КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ
Справа №552/2521/22
Провадження № 2/552/1503/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.07.2022 року Київський районний суд м. Полтави в складі:

Головуючого судді Турченко Т.В.

При секретарі Сороці Є.С.

розглянувши в судовому засіданні в м.Полтаві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Київського відділу державної виконавчої служби м.Полтави Управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Північно-міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м.Суми) про скасування арешту на майно,-

В С Т А Н О В И В:

14.06.2022 року до суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Київського відділу державної виконавчої служби м.Полтави Управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Північно-міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м.Суми) про скасування арешту на майно. В позовній заяві вказував на те, що згідно даних АСВП у Київському ВДВС м.Полтави ГТУЮ у Полтавській області на виконанні перебувало виконавче провадження №25421570 з виконання виконавчого листа №2-439/10 від 17.09.2010 року Київського районного суду м.Полтави про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованості в розмірі 34096,47 грн. В ході примусового виконання рішення суду постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 12.09.2011 року накладено арешт на все майно боржника. Згідно Акту про вилучення виконавчих проваджень для знищення від 05.02.2015 року, виконавче провадження №25421570 знищено. Заборгованість за виконавчим листом №2-439/10 від 17.09.2010 року Київського районного суду м.Полтави погашена в повному обсязі. Проте, на даний час існують перешкоди у реалізації його права власності на все належне йому майно, що пов`язано з існуванням та дією постанови державного виконавця Київського ВДВС Полтавського МУЮ про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 12.09.2011 року, що унеможливлює реалізацію права на розпорядження своїм майном. В зв`язку з чим просив суд скасувати арешт з майна, що належить ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що накладений на підставі постанови державного виконавця Київського ВДВС Полтавського МУЮ про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 12.09.2011 року.

17.06.2022 року судом відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Судом установлено, що згідно даних АСВП у Київському ВДВС м.Полтави ГТУЮ у Полтавській області на виконанні перебувало виконавче провадження №25421570 з виконання виконавчого листа №2-439/10 від 17.09.2010 року Київського районного суду м.Полтави про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованості в розмірі 34096,47 грн. В ході примусового виконання рішення суду постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 12.09.2011 року було накладено арешт на все майно боржника.

Згідно Акту про вилучення виконавчих проваджень для знищення від 05.02.2015 року, виконавче провадження №25421570 знищено.

З листа АТ «Райффайзен Банк Аваль» від 28.01.2019 року №114-40/29-14 щодо листа Київського ВДВС м.Полтави від 10.08.2018 року №34837, вбачається, що станом на 28.01.2019 року заборгованість ОСОБА_1 перед ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» згідно виконавчого листа №2-439/10 від 17.09.2010 року, виданого Київським районним судом м.Полтави, відповідно до якого стягненню підлягала сума боргу в розмірі 34 096,47 грн. погашена в повному обсязі.

Згідно ч.4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувана про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову. Частиною 5 ст. 59 вказаного вище Закону, передбачено, що у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

За правилами ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.

Відповідно до ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження», у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження. Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. Про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна.

Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.

Статтею 60 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника.

Позивач має право володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном на свій розсуд, однак не може цього робити через наявність обтяження на належне йому майно.

Згідно абзаців першого та другого пункту 1 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» від 03.06.2016 року № 5 (далі Постанова № 5), у порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.

Згідно абзацу першого пункту другого Постанови № 5, позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).

Пунктом 13 Постанови № 5 роз`яснено, що при розгляді позову про визнання права власності на арештоване майно та/або зняття арешту з майна судам слід всебічно і повно з`ясовувати обставини, наведені позивачем на підтвердження своїх вимог.

Відповідно дост.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно дост.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Статтею 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 386 ЦК України встановлено, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності.

Вимоги позивача, що ґрунтуються на його праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. Така позиція викладена в постанові Верховного Суду України №6-26цс13 від 15 травня 2013 року, яка відповідно до ст. 360-7ЦПК України є обов`язковою для суду.

На сьогодні позивач має намір розпорядитися належним йому майном, проте через наявність арешту позбавлений можливості це зробити. Таким чином, арешт накладений на майно порушує право власності позивача.

Виходячи з вищевикладеного, на час звернення з заявою до суду за наявності арешту (обтяжень) накладеного на майно, порушується право власності позивача, внаслідок чого він позбавлений змоги в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, підстав для продовження обтяження на майно суд не вбачає, враховуючи думку представника відповідача, яка не заперечувала щодо задоволення позову, право позивача підлягає судовому захисту у заявлений ним спосіб шляхом зняття арешту з майна, тому позов підлягає до задоволення.

Позивач не ставить перед судом питання щодо стягнення судового збору.

На підставі викладеного та Законом України «Про виконавче провадження», ст.ст. 16, 321, 386, ст.ст. 1, 2, 10-13, 200, 258, 259, 265, 268 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Скасувати арешт з майна, що належить ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , що накладений на підставі постанови державного виконавця Київського ВДВС Полтавського МУЮ про арешт майна боржника ОСОБА_1 та оголошення заборони на його відчуження від 12.09.2011 року.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана безпосередньо до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники справи:

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Відповідач - Київський відділ державної виконавчої служби м.Полтави Управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Північно-міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м.Суми), юридична адреса: м.Полтава, вул.Ватутіна, 29, .

Головуючий суддя Т.В.Турченко