Олевський районний суд Житомирської області
Справа № 287/132/22
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2022 року м. Олевськ

Суддя Олевського районного суду Житомирської області Винар Л.В., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ТАС ЕНЕРГІЯ КРАЇНИ» про видачу судового наказу про стягнення із ОСОБА_1 заборгованості за сплату житлово-комунальних послуг, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ТАС ЕНЕРГІЯ КРАЇНИ» звернулося до Олевського районного суду Житомирської області із заявою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за сплату житлово-комунальних послуг, в якій просить видати судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 на користь заявника заборгованості за спожитий природний газ, за період з 01.03.2021 року по 31.05.2021 року включно, у розмірі 3356 грн. 54 коп., а також видати судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 на користь заявника сплаченого судового збору у сумі 227 грн. 00 коп.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями заяву передано судді Винару Л.В.

17.02.2022 року на запит Олевського районного суду Житомирської області надійшла інформація з Олевської міської ради Житомирської області про зареєстроване місце проживання ОСОБА_1 .

Дослідивши заяву та додані до неї матеріали, суддя дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до вимог ч.1 ст.160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.161 ЦПК України, судовий наказ може бути видано, якщо: заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.

Відповідно до п.4 ч.3 ст.163 ЦПК України до заяви про видачу судового наказу додаються інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

У пункті 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2011 року №14 «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження» зазначено, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні послуги, судовий наказ може бути видано за наявності відповідних договорів про надання таких послуг, інших письмових доказів, що підтверджують фактичне надання та отримання таких послуг. Крім того, заявник має обґрунтувати свої вимоги та додати документи, що вказують на правильність і безспірність розрахунків, а також застосування тарифів на відповідні послуги.

Однією з умов застосування механізму погашення заборгованості є підтвердження учасниками розрахунків сум заборгованості в тій частині, яку передбачається погасити на умовах визначених законом або договором. За результатами встановлення та уточнення сум заборгованості складається акт про наявність та розмір заборгованості, яку передбачається погасити.

Проте, в порушення зазначених вимог до поданої заяви про видачу судового наказу не додано розрахунок заборгованості на підтвердження заборгованості у розмірі 3356 грн. 54 коп., який виник у ОСОБА_1 за період з 01.03.2021 року по 31.05.2021 року.

З досліджених квитанцій на оплату заборгованості, які направлялися боржниці вбачається, що сума заборгованості у спірний період від місяця до місяця коливається (то збільшується, то зменшується). В той же час, з обставин викладених у заяві вбачається, що боржниця не здійснювала жодних виплат. Відтак, обставини викладені у заяві суперечать доказам по справі.

У матеріалах справи відсутні будь-які документи, що вказують на правильність і безспірність розрахунків, а також застосування тарифів на відповідні послуги. Відсутні обґрунтування щодо цього і у самій заяві.

Крім того, згідно з ч. 1 ст. 164 ЦПК України, за подання заяви про видачу судового наказу справляється судовий збір у розмірі, встановленому Законом.

Згідно з ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», ставка судового збору за подання заяви про видачу судового наказу становить 0,1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а саме: 248,10 грн.

Із доданих до заяви платіжного доручення № 10796 від 17.01.2022 року та платіжного доручення № 11048 від 31.01.2022 року вбачається, що заявником при зверненні до суду із заявою про видачу судового наказу сплачено судовий збір у розмірі 248 грн. 10 коп. Проте, у прохальній частині заяви про видачу судового наказу заявник просить видати судовий наказ про стягнення із ОСОБА_1 понесених витрат по оплаті судового збору в сумі 227 грн. 00 коп.

Вищезазначене, позбавляє суд можливості визначити суму судового збору, яка підлягає до стягнення з ОСОБА_1 .

Вказані недоліки позбавляють можливості суд розглянути вказану заяву та видати судовий наказ, в порядку передбаченому ЦПК України.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 165 ЦПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушеннями вимог статті 163 цього Кодексу.

Згідно з частиною 2 статті 165 ЦПК України, про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу.

Враховуючи вищенаведене, заява Товариства з обмеженою відповідальністю «ТАС ЕНЕРГІЯ КРАЇНИ» про видачу судового наказу не підлягає задоволенню.

Керуючись п. 5 ч.1 ст.257, ст.ст. 353, 354 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «ТАС ЕНЕРГІЯ КРАЇНИ» про видачу судового наказу про стягнення із ОСОБА_1 заборгованості за сплату житлово-комунальних послуг - відмовити.

Роз`яснити заявнику, що відповідно до ч.1 ст. 166 ЦПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: Л.В.Винар