Справа № 182/3135/22
Провадження № 2-з/0182/6/2022
У Х В А Л А

Іменем України

04.08.2022 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Багрової А.Г. розглянувши матеріали заяви адвоката Васильєва О.В., який діє ввід імені та в інтересах АТ „Ощадбанк про забезпечення доказів до подання позовної заяви,

ВСТАНОВИВ:

03.08.2022 року до Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшла заява адвоката Васильєва О.В., який діє від імені та в інтересах АТ „Ощадбанк про забезпечення доказів до подання позовної заяви.

У поданій заяві представник АТ „Ощадбанк просить суд витребувати у приватного нотаріуса Нікопольського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Іопель С.О. відомості та копії документів по спадковій справі №62/2014, заведеної після смерті ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , останнє відоме місце реєстрації: АДРЕСА_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Вказує, що зазначену інформацію банк отримати не може, а відсутність відомостей про спадкоємців померлого боржника ОСОБА_1 позбавляє можливості пред`явити позовну заяву про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на майно померлого. Виходячи з цього, просить задовольнити заяву та витребувати відповідні докази.

Дослідивши матеріали заяви про забезпечення доказів, суд вважає, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, згідно з ч. 1 ст. 116 Цивільного процесуального кодексу України (далі-ЦПК України) суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим.

Згідно ч. 2 ст. 116 ЦПК України способами забезпечення судом доказів є допит свідків, призначення експертизи, витребування та (або) огляд доказів, у тому числі за їх місцезнаходженням, заборона вчиняти певні дії щодо доказів та зобов`язання вчинити певні дії щодо доказів. У необхідних випадках судом можуть бути застосовані інші способи забезпечення доказів, визначені судом.

Заява про забезпечення доказів може бути подана до суду як до, так і після подання позовної заяви (ч. 3 ст. 116 ЦПК України).

Аналізуючи наведені положення у зіставленні з вимогами заявника насамперед необхідно зазначити, що процесуальний механізм забезпечення доказів, зокрема, шляхом їх витребування, призначений для того, щоб отримати/зберегти ті докази, щодо яких існують достатні підстави вважати, що з часом їх може бути безповоротно втрачено.

Частиною 4 ст. 263 ЦПК України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 01.04.2020 у справі № 367/6751/18-ц (провадження № 61-23322св19) викладено наступну правову позицію: «Суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим (частина перша статті 116 ЦПК України). Процесуальний механізм забезпечення доказів, зокрема шляхом їх витребування, призначений для того, щоб отримати/зберегти ті докази, щодо яких існують достатні підстави вважати, що з часом їх може бути безповоротно втрачено. Забезпечення доказів - це не тільки спосіб здобути докази, які стосуються предмету доказування і мають значення/потрібні для вирішення справи, але насамперед спосіб одночасно запобігти їх ймовірній втраті у майбутньому. Щодо останнього, то ризик такої втрати повинен ґрунтуватися на об`єктивних фактах і тільки в сукупності усіх наведених умов суд може вжити заходів для забезпечення доказів. Разом з цим, згідно зі статтею 84 ЦПК України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом».

Таку ж правову позицію щодо вирішення судами питання про забезпечення доказів висловила Велика Палата Верховного Суду у постанові 11.03.2020 у справі № 9901/608/19.

Суд звертає увагу на те, що в матеріалах, які є предметом розгляду, будь-яких обставин та доказів, які дають підставу припускати, що докази, які заявник наразі просить суд витребувати, можуть бути втрачені або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим, представник у своїй заяві не наводить.

Убачається, що фактично мета відповідної заяви зводиться до «здобуття доказів», а не їх «забезпечення», що є різними правовими поняттями та мають диференційоване правове регулювання та підґрунтя.

З огляду на зміст заяви, її обґрунтування, додані до неї документи, а також зазначені правові позиції Верховного Суду, наразі суд не вбачає підстав для задоволення відповідної заяви.

Разом з тим, суд роз`яснює, що у разі подання позову, заявник не позбавлений права звернутись до суду з клопотанням про витребування визначених доказів в порядку ст. 84 ЦПК України.

Керуючись ст.84, 116, 118, 258-261, 353-355 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні заяви адвоката Васильєва О.В., який діє від імені та в інтересах АТ „Ощадбанк про забезпечення доказів до подання позовної заяви.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Ухвалу складено 04.08.2022 року.

Суддя: А. Г. Багрова