СВАЛЯВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 306/913/22
Провадження № 2/306/415/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 липня 2022 року м. Свалява

Свалявський районний суд Закарпатської області в особі:

головуючого- судді Ганчак Л.Ф.

з участю секретаря Касинець В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Свалява цивільну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) до Свалявської міської ради (адреса: м.Свалява, вуд.Духновича, 2, Мукачівського району Закарпатської області, ) про визнання права власності за набувальною давністю,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до Свалявської міської ради про визнання права власності на гараж за адресою: АДРЕСА_2 за набувальною давністю (в порядку ст.344 ЦК України). Позов мотивує тим, що починаючи з 2007року він вільно та безперешкодно користується та продовжує користуватись згаданим гаражем, доглядає за ним, зберігає в ньому транспортний засіб. На даний час споруда нікому не належить та відомості про її власника відсутності. Звернувшись до Свалявської міської ради про видачу свідоцтва на право власності на даний гараж, позивачу усно було повідомлено про неможливість видачі свідоцтва та рекомендовано звернутись в суд з позовом про визнання права власності за давністю користуванням майном. Враховуючи, що в іншому порядку неможливо зареєструвати право власності, просить позов задоволити.

В судове засідання позивач не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, до суду надійшля заява представника Свалявської міської ради про розгляд справи за відсутності представника Свалявської міської ради за наявними в матеріалах справи, документами та врахуванням наданим відзивом на позовну заяву, згідно якого просять у позові відмовити повністю.

Згідно відзиву на позов, відмову в його задоволенні мотивують тим, що даний об"єкт є самочинним будівництвом та не може бути визнано право власності в поярдку ст.344 ЦК України за набувальною давністю.

За викладених обставин, суд провів розгляд справи на підставі наявних в ній доказів, в порядку, передбаченому ч.2 ст.247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Дані правовідносини регулюються нормами ст.ст.328, 344 ЦК України.

1. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

2. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону

або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ст.344 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою (ст.328 ч.2, ст.392 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Судом встановлено, що з 2007року ОСОБА_1 вільно та безперешкодно користується та продовжує користуватись гаражем за адресою АДРЕСА_2 , доглядає за ним, зберігає в ньому транспортний засіб.

Разом з тим, вбачається, що позивач не здійснював взагалі будь-якого самовільного будівництва, дана будівля була зведена іншою особою, даних про яку відповідач не перевірив та не надав суду ніяких відомостей. Протягом тривалого часу, з 2007р. відповідач не пред"являв будь-яких претензій до позивача з приводу даної будівлі.

Разом з тим, відповідно до вимог ч.3 ст.376 ЦК України - Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку.

В даному випадку норми ст.376 ЦК України не можуть бути застосовані так як позивач не є особою, що здійснила самочинне будівництво. Крім цього відповідачем не зазначено чи визнання права власності взагалі порушує чиїсь права або чи є перепони у передачі позивачу земельної ділянки, на якій знаходиться гараж (предмет спору).

За таких обставин, позивач підставно посилається на ст.344 ЦК України, так як про походження даного майна йому невідомо станом на 2007р., протягом 15 років володів майном відкрито, доказів порушення чиїхось прав не надано сторонами.

Експертом ОСОБА_2 , який діє на підставі кваліфікаційного сертифікату АЕ №003372, виданий атестаційною архітектурно-будівельною космісією Міністерства регіонального розвитку будівництва та житлово-комунального господарства України виготовлено технічний паспорт на гараж (машино-місце) № НОМЕР_2 по АДРЕСА_3 , вартість якого згідно довідки за №06 від 27.05.2022 року становить 71722грн. (а.с. 8-11, 7).

Таким чином, незареєстрований належним чином гараж не дає можливість здійснювати право власності позивачу. З врахуванням того, що на майно гараж № НОМЕР_2 по АДРЕСА_3 , яким користується позивач, ніхто не заявив своє право власності, позивач відкрито користується майном більше десяти років, суд вважає позов підлягає до задоволення - за позивачем ОСОБА_1 необхідно визнати право власності на вказаний гараж за набувальною давністю.

Керуючись ст.ст.13, 19, 235, 258, 259, 263-265, 268, 271- 273, 354, 355 ЦПК України, п.15 п.п.15.5 Перехідних положень ЦПК України, ст.ст.328, 344, 392 ЦК України, суд,

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 задоволити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) право власності на гараж за адресою: АДРЕСА_2 за набувальною давністю.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання рішення суду до Закарпатського апеляційного суду.

Головуючий Л.Ф.Ганчак

20.07.2022