ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

13 липня 2022 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 743/124/21

Головуючий у першій інстанції Павленко О. В.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/396/22

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого-судді: Мамонової О.Є.,

суддів: Висоцької Н.В., Шитченко Н.В.,

із секретарем: Зіньковець О.О.,

учасники справи:

позивач: заступник керівника Чернігівської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Любецької селищної ради Ріпкинського району Чернігівської області,

відповідач: ОСОБА_1 ,

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Державне підприємство «Чернігівське лісове господарство», Державна екологічна інспекція у Чернігівській області,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні з повідомленням учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 27 жовтня 2021 року (ухвалене о 11:28, повний текст рішення складено 05 листопада 2021 року) у справі за позовом заступника керівника Чернігівської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Любецької селищної ради Ріпкинського району Чернігівської області до ОСОБА_1 про відшкодування збитків, заподіяних незаконною порубкою дерев, -

У С Т А Н О В И В:

У лютому 2021 року заступник керівника Чернігівської окружної прокуратури у порядку ст. 23 «Про прокуратуру» в інтересах держави в особі Любецької селищної ради Ріпкинського району Чернігівської області звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просив стягнути з відповідача на користь держави шкоду, завдану навколишньому природному середовищу, в сумі 617 572,01 грн та на користь Чернігівської обласної прокуратури судовий збір в розмірі 9 263,58 грн, сплачений при подані позову.

Позов обґрунтовував тим, що ОСОБА_1 не дотримався вимог законодавства в частині забезпечення належних лісозаготівельних робіт, не виконав умови договору № 10 від 17.01.2018, своєчасно не виявив порушень, не вжив відповідних заходів щодо їх усунень, не проконтролював працівників, які здійснювали порубку та допустив порубку дерев породи сосна у кількості 65 шт. (60 дерев сироростучих, 5 дерев сухостійних) у кварталі 126, виділу 13 Любецького лісництва ДП «Чернігівський лісгосп» без дозвільних документів, тобто на ділянці не призначеній для вирубки, чим порушив законодавство у сфері охорони, захисту, використання та відтворення лісів, завдавши шкоду лісовим ресурсам, яка згідно проведеного Державною екологічною інспекцією у Чернігівській області розрахунку та висновку судово-економічної експертизи складає 617 572,01 грн. За даним фактом лісничим ОСОБА_2 12.02.2018 щодо ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 65 КУпАП.

13.02.2018 інженером з охорони та захисту лісу ДП «Чернігівське лісове господарство» справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 закрито з обґрунтуванням наявності в діях останнього ознак вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 246 КК України. 23.02.2018 відомості про дану подію внесені до ЄРДР за № 00117. 21.11.2019 дане кримінальне провадження закрито на підставі п .4 ст. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з декриміналізацією відповідальності за вчинення злочинного діяння, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України. Однак завдана майнова шкода порушником не відшкодована.

Дана позовна заява є заходом прокурорського реагування на захист інтересів держави в особі Любецької селищної ради Ріпкинського району Чернігівської області, яка є уповноваженим державою органом у спірних правовідносинах та виступає позивачем у суді, оскільки всупереч приписам законів не виконує надані законом повноваження щодо стягнення шкоди, завданої самовільною порубкою дерев. Заподіявши шкоду навколишньому природному середовищу, ОСОБА_1 порушив інтереси держави, суспільний інтерес, наявність яких обґрунтовується порушенням встановленого законом порядку використання та утримання зелених насаджень, а також тим, що держава зацікавлена у дотриманні вимог щодо відшкодування шкоди, завданої незаконною порубкою дерев.

Рішенням Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 27.10.2021 позов заступника керівника Чернігівської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Любецької селищної ради Ріпкинського району Чернігівської області задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 шкоду, завдану навколишньому природному середовищу, у розмірі 308 786 грн, шляхом перерахування коштів одержувачам: 108 075,10 грн до спеціального фонду Державного бюджету України; 46 318 грн до спеціального фонду Чернігівського обласного бюджету; 154 393 грн на користь Фонду охорони навколишнього природного середовища Любецької селищної ради Ріпкинського району Чернігівської області.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Чернігівської обласної прокуратури судовий збір у розмірі 4 631,80 грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Додатковим рішенням Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 22.11.2021 стягнуто з ОСОБА_1 на користь Чернігівської обласної прокуратури судовий збір у розмірі 1 135 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, незаконність та необґрунтованість, неповне з`ясування судом обставин справи та недоведеність обставин, що мають значення для справи справи.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що протокол № 1 про адміністративне правопорушення від 12.02.2018, складений лісничим на ОСОБА_1 , та протокол огляду місця події від 05.04.2018 є неналежними та недопустимими доказами. Зокрема, у протоколі про адміністративне правопорушення має бути чітко зазначено місце здійснення незаконної порубки дерев, натомість міститься загальна фраза, що унеможливлює чітко встановити чи дійсно була незаконна порубка дерев у виділі 13 кварталу 126.

