Провадження № 2/521/882/22
10 лютого 2022 року м. Одеса
Малиновський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді Мирончук Н.В.,
секретаря судового засідання Шлапак А.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс», треті особи, що не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Т.В., приватний виконавець виконавчого округу Луганської області Лиманський Владислав Юрійович, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,
До Малиновського районного суду м. Одеси звернулась ОСОБА_1 з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс», треті особи, що не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Т.В., приватний виконавець виконавчого округу Луганської області Лиманський Владислав Юрійович, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.
В обґрунтування своїх вимог, позивач вказала, що 21.08.2013 у м. Луганську між Позивачем та ПАТ «Дельта Банк» було укладено кредитний договір № К-5274708, відповідно до якого банком надано Позивачу кредитні кошти у розмірі 188 559 грн. на придбання автомобіля, із кінцевим строком повернення до 20.08.2020.
У період бойових дій, які проходили у м. Луганську, 02.06.2014 автомобіль було пошкоджено та він не підлягав експлуатації.
Відразу Позивачем було повідомлено страхову компанію про настання страхового випадку, а саме: пошкодження автомобіля під час обстрілу житлових кварталів м. Луганська із стрілецького та артилерійського озброєння.
Представником страхової компанії було оглянуто автомобіль, зафіксовано його
Однак, на підставі виконавчого напису, вчиненого 22.09.2020 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Т.В., 24.06.2021 приватним виконавцем виконавчого округу Луганської області Лиманським В.Ю. була винесена постанова про звернення стягнення на заробітну плату Позивача, на користь стягувача у розмірі 20% до виплати загальної суми боргу 297043, 99 грн, виконавчий збір 10% від суми боргу та витрати виконавчого провадження.
Позивач вказує, що дані, які зазначені у виконавчому написі, не відповідають дійсності і вона не отримувала жодних вимог і претензій від відповідача.
На думку позивача, даний напис є незаконним, у зв`язку з чим просить суд визнати його таким, що не підлягає виконанню.
У відкрите судове засідання позивач не з`явилася, до суду надала заяву про розгляд справи без участі позивача, позовні вимоги просила задовольнити в повному обсязі, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення.
Представник відповідача у відкрите судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Відзиву на позов від нього не надійшло.
Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору по справі у судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином.
У зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, в порядку статті 280 ЦПК України, зі згоди позивача, суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 223 ЦПК України.
У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі, якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи та надані сторонами письмові докази, відповідно до вимог закону, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов до наступного.
Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що згідно до наданої до суду ксерокопії виконавчого напису, 22.09.2020 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Т.В., було вчинено виконавчий напис (а.с.41).
Вказаним виконавчим написом запропоновано стягнути грошові кошти з ОСОБА_1 , яка є Боржником за Кредитним договором № К-5274708, укладеним між ОСОБА_1 та ПАТ «Дельта Банк», від 21.08.2013, на користь ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс», якє є правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі Договору про Відступлення Прав Вимоги за кредитними договорами Загальна сума, що підлягає до стягнення - 269456,36 (а. с. 41).
Копії Договорів про Відступлення Прав Вимоги за Кредитним договором № К-5274708, до суду учасниками справи не надано.
Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс», звернулося до приватного виконавця виконавчого округу Луганської області Лиманського Владислава Юрійовича, із заявою про примусове виконання даного виконавчого напису (а.с.42).
Постановою приватного виконавця було відкрито виконавче провадження №65867547 з примусового виконання виконавчого напису та звернуто стягнення на заробітну плату та інші доходи боржника (а. с. 13).
Ухвалою суду, від 13.10.2021 року було витребувано у приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Т.В., копії всіх матеріалів, на підставі яких було вчинено виконавчий напис (а.с.36-37).
Проте, відповідь на ухвалу суду, приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Т.В., до суду надано не було.
Відповідно до положень ст. 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.
Згідно ч. 1 ст. 3 Закону України «Про нотаріат», нотаріус це уповноважена державою фізична особа, яка здійснює нотаріальну діяльність у державній нотаріальній конторі, державному нотаріальному архіві або незалежну професійну нотаріальну діяльність, зокрема посвідчує права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняє інші нотаріальні дії, передбачені законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.
