Справа № 182/6349/21
Провадження № 2/0182/480/2022
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

13.07.2022 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Кобеляцької-Шаховал І.О.

секретар Іванова Т.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Нікополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Нікопольської міської територіальної громади в особі Нікопольської міської ради про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю та визнання права власності за законом, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачі звернулись до суду з позовною заявою до відповідача про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю та визнання права власності за законом, посилаючись на наступне.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер їх батько ОСОБА_3 . До дня смерті він був зареєстрований та проживав за адресою: АДРЕСА_1 . Після смерті ОСОБА_3 залишилось спадкове майно у вигляді:

- 4/9 частини житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого по АДРЕСА_1 , які належали батькові на підставі Договору купівлі-продажу, посвідченого державним нотаріусом Першої Нікопольської державної нотаріальної контори Пахомовською Ж.М. від 22 березня 1973 року, реєстровий № 1-807;

- земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, площею 0,0890 га, розташованої по АДРЕСА_1 , кадастровий номер :02:009:0043, яка належала померлому на підставі Державного акта на право приватної власності на землю, виданого Нікопольською міською радою 09 грудня 1997 року.

За життя, а саме - 22.04.2010 року - ОСОБА_3 склав заповіт, згідно якого 4/9 частини житлового будинку АДРЕСА_1 , та усі майнові права та обов`язки на вказану частину житлового будинку і надвірні будівлі заповів їх матері (своїй дружині) ОСОБА_4 . Даний заповіт було посвідчено приватним нотаріусом Нікопольського районного нотаріального округу Рачковою О.А., реєстровий № 564. Відповідно до ч.1 ст.1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Їх мати ОСОБА_4 була єдиним спадкоємцем за заповітом після смерті їх батька ОСОБА_3 . На час відкриття спадщини вона була зареєстрована та фактично проживала разом зі спадкодавцем ОСОБА_3 , тож спадщину прийняла, відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України. Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися після його смерті. Ч.5 ст.1268 ЦК України визначає, що, незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. За життя мати не встигла оформити свої спадкові права на спадщину, яку прийняла після смерті ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 їх мати ОСОБА_4 померла До дня смерті вона була зареєстрована та проживала за адресою: АДРЕСА_1 . Після смерті матері залишилось спадкове майно у вигляді 4/9 частин житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 та земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку з надвірними будівлями, площею 0,089 га, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , яке вона прийняла після смерті батька ОСОБА_3 , але на яке не оформила свої спадкові права. 29 січня 2021 року вони звернулися з заявами про прийняття спадщини за законом після смерті матері ОСОБА_4 до нотаріальної контори приватного нотаріуса Нікопольського міського нотаріального округу Іопеля С.О., у зв`язку з чим була заведена спадкова справа № 12/2021. 03 серпня 2021 року приватним нотаріусом Нікопольського районного нотаріального округу Іопелем С.О. на ім`я ОСОБА_1 видано свідоцтво про право на спадщину за законом на 2/9 частки у праві спільної часткової власності на житловий будинок з надвірними будівлями, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , реєстровий № 2946, а на ім`я ОСОБА_2 видано свідоцтво про право на спадщину за законом на 2/9 частки у праві спільної часткової власності на житловий будинок з надвірними будівлями, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , реєстровий № 2947. Зазначені свідоцтва про право на спадщину за законом були видані їм як спадкоємцям за законом ОСОБА_5 , яка спадщину у вигляді 4/9 часток у праві спільної часткової власності на житловий будинок з надвірними будівлями, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , прийняла після смерті ОСОБА_3 за заповітом, але на які за життя не оформила своїх спадкових прав. Що стосується видачі нам свідоцтв про право на спадщину за законом по 1/2 частці у праві спільної часткової власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, площею 0,0890 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :02:009:0043, то приватний нотаріус Іопель С.О., вивчивши надані ними документи, дійшов висновку, що зазначена земельна ділянка не була охоплена заповітом батька ОСОБА_3 , посвідченого 22.04.2010 року приватним нотаріусом Нікопольського районного нотаріального округу Рачковою О.А., реєстровий № 564, а, враховуючи те, що шлюб між їх батьками ОСОБА_3 та ОСОБА_4 був розірваний 04.02.1992 року, і, відповідно мати не відноситься до першої, другої, третьої черги спадкоємців за законом, про що вони дізналися лише від нотаріуса, який розгледів відмітку про розірвання шлюбу на свідоцтві про одруження батьків та впевнився в цьому при перевірці в реєстрі актів цивільного стану громадян, він не має можливості видати їм свідоцтва про право на спадщину за законом на дану земельну ділянку. У зв`язку з зазначеною обставиною ОСОБА_2 нотаріусом було видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 03.08.2021 року за № 669/02-31, а ОСОБА_1 було видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 03.08.2021 року за № 668/02-31. Що стосується розірвання шлюбу між батьками в 1992 році, то вони дізналися про це лише в нотаріальній конторі. Вважають, що це розірвання шлюбу носило формальний характер, оскільки батьки завжди жили в мирі та злагоді, ніколи не припиняли подружніх відносин, завжди мешкали в будинку по АДРЕСА_1 та були зареєстровані за даною адресою. Мати була зареєстрована в будинку з 22.09.1977 року і по день смерті, а батько - з ІНФОРМАЦІЯ_3 і по день смерті. Це підтверджується довідками з місця проживання та домовою книгою, копія якої долучена до позовної заяви. Стаття 1258 ЦК України передбачає, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття. Відповідно до ст.1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш, як п`ять років до часу відкриття спадщини. Враховуючи викладені обставини та зважаючи на те, що їх мати ОСОБА_4 є єдиною спадкоємицею, яка прийняла спадщину після смерті їх батька ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , їм необхідно в судовому порядку встановити факт спільного проживання однією сім`єю їх батьків ОСОБА_4 та ОСОБА_3 не менш, як п`ять років до часу відкриття спадщини, аби вважати матір спадкоємцем четвертої черги спадкування за законом. За таких обставин звернулись до суду.

