі наказу Департаменту будівництва та житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 31.05.2017 року № 14 КП «Спецжитлофонд» передало, а Комунальне підприємство з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-сервіс» прийняло на технічне обслуговування та експлуатацію багатоквартирні житлові будинки згідно переліку, в т.ч. будинок АДРЕСА_3 , що також підтверджується авізо прийняття-передачі будинку на технічне обслуговування та експлуатацію від 30.06.2017 року.

Зазначає, що на адресу відповідача неодноразово надсилалися вимоги-попередження щодо сплати заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги, але заборгованість не оплачена до цього часу.

Таким чином, на підставі статті 625 ЦК України, за період з 01.08.2017 по 01.09.2020 року боржнику нарахована інфляційна складова боргу в розмірі 2660,56 грн. та 3 % річних в розмірі 1134,92 грн., які позивач просить стягнути з відповідача.

Ухвалою судді Голосіївського районного суду міста Києва Плахотнюк К.Г. від 15 жовтня 2020 року було відкрито провадження та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, з повідомленням сторін (а.с. 40).

5 квітня 2021 року до суду надійшов відзив від відповідача, у якому просив застосувати строк позовної давності і відмовити в задоволенні позову.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, приймаючи до уваги письмові заяви сторін щодо предмета спору, приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється порядку іншого судочинства.

Судом встановлено що, відповідно до розпорядження Київської міської державної адміністрації від 24.09.2004 року № 1785 «Про будинки та виробничі споруди у АДРЕСА_1 » будинок у АДРЕСА_2 було закріплено за КП «Спецжитлофонд» на праві господарського відання та дозволено КП виступати замовником та інвестором будівництва будинків на земельній ділянці у АДРЕСА_1 . Вказаним розпорядженням КП «Спецжитлофонд» зобов`язано здійснити будівництво нових будинків та ввести їх в експлуатацію в установленому законодавством порядку. (а.с. 7-9).

Розпорядженням Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації від 14.03.2014 № закінченому будівництвом обєкту за адресою: АДРЕСА_5 » присвоїти поштову адресу: АДРЕСА_3 » (а.с. 10).

На підставі наказу Департаменту будівництва та житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради від 31.05.2017 року № 14 КП «Спецжитлофонд» передало, а Комунальне підприємство з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-сервіс» прийняло на технічне обслуговування та експлуатацію багатоквартирні житлові будинки згідно переліку, в т.ч. будинок в АДРЕСА_3 », що також підтверджується авізо прийняття-передачі будинку на технічне обслуговування та експлуатацію від 30.06.2017 року. (а.с. 22)

КП «Спецжитлофонд» є юридичною особою, яке створене рішенням Київської міської ради від 01 березня 2001 року № 217/1194 «Про створення комунального підприємства з утримання та експлуатації житлового фонду спеціального призначення «Спецжитлофонд». Згідно з п. 3.1 розділу 3 Статуту КП «Спецжитлофонд», затвердженого розпорядженням КМДА від 19.04.2001 року (в редакції від 22.08.2017 № 1014), метою діяльності підприємства є утримання, обслуговування, експлуатація, ремонт, реконструкція та будівництво житлового та нежитлового фонду; зберігання майна; вжиття заходів для належного використання житлових та інших приміщень житлового фонду тощо. Пунктом 3.2 Статуту передбачено, що предметом діяльності підприємства є, у тому числі, надання послуг з виробництва, транспортування та постачання теплової енергії, централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води для забезпечення житлового і нежитлового фонду в установленому порядку; збір квартирної плати за надання комунальних послуг, плати за оренду житлових приміщень (а.с. 25-32).

Як убачається з матеріалів справи, на відповідача ОСОБА_1 , який є власником квартири АДРЕСА_4 , відкритий особовий рахунок № НОМЕР_1 та відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання особи відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Голосіївської РДА ОСОБА_1 зареєстрований за зазначеною вище адресою (а.с. 39).

За змістом ч. 3 ст. 16 Закону комунальні послуги надаються споживачам безперебійно.

Таким чином, відповідач був та є споживачем житлово-комунальних послуг.

Правовідносини, що виникають у сфері надання та споживання таких послуг, регулюються як нормами ЦК України, так і Законом України «Про житлово-комунальні послуги», а також іншими нормативно-правовими актами у галузі цивільного, житлового законодавства та актами, що регулюють відносини у сфері надання житлово-комунальних послуг.