Заявник зазначає, що у протоколі огляду місця події є виправлення у зазначенні номеру виділу, а розташування місця скоєння незаконної порубки дерев вказано відносно населеного пункту, а не квартального стовпчика, що унеможливлює чітко визначити в якому виділі та кварталі здійснено незаконну рубку. Крім того, огляд місця події проведено майже через півтора місяці після порушення кримінального провадження.

Указує, що висновок експертизи не підлягає врахуванню, оскільки розрахунок шкоди експертом зроблено по невідомій ділянці, що ставить під сумнів законність та об`єктивність експертизи.

У відзиві на апеляційну скаргу заступник керівника Чернігівської обласної прокуратури просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, оскільки доводи відповідача щодо порушення працівниками ДП «Чернігівське лісове господарство» порядку відведення лісосік та неврахування судом показів свідка ОСОБА_3 , який безпосередньо здійснював вирубку дерев вважає необґрунтованими та безпідставними. Лісосіки для розробки прийняті особисто ОСОБА_1 згідно з актами приймання-передачі, які підписані ним без заперечень та зауважень. Відповідачем не надано будь-яких доказів на підтвердження факту відсутності відмежовувальних знаків на ділянці, яка не підлягала вирубуванню.

Зазначає, що відповідно до вимог законодавства у протоколі про адміністративне правопорушення від 12.02.2018, серед іншого, чітко вказано місце, час і суть вчиненого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення. Протокол підписаний особою, що його складала лісничим ОСОБА_2 та особою, яка притягається до відповідальності ОСОБА_1 . Зауваження щодо змісту протоколу відсутні, тобто відповідач з обставинами, викладеними у протоколі, погодився та виклав свої пояснення, що лісопорушення вчинено ненавмисно, внаслідок помилкового визначення меж лісосіки. Наявність у протоколі огляду місця події від 05.04.2018 виправлень не спростовує факту здійснення незаконної вирубки дерев відповідачем, який крім даного протоколу підтверджується і іншими доказами, які досліджені судом першої інстанції під час розгляду справи.

Сторона позивача наголошує, що на вирішення судово-економічної експертизи було поставлено лише питання щодо документального підтвердження розрахунку розміру шкоди, пов`язаної з незаконним вирубуванням дерев сосни в ділянці № 9 кварталу 126 виділу 13. Питання щодо установлення точного місця здійснення незаконної порубки дерев не ставились. Доказів спростування нарахованої суми збитків відповідачем не надано. При цьому, встановлена експертизою сума збитків співпадає із розрахунком суми збитків, проведених посадовими особами Державної екологічної інспекції в Чернігівській області.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення відповідача ОСОБА_1 , який просив задовольнити апеляційну скаргу, представника позивача прокурора Оліфір А.В. та представника третьої особи Державного підприємства «Чернігівське лісове господарство» Рудь О.Ф., які просили залишити рішення суду першої інстанції без змін, дослідивши матеріали справи, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, врахувавши доводи, наведені у відзиві на апеляційну скаргу, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду - зміні шляхом викладення його мотивувальної частини в іншій редакції, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно з ч. 4 ст. 376 ЦПК України зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.

Задовольняючи частково позовні вимоги заступника керівника Чернігівської окружної прокуратури, суд першої інстанції виходив з того, що матеріалами справи, а також показаннями свідків підтверджується винність ОСОБА_1 у заподіянні ним шкоди державі в особі Любецької селищної ради, внаслідок незаконної порубки дерев у кількості 65 шт. на території ДП «Чернігівське лісове господарство» Любецького лісництва. Зменшуючи розмір відшкодування шкоди до 308 786 грн суд, відповідно до ст. 1193 ЦК України, врахував, що шкода завдана відповідачем не внаслідок вчинення злочину, а також матеріальне становище останнього.

З висновком районного суду про часткове задоволення позову апеляційний суд погоджується.

Судом у справі встановлено, що за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 06.01.2021 ФОП ОСОБА_1 з 09.12.2000 по 19.04.2017 та з 13.06.2018 здійснював економічну діяльність з лісопильного та стругального виробництва, лісозаготівлі (т. 1 а.с. 54-58).

