ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1754/22 Справа № 207/1035/20 Категорія 27 Суддя у 1-й інстанції - Бистрова Л. О. Суддя у 2-й інстанції - Петешенкова М. Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - Петешенкової М.Ю.,

суддів - Городничої В.С., Лаченкової О.В.,

при секретарі - Панасенко С.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу

за апеляційною скаргою акціонерного товариства «Альфа-Банк»

на рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 20 листопада 2020 року

у справі за позовом акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про витребування та звернення стягнення на предмет застави,-

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2020 року АТ «Альфа-Банк», яке є правонаступником АТ «Укрсоцбанк», звернулося до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що 11 липня 2007 року між акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 98/03-7.

В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором № 98/03-7 між акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2 було укладено договір застави транспортного засобу № 614, за умовами якого ОСОБА_2 передав у заставу Банку транспортний засіб, а саме: автомобіль марки MITSUBISHI, модель Lancer, 2007 року випуску, номер шасі (кузова, рама) НОМЕР_1 , про що в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна було зареєстровано приватне обтяження.

ОСОБА_2 взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконував, внаслідок чого станом на 13 лютого 2017 року виникла заборгованість у розмірі 25 628 доларів США, яка складається із: 14 657,39 доларів США - сума аборгованості за кредитом та 10 971,17 доларів США - сума заборгованості по процентам

З метою захисту порушених прав та законних інтересів, ПАТ «Укрсоцбанк» звернулося до Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 98/03-7 від 11 липня 2007 року. 24 травня 2019 року рішенням Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 25 628 доларів США. Видано виконавчий лист № 207/905/17.

Під час проведення заходів виконавчих дій з примусового виконання виконавчого листа № 207/905/17, позивач дізнався, що автомобіль марки MITSUBISHI, модель Lancer, 2007 року випуску, номер шасі (кузова, рама) НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_2 на праві власності та виступає забезпеченням за кредитним договором, відчужений ОСОБА_1 . Транспортний засіб було перереєстровано за новим власником та видано державний реєстраційний номер НОМЕР_2 .

У зв`язку з чим, просив суд витребувати вищевказаний автомобіль із володіння ОСОБА_1 , передати автомобіль АТ «Альфа-Банк» та звернути стягнення на предмет застави, а саме на автомобіль марки MITSUBISHI, модель Lancer, 2007 року випуску, номер шасі (кузова, рама) НОМЕР_1 шляхом продажу його АТ «Альфа-Банк» шляхом проведення публічних торгів в рамках виконавчого провадження за початковою ціною майна на момент продажу.

Рішенням Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 20 листопада 2020 року у задоволенні позовних вимог АТ «Альфа-Банк» відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Апеляційну скаргу мотивує тим, що суд помилково застосував перебіг строку позовної давності та не врахував той факт, що зареєстроване приватне обтяження зберігає силу для нового власника рухомого майна, та у кредитора залишилося право вимагати звернення стягнення на це майно.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що 11 липня 2007 року між акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 98/03-7 на суму 18790,00 доларів США, зі сплатою 9,6 % річних, з кінцевим терміном погашення до 10 липня 2014 року, для оплати придбаного автомобіля марки MITSUBISHI, модель Lancer COMFORT (S82), кузов № НОМЕР_1 згідно з договором № 542 від 26.06.2007 року, укладеного між позичальником та ПП «Аеліта» в особі директора автоцентру Чаплигіна А.В.

В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором № 98/03-7 від 11 липня 2007 року, укладеного між акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2 було укладено договір застави транспортного засобу № 614, який посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Гупало К.В. та зареєстрований в реєстрі за № 1707. За умови договору застави ОСОБА_2 передав у заставу транспортний засіб, а саме: автомобіль марки MITSUBISHI, модель Lancer, типу легковий седан В, 2007 року випуску, номер шасі (кузова, рама) НОМЕР_1 .

14 червня 2010 року найменування акціонерно-комерційний банк соціального розвитку «Укрсоцбанк» було змінено на ПАТ «Укрсоцбанк», що є його правонаступником.

26 квітня 2018 року загальними зборами акціонерів було прийнято рішення про зміну типу акціонерного товариства з публічного на приватне та про зміну найменування банку з ПАТ «Укрсоцбанк» на АТ «Укрсоцбанк», що є правонаступником всіх прав та обов`язків ПАТ «Укрсоцбанк».

10 вересня 2019 року загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» та єдиним акціонером АТ «Укрсоцбанк» було затверджено рішення про реорганізацію АТ «Укрсоцбанк» шляхом приєднання до АТ «Альфа-Банк».