У відповідності до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про нотаріат», нотаріуси або посадові особи, які вчиняють нотаріальні дії, у своїй діяльності керуються Конституцією України, законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, Міністерства юстиції України та його територіальних органів, а в Автономній Республіці Крим - також нормативно-правовими актами Верховної Ради Автономної Республіки Крим і Ради міністрів Автономної Республіки Крим.
Згідно п. 19 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про нотаріат», нотаріуси вчиняють виконавчі написи.
Відповідно до статті 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування майна від боржника, нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість.
Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Пунктом першим постанови Кабінету Міністрів України, від 29.06.1999 р., № 1172 було затверджено перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.
Первісна редакція даного переліку (станом на 29.06.1999 року) не включала до переліку документів, на підставі яких стягнення заборгованості могло бути здійснене у безспірному порядку за виконавчим написом нотаріуса, кредитні договори, укладені у простій письмовій формі.
Проте, постановою Кабінету Міністрів України, від 26.11.2014 року, № 662 вказаний перелік було доповнено кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями.
Дана постанова набрала чинності 10.12.2014 року.
Відповідно до ч. 2 ст. 265 КАС України, нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду.
В силу ч. 1 ст. 325 КАС України, постанова суду апеляційної інстанції набрала законної сили з дати її прийняття.
Таким чином, лише в період з 10.12.2014 року по 22.02.2017 року нотаріуси були вправі видавати виконавчі написи на підставі кредитних договорів, укладених у простій письмовій формі.
Кредитний договір № К-5274708, від 21.08.2013 року нотаріально не посвідчений, а оскаржуваний позивачем виконавчий напис вчинено поза межами вищевказаного строку, тобто не в період з 10.12.2014 року по 22.02.2017 року
Крім того, у відповідності до ч. 1 ст. 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років.
Проте, відповідачем не надано до суду доказів безспірності заборгованості позивача.
Виходячи з викладеного, суд приходить до висновку, що до суду не надано копій документів, якими були обумовлені дії нотаріуса щодо вчинення виконавчого напису.
З матеріалів справи також не вбачається, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус отримував від банку і від позивача первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), відтак у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості перед банком, суми штрафних санкцій та процентів, зазначені у написі, є безспірними.
У суду відсутній також документ, який міг би відображати правові підстави для стягнення відповідних сум та слугувати доказом безспірності розміру грошових вимог, які б містили в розрахунку підписи позичальника про визнання ним розміру заборгованості, чим було б дотримано вимоги ст. 88 Закону України «Про нотаріат».
За таких умов, суд приходить до висновку про те, що приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Т.В., станом на 22.09.2020 року не мав права вчиняти виконавчий напис на зазначеному кредитному договорі.
Отже, суд погоджується із доводами позивача про те, що нотаріусом не було з`ясовано питання щодо безспірності заборгованості, зокрема розміру основної суми боргу, відсотків, порядку нарахування відсотків та відсотків за користування кредитом, не було перевірено чи отримував взагалі кредитні кошти позивач, не було з`ясовано щодо належного повідомлення боржника про суму заборгованості.
Наведені обставини свідчать про незаконність виконавчого напису від 22.09.2020 року, а відтак, суд приходить до висновку, що позовні вимоги щодо визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження підлягає закінченню, у разі визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.
Враховуючи те, що суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, а тому, підстави для стягнення грошових коштів з ОСОБА_1 , відпадають.
Щодо стягнення з відповідача судових витрат, суд приходить до наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи те, що позовні вимоги судом задоволено у повному обсязі, з відповідача належить стягнути судовий збір.
Проте, при зверненні до суду з цим позовом позивач не сплатив судовий збір, оскільки має пільги, а тому, судовий збір у розмірі 908,00 грн. (за подання позову) та 454,00 грн. (за забезпечення позову) слід стягнути з відповідача на користь держави.
Керуючись ст. ст. 34, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», ст. ст. 12, 13, 81, 141, 223, 258, 259, 263 - 265, 280 - 284 ЦПК України, суд, -
Позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс», треті особи, що не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Т.В., приватний виконавець виконавчого округу Луганської області Лиманський Владислав Юрійович, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, задовольнити.
Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 22.09.2020 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Т.В., зареєстрований в реєстрі за №3897, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс», заборгованості за кредитним договором №К-5274708 від 21.08.2013 року, у загальній сумі 297043,99 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів, з дня вручення йому повного тексту заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржено в порядку та строки, передбачені ст. ст. 354, 355 ЦПК України.
Суддя Н. В. Мирончук