12.02.2018 лісничим Любецького лісництва ДП «Чернігівське лісове господарство» Єленичем В.Д. складено протокол про адміністративне правопорушення № 1, згідно якого ФОП ОСОБА_1 об 11 год. 09.02.2018 в кварталі 126, виділу 13 здійснив незаконну заготівлю дерев сосни звичайної в кількості 65 шт. (60 дерев сироростучих, 5 дерев сухостійних), що є порушенням ст. 65 КУпАП, ст. 69, 105 Лісового кодексу України. Внаслідок порушення вимог лісового законодавства державі заподіяна шкода 617 571,99 грн. Відповідно до наданих у протоколі пояснень ОСОБА_1 лісопорушення вчинене не навмисно, без намірів наживи та зловживань, помилившись з межею лісосіки; з протоколом згоден (т. 1 а.с. 16-17).

Постановою інженера з охорони та захисту лісу І категорії ДП «Чернігівське лісове господарство» Бабича М.С. № 1 від 13.02.2018 за результатами розгляду протоколу про адміністративне правопорушення № 1 від 12.02.2018 справу про адміністративне правопорушення, яке вчинив ОСОБА_1 закрито, а матеріали направлено за належністю, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, так як вбачається ознака кримінального правопорушення, передбаченого ст. 246 КК України (незаконна порубка лісу) (т. 1 а.с. 18-19).

З витягу з ЄРДР вбачається, що 23.02.2018 зареєстровано кримінальне провадження № 00117 за ч. 1 ст. 246 КК України на підставі матеріалів, які надійшли до ЧВП 22.02.2018 з УЗЕ в Чернігівській області за заявою ДП «Чернігівське лісове господарство» від 13.02.2018 № 137 про незаконну порубку ФОП ОСОБА_1 65 дерев на території Любецького лісництва на суму 617 571,99 грн (т. 1 а.с. 15).

Постановою слідчого СВ Ріпкинського ВП ЧВП ГУНП в Чернігівській області від 21.11.2019 кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №00117 від 23.02.2018, закрито на підставі п. 4 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з тим, що 01.01.2019 набрав чинність ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо збереження українських лісів та запобігання незаконному вивезенню необроблених лісоматеріалів» від 06.09.2018, на підставі якого відбулася часткова декриміналізація діяння, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України, а саме сума заподіяної ОСОБА_1 шкоди є меншою за суму шкоди, заподіяння якої є підставою для притягнення до кримінальної відповідальності, передбаченої диспозицією ст. ч. 1 ст. 246 КК України (т. 1 а.с. 20-21).

Даною постановою встановлено, що 17.01.2018 між ДП «Чернігівське лісове господарство», в особі директора Ревко Ю.А., та ФОП ОСОБА_1 було укладено договір № 10 про виконання робіт, пов`язаних з лісництвом. Згідно умов договору ФОП ОСОБА_1 мав право та зобов`язувався на власний ризик, власними силами і силами найманих працівників, засобами та матеріалами надати послуги пов`язані з лісництвом за завданням замовника, який в свою чергу має право та зобов`язується прийняти і оплатити надані послуги. Документальний супровід і надання/прийняття Сторонами послуг, відповідно до умов договору, здійснювався за встановленими формами у Додатках, які є не від`ємною частиною даного Договору. Строк закінчення заготівлі встановлено до 31.12.2018.

У відповідності до Додатку № 3 технічного завдання переліку послуг, пов`язаних з лісництвом, які надаються за Договором, а саме плану заготівлі деревини та актів приймання-передачі лісосіки для розробки, головним лісничим ОСОБА_2 ФОП ОСОБА_1 було передано для проведення суцільної санітарної рубки ділянки Любецького лісництва розміщені квартал 120 виділ 4.1, квартал 126 виділ 13.3, квартал 126 виділ 13.4, квартал 126 виділ 9.2, квартал 126 виділ 9.1, квартал 126 виділ 15.2, квартал 126 виділ 15.1, квартал 126 виділ 14.1, квартал 126 виділ 13.2, квартал 126 виділ 13.1, квартал 126 виділ 14.2, квартал 126 виділ 13.5, квартал 119 виділ 18.1, квартал 119 виділ 12.2, квартал 117 виділ 3.2, квартал 117 виділ 3.1.