В судове засідання сторони не прибули, надали заяви про розгляд справи у свою відсутність.

Позивачі на задоволенні позовних вимог наполягали і просили суд позов задовольнити (а.с.50, 51).

Представник відповідача проти задоволення позовних вимог не заперечувала (а.с.52).

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вислухавши свідків, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд приходить до наступного.

Згідно зі ст.6 Конвенції „Про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій.

У частині четвертій статті 10 ЦПК України і статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до § 23 рішення ЄСПЛ від 06 вересня 2007 року, заява № 3572/03 у справі «Цихановський проти України», національні суди мають створювати умови для того, щоб судове провадження було швидким та ефективним. Зокрема, національні суди мають вирішувати, чи відкласти судове засідання за клопотанням сторін, а також, чи вживати якісь дії щодо сторін, чия поведінка спричинила невиправдані затримки у провадженні.

Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений в його здійсненні.

Згідно зі ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до статті 1270 ЦК України, спадкоємець повинен протягом шести місяців з моменту відкриття спадщини прийняти спадщину або відмовитися від її прийняття. Прийняти спадщину можливо або фактичним прийняттям або звернутися до суду.

Стаття 1258 ЦК України передбачає, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття.

Відповідно до ст.1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Як встановлено в судовому засіданні, ІНФОРМАЦІЯ_4 помер батько позивачів по справі ОСОБА_3 (а.с.5, 59). До дня смерті він був зареєстрований та проживав за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.7). Після смерті ОСОБА_3 залишилось спадкове майно у вигляді:

- 4/9 частини житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого по АДРЕСА_1 , які належали батькові на підставі Договору купівлі-продажу, посвідченого державним нотаріусом Першої Нікопольської державної нотаріальної контори Пахомовською Ж.М. від 22 березня 1973 року, реєстровий № 1-807;

- земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, площею 0,0890 га, розташованої по АДРЕСА_1 , кадастровий номер :02:009:0043, яка належала померлому на підставі Державного акта на право приватної власності на землю, виданого Нікопольською міською радою 09 грудня 1997 року.

За життя, а саме - 22.04.2010 року - ОСОБА_3 склав заповіт, згідно якого 4/9 частини житлового будинку АДРЕСА_1 , та усі майнові права та обов`язки на вказану частину житлового будинку і надвірні будівлі заповів їх матері (своїй дружині) ОСОБА_4 (а.с.65-67, 97-99). Даний заповіт було посвідчено приватним нотаріусом Нікопольського районного нотаріального округу Рачковою О.А., реєстровий № 564.

Відповідно до ч.1 ст.1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Як встановлено в судовому засіданні, мати позивачів по справі ОСОБА_4 була єдиним спадкоємцем за заповітом після смерті батька ОСОБА_3 . На час відкриття спадщини вона була зареєстрована та фактично проживала разом зі спадкодавцем ОСОБА_3 (а.с.7).

Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися після його смерті.