15 жовтня 2019 року було затверджено Передавальний акт, у відповідності до якого АТ «Альфа-Банк» у порядку правонаступництва набуває всіх прав кредитора.

ОСОБА_2 зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором. Однак, взяті на себе зобов`язання не виконав, внаслідок чого станом на 13 лютого 2017 року утворилась заборгованість в сумі 25628 доларів США, з яких: 14657,39 доларів США - заборгованість за кредитом; 10971,17 доларів США - заборгованість за процентами.

24 травня 2019 року рішенням Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська у справі № 207/905/17 стягнуто із ОСОБА_2 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість за кредитним договором № 98/03-7 від 11 липня 2007 року в розмірі 25628 доларів США, та видано виконавчий лист.

Застава є способом забезпечення зобов`язань. У силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (стаття 572 ЦК України та стаття 1 Закону України "Про заставу").

Згідно із частиною першою статті 589 ЦК України у разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. Також відповідно до частин першої, другої статті 20 Закону України "Про заставу" заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави у разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов`язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. Звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом.

Встановивши наявність у ОСОБА_2 кредитної заборгованості у зв`язку з тим, що позичальник не виконав обов`язків з повернення кредитних коштів, суд дійшов висновку, що у позивача виникло право звернення стягнення на предмет застави.

Відповідно до статті 27 Закону України "Про заставу" застава зберігає силу, якщо за однією з підстав, зазначених в законі, майно або майнові права, що складають предмет застави, переходять у власність іншої особи; застава зберігає силу і у випадках, коли в установленому законом порядку відбувається уступка заставодержателем забезпеченої заставою вимоги іншій особі або переведення боржником боргу, який виник із забезпеченої заставою вимоги.

Зазначені норми застосовуються з урахуванням положень Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень", який визначає правовий режим регулювання обтяжень рухомого майна, встановлених з метою забезпечення виконання зобов`язань, оприлюднення та реалізації інших прав юридичних і фізичних осіб стосовно рухомого майна.

Статтею 10 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" визначено, що у разі відчуження рухомого майна боржником, який не мав права його відчужувати, особа, що придбала це майно за відплатним договором, вважається його добросовісним набувачем згідно зі статтею 388 ЦК України за умови відсутності в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відомостей про обтяження цього рухомого майна.

Згідно зі статтею 12 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" взаємні права та обов`язки за правочином, на підставі якого виникло обтяження, виникають у відносинах між обтяжувачем і боржником з моменту набрання чинності цим правочином, якщо інше не встановлено законом. Реєстрація обтяження надає відповідному обтяженню чинності у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом. У разі відсутності реєстрації обтяження таке обтяження зберігає чинність у відносинах між боржником і обтяжувачем, проте воно є не чинним у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом. На підставі реєстрації встановлюється пріоритет обтяження, якщо інші підстави для виникнення пріоритету не визначені цим Законом.

Таким чином, відповідно до законодавства України застава зберігає свою силу для нового власника майна за умови наявності у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відповідних відомостей про обтяження, які внесені до такого реєстру перед відчуженням предмета застави.

Вказаний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду України від 19 листопада 2014 року у справі № 6-168цс14 та у постановах Верховного Суду від 10 жовтня 2019 року у справі № 463/3582/17, від 18 грудня 2019 року у справі № 619/4033/18 та від 18 березня 2020 року у справі № 202/5584/18.

Із матеріалів справи вбачається, що 27 липня 2007 року в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна зареєстроване обтяження на автомобіль марки MITSUBISHI, модель Lancer COMFORT (S82), кузов № НОМЕР_1 , з терміном дії до 27 липня 2012 року, а 27 липня 2012 року термін дії такої застави було продовжено до 27 липня 2017 року.

Встановлено, що всупереч умовам договору застави ОСОБА_2 без погодження із заставодержателем зняв автомобіль з обліку для реалізації. Зокрема, 12 січня 2017 року спірний автомобіль на підставі договору купівлі-продажу перереєстрований на ОСОБА_1 . В матеріалах справи міститься відповідь Головного сервісного центру МВС вих. № 31/1179аз від 21 грудня 2019 року, щодо надання інформації про зміну власника предмета застави.

Звернення стягнення на предмет застави на підставі чинного договору застави та зареєстрованого обтяження у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна є належним та ефективним способом реалізації прав позивача, передбаченим статтями 16, 589 ЦК України, статтею 20 Закону України "Про заставу" та пунктами 2.4, 2.6 статті 2 договору застави від 11 липня 2007 року.

