КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 382/115/19 Головуючий у І інстанції Кисіль О.А.
Провадження №22-ц/824/1232/2022 Головуючий у 2 інстанції Таргоній Д.О.
ПОСТАНОВА

Іменем України

20 липня 2022рокуКиївський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Таргоній Д.О.,

суддів: Голуб С.А., Писаної Т.О.,

за участі секретаря Тимошевської С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Яготинського районного суду Київської області від 14 вересня 2021 року у справі за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Страхового товариства «DOMINANTA», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди,

УСТАНОВИВ:

у січні 2019 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , Страхового товариства «DOMINANTA» про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

В обґрунтування позову зазначав, що 28 квітня 2018 року близько 15 години 10 хвилин ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки BMW X3 д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись в м. Яготин Київської області, виїжджаючи на вулицю Незалежності зі сторони с. Засупоївка, порушивши вимоги п. 16.3 ПДР, не надав перевагу в русі автомобілю марки RENAULT д.н.з. НОМЕР_2 , який рухався по головній дорозі під керуванням ОСОБА_2 , внаслідок чого скоїв зіткнення зазначених транспортних засобів. В результаті цієї ДТП, належний позивачу на праві власності автомобіль марки RENAULT д.н.з. НОМЕР_2 , отримав значні механічні пошкодження.

Постановою Яготинського районного суду Київської області від 08 червня 2018 року ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні правопорушення та притягнуто до адміністративної відповідальності передбаченої ст. 124 КУпАП.

Згідно Звіту про розмір вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу RENAULT д.н.з. НОМЕР_2 №140-18 від 11.05.2018 року, складеного суб`єктом оціночної діяльності - ФОП ОСОБА_4 , вартість відновлювального ремонту транспортного засобу складає 245 649 грн. 74 коп.

Посилаючись на викладені обставини, позивач просив суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача - ОСОБА_1 завдану в результаті ДТП матеріальну шкоду в розмірі 245 649 грн. 74 коп., 1500,00 грн. - витрат на проведення товарознавчого дослідження, 3 000,00 грн. витрат на правничу допомогу, а також на відшкодування завданої моральної шкоди - 20 000,00 грн.

Ухвалою Яготинського районного суду Київської області від 16 червня 2019 року Товариство з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «ДОМІНАНТА» залучено до участі у справі в якості третьої особи.

Ухвалою Яготинського районного суду Київської області від 03 грудня 2019 року змінено статус Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «ДОМІНАНТА» на співвідповідача у справі та залучено ОСОБА_5 у в якості третьої особи.

Рішенням Яготинського районного суду Київської області від 14 вересня 2021 року закрито провадження у справі в частині позовних вимог ОСОБА_2 до Страхового товариства «DOMINANTA». Позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 114 298, 18 грн. завданого матеріального збитку та 7 000,00 грн. на відшкодування моральної шкоди, а також сплачений позивачем судовий збір в розмірі 1 224,90 грн., а також оплачені позивачем витрати за надану позивачу професійної правової допомоги в розмірі 3 000,00 грн.

В апеляційній скарзі, поданій в інтересах відповідача ОСОБА_1 , його представником - адвокатом Шимко А.О., останній, не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог, просить змінити рішення суду першої інстанції в частині стягнення з ОСОБА_1 , на користь ОСОБА_2 матеріальної шкоди, стягнувши з відповідача на користь позивача 14 298,18 грн., в задоволенні інших позовних вимог просить відмовити.

В доводах апеляційної скарги зазначає, зокрема, що ухвалюючи рішення в частині задоволення вимог про відшкодування матеріальної шкоди, суд першої інстанції не дав належної правової оцінки тій обставині, що цивільно- правова відповідальність ОСОБА_1 на момент ДТП була застрахована у ТДВ «Страхове товариство «Домінанта» полісом ОСЦПВ №АМ2660672. Ліміт відповідальності страховика становить 100 000,00 грн. Повідомлення страхувальника про ДТП було зареєстровано у ТДВ «Страхове товариство «ДОМІНАНТА» під вхідним номером ЦВ - 17475 02.05.2018р. Таким чином, обов`язок відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування покладається на страховика в межах ліміту полісу обов`язкового страхування.

Апелянт також не погоджується із висновками суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення вимог позивача в частині відшкодування моральної шкоди. Звертає увагу апеляційного суду на те, що внаслідок ДТП шкода була спричинена лише майну позивача, що призвело до певних незручностей, але, враховуючи характер пошкоджень автомобіля, не могло викликати серйозних труднощів, які б призвели до втрати ним нормальних життєвих зв`язків чи істотного порушення звичного життя. Апелянт зазначає, що з метою врегулювання спору в досудовому порядку, пропонував позивачу відшкодувати шкоду в розмірі 14 000,00 грн., однак останній відмовився та звернувся до суду.