Ч.5 ст.1268 ЦК України визначає, що, незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Судом встановлено, що за життя ОСОБА_4 не встигла оформити свої спадкові права на спадщину, яку прийняла після смерті ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 мати позивачів по справі ОСОБА_4 померла (а.с.6, 57-58). До дня смерті вона була зареєстрована та проживала за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.7). Після смерті ОСОБА_4 залишилось спадкове майно у вигляді 4/9 частин житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 та земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку з надвірними будівлями, площею 0,089 га, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , які вона прийняла фактично після смерті батька позивачів ОСОБА_3 , але на яке не оформила свої спадкові права офіційно. 29.01.2021 року позивачі звернулися з заявами про прийняття спадщини за законом після смерті матері ОСОБА_4 до приватного нотаріуса Нікопольського міського нотаріального округу Іопеля С.О. 03 серпня 2021 року приватним нотаріусом Нікопольського районного нотаріального округу Іопелем С.О. на ім`я ОСОБА_1 було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на 2/9 частки у праві спільної часткової власності на житловий будинок з надвірними будівлями, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , реєстровий № 2946 (а.с.144), а на ім`я ОСОБА_2 видано свідоцтво про право на спадщину за законом на 2/9 частки у праві спільної часткової власності на житловий будинок з надвірними будівлями, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , реєстровий № 2947 (а.с.146). Зазначені свідоцтва про право на спадщину за законом були видані позивачам по справі як спадкоємцям за законом ОСОБА_5 , яка спадщину у вигляді 4/9 часток у праві спільної часткової власності на житловий будинок з надвірними будівлями, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , прийняла після смерті ОСОБА_3 за заповітом, але на які за життя не оформила своїх спадкових прав. Однак, що стосується видачі свідоцтв про право на спадщину за законом по 1/2 частці у праві спільної часткової власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, площею 0,0890 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :02:009:0043, то приватним нотаріусом Іопелем С.О., позивачам було відмовлено (а.с.148-149), оскільки зазначена земельна ділянка не була охоплена заповітом батька ОСОБА_3 , посвідченого 22.04.2010 року приватним нотаріусом Нікопольського районного нотаріального округу Рачковою О.А., реєстровий № 564, а, враховуючи те, що шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 був розірваний 04.02.1992 року, ОСОБА_4 не відносилась до першої, другої, третьої черги спадкоємців за законом. Позивачі вважають, що розірвання шлюбу між їх батьками носило формальний характер, оскільки батьки завжди жили в мирі та злагоді, ніколи не припиняли подружніх відносин, завжди мешкали в будинку по АДРЕСА_1 та були зареєстровані за даною адресою. Мати була зареєстрована в будинку з 22.09.1977 року і по день смерті, а батько - з ІНФОРМАЦІЯ_3 і по день смерті. Дана обставина підтверджується довідками з місця проживання (а.с.7-8) та домовою книгою (а.с.28-32).

Стаття 1258 ЦК України передбачає, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття.

Відповідно до ст.1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш, як п`ять років до часу відкриття спадщини.

В судовому засіданні було допитано свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які підтвердили факт постійного проживання однією сім`єю батьків позивачів по справі.

Так, свідок ОСОБА_6 суду пояснила, що вона працювала в ОСОБА_4 кондуктором на автобусі, який їй належав. Позивачі по справі ОСОБА_8 та ОСОБА_9 донька та син ОСОБА_10 та ОСОБА_11 . ОСОБА_12 чоловік ОСОБА_13 і рідний батько позивачів по справі. Батьки позивачів завжди проживали разом за однією адресою, вона від них жила за 500-700 метрів і після зміни завжди привозила ОСОБА_10 та ОСОБА_11 виручку за день. Бо працювала кондуктором. Оскільки працювала 2 дні через 2 дні, то кожні зміни заїжджала до ОСОБА_14 і спілкувалась з ними.

Свідок ОСОБА_7 суду пояснила, що вона сусідка по будинку. Вони купили півбудинку в 1963 році, а ОСОБА_14 трохи пізніше. Тому вона знає родину ОСОБА_14 дуже добре і стверджує, що ОСОБА_11 та ОСОБА_15 завжди жили разом, ніколи не розходились і не роз`їжджались.

За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Враховуючи викладене та керуючись ст.2-5, 9-10, 12, 28, 131, 223, 258-259, 263-265 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Нікопольської міської територіальної громади в особі Нікопольської міської ради про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю та визнання права власності за законом задовольнити в повному обсязі.

Встановити факт спільного проживання ОСОБА_4 та ОСОБА_3 однією сім`єю в період з 1992 року до часу відкриття спадщини після смерті ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частку у праві спільної часткової власності на земельну ділянку, надану для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,0890 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровим номером :02:009:0043 (що належала ОСОБА_3 ), у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частку у праві спільної часткової власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,0890 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровим номером :02:009:0043 (що належала ОСОБА_3 ), у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Дніпровського Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: І. О. Кобеляцька-Шаховал