Згідно до п. 1 ч. 4 ст. 8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» управитель багатоквартирного будинку зобов`язаний забезпечувати належне утримання спільного майна багатоквартирного будинку та прибудинкової території відповідно до нормативних вимог і договору про надання послуг управління багатоквартирним будинком, від власного імені укладати з підрядниками необхідні договори про виконання окремих робіт та послуг.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів.

Згідно із п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Частиною 1 ст. 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах.

Частиною першою статті 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газопостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).

Пунктом 1 частини першої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (у редакції Закону від 24 червня 2004 року № 1875-VІ) передбачене право споживача вчасно одержувати якісні житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та згідно з умовами договору на надання таких послуг.

За змістом ст. 29 Закону надання житлово-комунальних послуг у багатоквартирному будинку здійснюється на підставі договору, що укладається між власником квартири, орендарем чи квартиронаймачем та балансоутримувачем або уповноваженою ним особою.

Відповідно до пункту 5 частини третьої статті 20 цього Закону такому праву прямо відповідає обов`язок споживача оплачувати надані йому житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до положень частини першої статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (у редакції Закону від 09 листопада 2017 року № 2189-VІІІ) споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Згідно із пунктом 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 24 січня 2006 року № 45, власник та наймач (орендар) квартири зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем відповідно до типового договору; оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

16.04.2014 року між КП «Спецжитлофонд» та ОСОБА_1 укладено Договор № 05/01-824 про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (а.с. 12-15) та Договір № 05/01-824-к про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення (а.с. 16-17).

Порядок оплати за житлово-комунальні послуги визначений у статті 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», якою передбачено, що плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку.

Тарифи на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, формуються у відповідності з Порядком формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01.06.2011 № 869 «Про забезпечення єдиного підходу до формування тарифів на житлово-комунальні послуги».

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Частинами 3 та 4 ст. 267 ЦК України передбачено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовної вимоги. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє у задоволенні позову через його необґрунтованість. Лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла, і про це зробила заяву інша сторона спору, суд відмовляє у позові через сплив позовної давності за відсутності поважних причин її пропуску, наведених позивачем.

Вказана позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 22 травня 2018 року у справі N 369/6892/15-ц, від 31 жовтня 2018 року у справі N 367/6105/16-ц, від 7 листопада 2018 року у справі N 575/476/16-ц, від 14 листопада 2018 року у справі N 183/1617/16 (пункт 73), від 28 листопада 2018 року у справі N 504/2864/13-ц (пункт 80), від 5 грудня 2018 року у справах N 522/2202/15-ц (пункт 61), N 522/2201/15-ц (пункт 62) та N 522/2110/15-ц (пункт 61), від 7 серпня 2019 року у справі N 2004/1979/12 (пункт 71), від 18 грудня 2019 року у справі N 522/1029/18 (пункт 134), від 16 червня 2020 року у справі N 372/266/15-ц (пункт 51)).

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Частинами 1 та 5 ст. 261 ЦК України передбачено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Позов заявлений 23.09.2020 року про стягнення заборгованості за період з 01.05.2014 по 30.06.2017 року.

Тобто, позивачем пропущено встановлений законом строк для звернення до суду.

Що стосується вимог позивача щодо стягнення інфляційної складової та річних, слід зазначити наступне.

Відповідно до загальних умов виконання зобов`язань, встановлених статтею 526 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства.

Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов`язань.

Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням.

З цього випливає, що правовідносини, які склалися між сторонами з приводу надання житлово-комунальних послуг, є грошовим зобов`язанням, у якому, серед інших прав і обов`язків сторін, на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора, передбачене ч. 1 ст. 509 ЦК України, вимагати сплати грошей за надані послуги.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

Відповідно до ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

Враховуючи викладене, оцінюючи досліджені судом докази, зважаючи на те, що позивач у визначений законом строк не пред`явив свої вимоги до боржника, пропустив строк звернення до суду з вимогами до 30.06.2017 р., суд не знаходить підстав для задоволення вимог позивача.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 256, 258, 261, 525, 526, 530, 625 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 76-81, 89, 141,258-268, 352, 354 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

у задоволенні позову комунального підприємства з утримання та експлуатації житлового фонду спеціального призначення «Спецжитлофонд» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано , набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення або складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції, через суд першої інстанції, яким ухвалено оскаржуване судове рішення.

Суддя К.Г. Плахотнюк