Крім того, відповідач вважає безпідставним стягнення з нього витрат на правову допомогу, оскільки матеріали справи не містять належних та достовірних доказів понесених позивачем судових витрат в розмірі 3000,00 грн.

Відзивів на апеляційну скаргу, в порядку, передбаченому положеннями статті 360 ЦПК України, до суду апеляційної інстанції не надійшло.

Згідно частини 3 статті 360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

В судове засідання сторони та інші учасники справи не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

19.07.2022 року від представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Шимко А.О. надійшло клопотання про проведення розгляду справи в режимі відео конференції, оскільки адвокат перебуває за межами Києва. Вказане клопотання апеляційний суд залишив без розгляду у зв`язку із пропуском заявником строку, передбаченого частиною 2 статті 212 ЦПК України, для подання заяви про розгляд справи в режимі відео конференції.

Зважаючи на необхідність дотримання строків розгляду справи судом апеляційної інстанції та з огляду на те, що позиція відповідача ОСОБА_1 викладена його представником у апеляційній скарзі, інших обставин, які відомі лише адвокату Шимко А.О., як представнику відповідача та які, з урахуванням їх доказової значимості, мали б вирішальний вплив на результати вирішення спору ним не наведено, колегія суддів, керуючись положеннями частини 2 статті 372 ЦПК України дійшла висновку про можливість розгляду справи за відсутністю відповідача та його представника, які належним чином повідомлені про судове засідання.

Інші учасники справи у судове засідання також не з`явилися, про день та час розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку, причини неявки не повідомили у зв`язку з чим колегія суддів не вбачає перешкод для розгляду справи.

Вислухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставинах, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції в частині задоволення вимог про відшкодування матеріальної шкоди вказанимвимогам закону не відповідає.

Судом першої інстанції встановлено, що 28 квітня 2018 року близько 15 години 10 хвилин на перехресті вулиць Незалежності та Дарницька в м. Яготин Київської області відбулася ДТП за участі автомобіля RENAULT д.н.з. НОМЕР_2 , який отримав значні механічні пошкодження.

З копії постанови Яготинського районного суду Київської області від 08.06.2018 року по справі № 382/637/18 (том 1 а.с. 10) вбачається, що 28 квітня 2018 року близько 15 години 10 хвилин ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки BMW X3 д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись в м. Яготин Київської області, виїжджаючи на вулицю Незалежності зі сторони с. Засупоївка, порушивши вимоги п. 16.3 ПДР, не надав перевагу в русі автомобілю марки RENAULT д.н.з. НОМЕР_2 , який рухався по головній дорозі, та був під керуванням ОСОБА_2 , внаслідок чого скоїв зіткнення зазначених транспортних засобів. В результаті цієї ДТП, належний позивачу на праві власності автомобіль марки RENAULT д.н.з. НОМЕР_2 , отримав значні механічні пошкодження.

З копії Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (том 1 а.с. 15) вбачається, що ОСОБА_2 , який зареєстрований в АДРЕСА_1 , є власником автомобіля RENAULT д.н.з. НОМЕР_2 .

Суб`єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_4 11.05.2018 року надано висновок (звіт) № 140-18 про вартість відновлювального ремонту автомобіля марки RENAULT д.н.з. НОМЕР_2 за наслідками ДТП, у відповідності до якого вартість відновлювального ремонту складає 114 298 грн. 18 коп. (том 1 а.с. 17-38)

З копії Полісу № АМ/2660672 (том 1 а.с. 54, 56) вбачається, що у ТДВ «СТ «ДОМІНАНТА» застраховано цивільно-правову відповідальність власника автомобіля BMW X3 д.н.з. НОМЕР_1 - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_2 , ліміт відповідальності на одного потерпілого: за заподіяну життю і здоров`ю - 200 000,00 грн., за заподіяну матеріальну школу - 100000,00 грн.

З копії Повідомлення страхувальника про дорожньо-транспортну пригоду (том 1 а.с. 55) вбачається, що ОСОБА_1 повідомив ТДВ «СТ «ДОМІНАНТА» про ДТП за участі транспортних засобів BMW X3 д.н.з. НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_1 та RENAULT д.н.з. НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_2 .

