Справа № 346/2848/22
Провадження № 2/346/1219/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2022 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

Суддя Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області Махно Н. В., вивчивши матеріали за клопотанням ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Міністерства культури та інформаційної політики України, Національного музею Голодомору - геноциду, треті особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання наказу про звільнення незаконним, його скасування та поновлення на роботі , -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до Міністерства культури та інформаційної політики України, Національного музею Голодомору - геноциду, треті особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання наказу про звільнення незаконним, його скасування та поновлення на роботі. У змісті позовної заяви позивач просить вжити заходи забезпечення позову шляхом:

1) зупинення дії наказу Міністерства культури та інформаційної політики України від 24.06.2022 року № 268-к про звільнення ОСОБА_1 , - до завершення вирішення спору;

2) зупинення дії наказу Міністверства культури та інформаційної політики України (Міністра культури та інформаційної політики України) від 27.06.2022 року № 276-к «Про покладення виконання обов`язків», яким обов`язки Генерального директора Національного музею Голодомору геноциду покладено на зберігача фондів ОСОБА_4 , - до завершення вирішення спору;

3) заборони Міністерству культури та інформаційної політики України (Міністру культури та інформаційної політики України, його заступникам, іншим органам державної влади відповідної компетенції) покладати виконання обов`язків Генерального директора Національного музею Голодомору- геноциду на зберігача фондів Марину Принь або інших осіб, - до завершення вирішення спору;

4) заборони зберігачеві фонду - Марині Принь та іншим особам здійснювати дії на виконання функцій та обов`язків Генерального директора Національного музею Голодомору геноцид або виконувача обов`язків Генерального директора Національного музею Голодомору- геноциду, - до завершення вирішення спору;

5) заборони Міністерству культури та інформаційної політики України (Міністру культури та інформаційної політики України, його заступникам, іншим органам державної влади відповідної компетенції) призначати інших осіб на посаду Генерального директора Національного музею Голодомору геноциду або покладати виконання обов`язків за цією посадою на інших осіб та заборонити укладати з такими особами трудовий контракт, - до завершення вирішення спору;

6) заборони Міністерству культури та інформаційної політики України (Міністру культури та інформаційної політики України, його заступникам, іншим органам державної влади відповідної компетенції) та посадовим особам Національного музею Голодомору геноциду вживати заходи до припинення дії наказу від 03.03.2022 року № 31/к/тр «Про надання відпустки для догляду за дитиною до досягнення нею шестирічного віку ОСОБА_5 », або його скасування чи розірвання до спливу строку дії такого наказу та до завершення вирішення спору.

Вирішуючи питання про обґрунтованість клопотання ОСОБА_1 про забезпечення позову суд зазначає наступне. Відповідно до частини другої статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. Отже, умовою застосування забезпечення позову, як сукупності процесуальних дій, є обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог. Такі заходи гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Згідно з частиною першою статті 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу (частина сьома статті 153 ЦПК України). Відповідно до частини першої статті 150 ЦПК України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 1-1) накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 4 своєї постанови від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Під забезпеченням позову слід розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом. Частина 3 статті 150 ЦПК України передбачає, що заходи забезпечення позову мають бути співмірними з заявленими позивачем вимогами. У свою чергу співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, з майновими наслідками заборони відповідачу здійснювати певні дії. Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову. Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим. Під час розгляду питання про забезпечення позову, суд повинен брати до уваги як права позивача, на захист яких вжито заходів забезпечення позову, так і права інших учасників процесу, права яких можуть бути порушені застосовуваними заходами. Забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). З аналізу наведених норм слідує, що забезпечення позову це сукупність процесуальних дій, які гарантують реальне виконання рішення суду у цій справі у разі задоволення позовних вимог у справі. При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості забезпечення позову з урахуванням співмірності із заявленими вимогами, відповідності виду забезпечення позову позовним вимогам, збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників процесу. Проте підстави для забезпечення позову є оціночними та враховуються судом в залежності до конкретного випадку. При вжитті заходів забезпечення позову повинна бути наявність зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову. Предметом спору є визнання незаконним та скасування наказу Міністерства культури та інформаційної політики України від 24.06.2022 №268-к про звільнення ОСОБА_1 з посади, та поновлення на роботі. У змісті позовної заяви, позивач мотивує забезпечення позову тим, що наказ про її звільнення очевидно суперечить закону, тому що не містить навіть зазначення по суті у чому полягало неналежне виконання нею обов`язків; та її звільнення призведе до призначення на посаду іншої особи, її посада є конкурсною, тому вона не матиме навіть змоги на засадах рівності прийняти участь у новому конкурсі. Зазначає, що рішення на її користь не призведе до поновлення її прав, оскільки на цю посаду будуть призначені інші особи, а отже такі правові наслідки не будуть компенсовані судовим рішенням про поновлення її на посаді. Також зазначає, що заходи забезпечення позову матимуть позитивний вплив на охорону прав та інтересів усіх учасників спірних правовідносин, а їх невжиття може призвести до порушення прав інших осіб. Зазначає, що дія оскаржуваного наказу чинить прямий вплив на діяльність ОСОБА_6 . Також зазначає, що новим керівником вже вчиняються дії на припинення наказу від 03.03.2022 №31/к/тр «Про надання відпустки для догляду за дитиною до досягнення нею шестирічного віку ОСОБА_5 ». Щодо обґрунтованості заявленого у позовній заяві ОСОБА_1 клопотання суд зазначає, що обрані позивачем способи забезпечення позову не відповідає його меті та завданням цивільного судочинства. Визначений статтею 150 ЦПК України перелік заходів забезпечення позову не є вичерпним, та у разі наявності відповідного клопотання можуть бути застосовані й інші його види. Проте, на думку суду позивач належним чином не обґрунтовує підстави чому невжиття заявлених нею заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду за її позовом про визнання незаконним і скасування наказу про її звільнення та поновлененя її на посаді або ефективний захист, або поновлення її порушених чи оспорюваних прав або інтересів. Також обрані позивачем способи забезпечення позову суперечать частині 2 статті 149 ЦПК України, відповідно до положень якої забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом. А заявлені позивачем способи забезпечення позову стосуються не тільки її інтересів, як позивача, але і відносяться до інтересів відповідача та третьої особи. Виходячи із вищенаведеного суд не може вживати будь-які заходи забезпечення позову в інтересах чи на захист будь-яких інших осіб , окрім позивача. Виключення складають випадки, коли за законом, певні особи мають право звертатись до суду за захистом прав чи свобод інших осіб, але позивач не довела, що у її випадку, має місце саме такий випадок. Отже, оскільки позивач не надала суду належних, допустимих та достовірних доказів щодо обґрунтованості застосування заходів забезпечення позову, а також враховуючи невідповідність клопотання позивача частині 2 статті 149 ЦПК України у частині недостатньої обгрунтованості чому невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких звернулась до суду, тому в задоволенні клопотання ОСОБА_1 про забезпечення позову слід відмовити.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 149-153, 351-355 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволені клопотання ОСОБА_1 про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею. Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подано до Івано-Франківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її постановлення.

Суддя Махно Н. В.