Аналогічні висновки викладені в Постанові Верховного Суду від 12 березня 2020 року у справі № 359/1762/17.

Як вбачається з матеріалів справи спірний транспортний засіб заставодавцем було перереєстровано на другу особу, після чого відчужено ОСОБА_1 , який став власником транспортного засобу 12 січня 2017 року.

У п.2.1.4 договору застави від 11 липня 2007 року зазначено, що заставодавець зобов`язаний без письмової згоди не здійснювати дій, пов`язаних зі зміною права власності на предмет застави, його обтяження будь-якими зобов`язаннями, а також не здійснювати передачу предмета застави в оренду, спільну діяльність, в користування та володіння третіх осіб, не використовувати предмет застави в комерційних цілях, тощо.

Враховуючи зміст ст.27 Закону України «Про заставу» та ст.ст. 9, 10, 12 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» у їх взаємозв`язку, можна стверджувати, що на момент відчуження предмету застави вперше новий власник не був добросовісним набувачем, оскільки набув право власності на транспортний засіб з обтяженням і таке обтяження в подальшому при послідуючому відчуженні зберігало свою силу для нових власників.

Оскільки обтяження транспортного засобу було зареєстроване в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна при першому відчуженні транспортного засобу, і таке обтяження в подальшому зберігає свою силу для нового власника (покупця) у разі, якщо воно зареєстроване в Державному реєстрі, суд приходить до висновку, що не дивлячись на те, що відповідач придбав транспортний засіб не безпосередньо в заставодавця, він набув право власності на транспортний засіб з обтяженням.

Оскільки такий запис про обтяження автомобіля внесений до Державного реєстру обтяжень рухомого майна 27 липня 2007 року із строком його дії до 27 липня 2012 року, а 27 липня 2012 року термін дії такої застави було продовжено до 27 липня 2017 року, а відомостей щодо вилучення вказаного запису із Державного реєстру обтяжень матеріали справи не містять, враховуючи відсутність згоди заставодержателя на відчуження предмета застави, суд приходить до висновку про те, що ОСОБА_1 не є добросовісним набувачем.

Щодо заяви представника відповідача про застосування наслідків спливу позовної давності, суд зазначає наступне.

Так, відповідно до ст 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

За загальним правилом перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1ст.261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності може бути пов`язаний з різними юридичними фактами. Відповідно до ст.257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Заставодержатель набуває право звернення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов`язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором (ч.1 ст.20 Закону України «Про заставу»). Умовами укладеного кредитного договору передбачено дату остаточного повернення кредиту 10 липня 2014 року.

З ухваленням Баглійським районним судом м. Дніпродзержинська рішення від 24 травня 2019 року про стягнення із ОСОБА_2 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованості за кредитним договором № 98/03-7 від 11 липня 2007 року в розмірі 25628 доларів США, у банку виникло право звернення на предмет застави.

Банк міг пред`явити позов щодо звернення стягнення на предмет застави протягом трьох років, починаючи від дати невиконання боржником забезпеченого заставою зобов`язання з дня ухвалення Баглійським районним судом м. Дніпродзержинська рішення від 24 травня 2014 року про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Як свідчать матеріали справи, з позовом до суду позивач звернувся 22 квітня 2020 року, тобто в річний строк після ухвалення рішення судом про стягнення заборгованості.

Враховуючи викладене, помилковим є висновок суду першої інстанції стосовно пропуску строку позовної давності. Оскільки у справі не вимагається збирання або додаткової перевірки чи оцінки доказів, обставини справи встановлені судом першої інстанції повно, але допущено неправильне застосування норм матеріального права, колегія суддів прийшла до висновку про наявність достатніх правових підстав для звернення стягнення на предмет застави.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу акціонерного товариства «Альфа-Банк» - задовольнити.

Рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 20 листопада 2020 року - скасувати та ухвалити нове.

Позовні вимоги акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про витребування та звернення стягнення на предмет застави - задовольнити.

Звернути стягнення на предмет застави, а саме: транспортний засіб, автомобіль марки Mitsubishi, модель Lancer, тип ТЗ - легковий-седан-В, 2007 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_3 , на користь Банку у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 11 липня 2007 року №98/03-7, що становить 25 628 доларів США, а саме: за кредитом 25 628 доларів США, шляхом проведення прилюдних торгів згідно Закону України "Про виконавче провадження", встановивши початкову ціну предмету застави на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: М.Ю. Петешенкова

Судді: В.С. Городнича

О.В. Лаченкова