З листа Головного управління ДПС у Дніпропетровській області № 1146/5/04-36-12-04-05 від 04.02.2021 року (том 1 а.с.117, 148-149) вбачається, що ТДВ «СТ «Домінанта» (податковий номер 35265086) 13.06.2019 року прийняло рішення про припинення; станом на 28.01.2021 року триває процедура припинення та до ЄДР направлено Повідомлення про наявність заперечень проти державної реєстрації припинення у зв`язку із наявності заборгованості зі сплати податків.

З роздрукованих даних (том 1 а.с.157, 158-162) вбачається, що ТДВ «СТ «Домінанта» (податковий номер 35265086) знаходиться в стані припинення.

З листа Головного управління ДПС у Дніпропетровській області № 3375/5/04-36-12-01-12 від 24.02.2021 року (том 1 а.с. 167-168) вбачається, що ТДВ «СТ «Домінанта» (податковий номер 35265086) з 25.06.2019 року перебуває у статусі «триває процедура припинення (направлені заперечення органу ДФС); станом на 24.02.2021 року процедура ліквідації не завершена; керівником ліквідаційної комісії є Горячов Василь Михайлович.

Задовольняючи частково заявлені позовні вимоги, суд першої інстанції вважав обґрунтованими доводи позивача щодо покладення в повному обсязі на відповідача ОСОБА_1 відповідальності за заподіяну в результаті ДТП матеріальну та моральну шкоду.

Колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК Українизавданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1 та ч. 3 ст. 13 цього ж Кодексу суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з ч. 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до п. 22.1 ст. 22статті 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Отже, відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (ст.3 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів").

До такого правового висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04 липня 2018 року у справі № 754/1108/15-ц.

Частиною 4 ст. 263 ЦПК України встановлено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

На даний час Велика Палата Верховного Суду від правового висновку, викладеного у постанові від 04 липня 2018 року у справі №754/1108/15-ц не відступала.

Також відповідно до пунктів 2, 3 ст. 20 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у разі ліквідації страховика за його власним рішенням визначені договором обов`язки цього страховика виконує ліквідаційна комісія. У разі ліквідації страховика за рішенням визначених законом органів обов`язки за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності виконує ліквідаційна комісія. Обов`язки страховика за такими договорами, для виконання яких у страховика, що ліквідується, недостатньо коштів та (або) майна, приймає на себе МТСБУ. Виконання обов`язків у повному обсязі гарантується коштами відповідного централізованого страхового резервного фонду МТСБУ на умовах, визначених цим Законом.

Згідно з п.1 ст.41 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі недостатності коштів та майна страховика - учасника МТСБУ, що визнаний банкрутом та (або) ліквідований, для виконання його зобов`язань за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Отже, обов`язок із виконання договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності покладено на страхову компанію до завершення процедури її ліквідації в особі ліквідаційної комісії, а у разі недостатності коштів (майна) на МТСБУ.

Законодавець передбачає дві підстави для виплати страхового відшкодування потерпілому. Перша з них передбачена ст.35 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів". Шкода може бути відшкодована на підставі звернення потерпілого до страховика за умови подання ним відповідної заяви про таке відшкодування.

Інший спосіб передбачає можливість звернення за відшкодуванням до суду з вимогою до страховика про відшкодування шкоди та ухвалення відповідного судового рішення. Так, згідно з пунктом 36.1 ст.36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду у разі, якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку.

Судом першої інстанції встановлено та не заперечувалось позивачем, що на момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність власника автомобіля BMW X3 д.н.з. НОМЕР_1 - ОСОБА_1 була застрахована в ТДВ «Страхова компанія «Домінанта» з лімітом страхового відшкодування 100 000 грн. за шкоду, заподіяну майну третіх осіб; станом на час розгляду справи позивачем ОСОБА_2 не було заявлено вимог до ТДВ «Страхова компанія «Домінанта» про виплату страхового відшкодування.

Оскаржуваним рішенням закрито провадження у даній справі в частині позовних вимог що стосуються Страхового товариства «ДОМІНАНТА», у зв`язку із відмовою представника позивача від позовних вимог в цій частині.

За таких обставин, покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на відповідача, який уклав відповідний договір страхування і сплачував страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності.

З наведених підстав колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для скасування рішення суду першої інстанції в частині задоволення вимог про відшкодування матеріальної шкоди, та ухвалення в цій частині нового судового рішення про часткове задоволення позову в розмірі, який перевищує ліміт відповідальності страховика, тобто в сумі 14 298,18 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди, ОСОБА_2 зазначав, що внаслідок вказаних вище дій ОСОБА_1 йому спричинені моральні страждання, а саме, довелося самостійно шукати гроші на ремонт автомобіля, через що тривалий час він не міг спокійно спати. Сімейний бюджет довелось спрямувати на відновлення пошкодженого в результаті ДТП автомобіля, внаслідок чого він зазнав стресу, нецільове використання сімейних коштів призвело до розлагодження сімейних стосунків. Розмір моральної шкоди позивач оцінив у сумі 20 000 грн 00 коп.

Статтею 1167 ЦК Українивстановлено загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду, відповідно до частини першої якої моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до ч. 2 ст. 23 ЦК Україниморальна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

У пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" роз`яснено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, порушення прав людини вже саме по собі тягне за собою моральні страждання та виникнення моральної шкоди, а тому факт страждань доказування не потребує, для суду достатньою підставою для присудження компенсації моральної шкоди є сам факт порушення права (справа "Науменко проти України").

Отже, сам по собі факт заподіяння майну позивача матеріальної шкоди з вини відповідача, що встановлено постановою Яготинського районного суду Київської області від 08 червня 2018 року, вже є фактором, що безумовно призводить до стресової ситуації та потребує від останньої додаткових зусиль для відновлення душевного спокою, самоорганізації для вирішення проблеми, на яку він не очікував.

Задовольняючи частково заявлені ОСОБА_2 вимоги про відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_2 спричинені душевні страждання, а тому з урахуванням суті позовних вимог, глибини душевних страждань позивача, обставин, при яких була заподіяна шкода, ступеня вини відповідача, вимог розумності і справедливості, суд правильно визначився з розміром завданої позивачу моральної шкоди, стягнувши з відповідача 7 000, 00 грн.

Колегія суддів апеляційного суду вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги щодо безпідставного стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правову допомогу в розмірі 3000,00 грн.

Згідно з вимогами ч.1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, в тому числі належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з положеннями ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Таким чином, витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат, є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.

Такої ж думки дотримується Верховний суд у постановах від 13 червня 2018 року по справі № 757/47925/15-ц та від 19 вересня 2018 року по справі № 361/6253/16-ц.

Звертаючись до суду із даним позовом, ОСОБА_2 просив також стягнути з відповідача на його користь понесені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3000,00 грн., надавши Договір про надання правової допомоги від 01.06.2019 року, укладений з адвокатом Лещенком С.О., копію свідоцтва адвоката та ордер (том 1 а.с. 60-63)

Задовольняючи такі вимоги позивача, суд першої інстанції не взяв до уваги, що доказів, підтверджуючих понесення позивачем витрат на вказану суму (попереднього розрахунку витрат, акту приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг) матеріали справи не містять, а отже підстави для стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у даній справі відсутні.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині задоволення вимог про відшкодування матеріальної шкоди та ухвалюючи в цій частині нове судове рішення, колегія суддів апеляційного суду, у відповідності до положень статті 141 ЦПК України змінює розподіл судових витрат у справі.

Звертаючись до суду із даним позовом, ОСОБА_2 визначив ціною позову 270 149,74 грн. та сплатив за подання позовної заяви судовий збір в розмірі 2722,00 грн.

Враховуючи, що позов ОСОБА_2 задоволено частково, на суму 21 298,18 грн. (14 298,18 грн. матеріальної шкоди та 7000, 00 грн. моральної шкоди), що становить 7,8% від загальної ціни позову, до стягнення з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір в розмірі 212,31 грн. (2722,00/100*7,8)

В той ж час, при вирішенні питання про розподіл судових витрат. Колегія суддів апеляційного суду враховує, що за подання апеляційної скарги ОСОБА_1 сплачено судовий збір в розмірі 4007,25 грн. У зв`язку із частковим задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції в частині вимог про відшкодування матеріальної шкоди із ухваленням нового судового рішення в цій частині, до стягнення з позивача на користь відповідача підлягає сплачений останнім судовий збір за подання апеляційної скарги, з урахуванням взаємозаліку судових витрат: 4007, 25 - 212, 31 = 3794,94 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 141, 367, 374, 376, 381-384ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Яготинського районного суду Київської області від 14 вересня 2021 року скасувати в частині задоволення вимог про відшкодування матеріальної шкода, а також в частині стягнення судового збору та витрат на правову допомогу.

Ухвалити по справі нове судове рішення, яким позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду в розмірі 14 298 (чотирнадцять тисяч двісті дев`яносто вісім) гривень 18 коп.

В частині стягнення моральної шкоди рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені останнім витрати на оплату судового збору в розмірі 3 794 (три тисячі сімсот дев`яносто чотири) гривень 94 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 22 липня 2022 року.

Реквізити сторін:

Позивач: ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3

Відповідач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ,, РНОКПП НОМЕР_4 .

Суддя-доповідач Таргоній Д.О.

Судді: Голуб С.А.

Писана Т.О.