Відповідно до розрахунку розміру шкоди, заподіяної лісу незаконним вирубуванням дерев у 2018 році на дільниці № 9 квартал 126 виділ 13 Любецького лісництва ДП «Чернігівське лісове господарство», затвердженого постановою КМУ від 23.07.2008 № 665, додаток № 1, а саме дерев породи «сосна»: діаметром 26,0 см (ростуче) 1 шт., діаметром 30,0 см (сухостійне) 1 шт., діаметром 30,1-34,0 см (ростучі) 6 шт., діаметром 34,1-38,0 см (ростучі) 6 шт., діаметром 38,1-42,0 см. (ростучі) 6 шт., діаметром 42,0 см. (сухостійне) 1 шт., діаметром 42,1-46,0 см (ростучі 15 шт., діаметром 44,0 см (сухостійне) 1 шт., діаметром 46,1-50,0 см (ростучі) 14 шт., діаметром 47,0 см (сухостійне) 1 шт., діаметром 50,0 см (сухостійне) 1 шт., діаметром 51,0 см (ростуче) 1 шт., діаметром 52,0 см (ростуче) 2 шт., діаметром 53,0 см (ростуче) 1 шт., діаметром 54,0 см (ростуче) 1 шт., діаметром 55,0 см (ростуче) 1 шт., діаметром 27,0 см (ростуче) 1 шт., діаметром 60,0 см (ростуче) 1 шт., діаметром 63,0 см (ростуче) 2 шт., діаметром 66,0 см (ростуче) 1 шт., діаметром 70 см (ростуче) 1 шт., загальна сума збитку становить 617 572,01 грн (т. 1 а.с. 22-38).

У протоколі огляду місця події від 05.04.2018 слідчого СВ ЧВП ГУНП в Чернігівській області зафіксовано факт виявлення самовільної рубки 65 дерев сосни в кварталі 126 виділу 13 Любецького лісництва ДП «Чернігівське лісове господарство» (т. 1 а.с. 46-48).

З наданих директору ДП «Чернігівський лісгосп» та УЗЕ в Чернігівській області Національної поліції України письмових пояснень ОСОБА_1 від 09.02.2018 та від 19.03.2018, які були відібрані під час досудового розслідування кримінального провадження, вбачається, що перед укладенням договору №10 від 17.01.2018 про виконання робіт, пов`язаних з лісівництвом його робітникам та йому особисто працівники Любецького лісництва показали межі рубок, про що було складено акти передачі лісосік для розробки. Фактично після складання даних документів йому були передані лісосіки в кв.126 вид. 15.2, 14.1, 13.1, 14.2, 9.1, 9.2, 13.2, 13.5, 13.4, 13.3; кв.119 вид. 18.1, 12.2; кв.117 вид 3.2, 3.1; кв.120 вид. 4.1. Після того як наймані працівники почали здійснювати вирубку дерев лісник його повідомив про незаконну порубку 65 дерев. Зазначив, що бригади, які здійснювали розробку лісосіки, помилково переплутали межі лісосік та почали розробку в іншому місці. Додав, що в день, коли здійснювалася порубка дерев, він фактично не був присутній на ділянці порубки, оскільки виїхав до Житомирської області по особистим справам. Свою вину в незаконній порубці 65 дерев визнав частково та виразив готовність відшкодувати збитки, які завдані ним (т. 1 а.с. 43-45).

З протоколів допиту лісничого ОСОБА_2 та майстра лісу ОСОБА_4 . Любецького лісництва ДП «Чернігівське лісове господарство» від 12.06.2018, які знаходяться у матеріалах кримінального провадження вбачається, що працівники Любецького лісництва, після підписання 17.01.2018 з ФОП ОСОБА_1 договору №10, показали останньому межі кожної лісосіки, запланованої в розробку, склавши відповідні документи. Під час здійснення планового об`їзду об`єктів на яких проводились лісозаготівельні роботи в кварталі 126 виділу 13 Любецького лісництва було виявлено незаконну порубку 65 дерев, породи «Сосна», здійснену працівниками ОСОБА_1 . Після чого відразу було припинено виконання робіт та повідомлено про даний факт керівництву підприємства. Зазначають, що працівниками ОСОБА_1 були випадково вирубані дерева за межами переданої йому ділянки (т. 1 а.с. 39-42).

Відповідно до висновку експерта Чернігівського НДЕКЦ № 20 від 01.11.2018 розрахунок розміру шкоди, пов`язаний з незаконним вирубуванням дерев сосни в ділянці № 9 квартал 126 виділ 13 Любецького лісництва ДП «Чернігівське лісове господарство», виявленого 09.02.2018, на підставі додатку № 1 до Постанови КМУ від 23.07.2008 № 665 документально підтверджується в сумі 617 572,01 грн (т. 1 а.с. 49-53).

Згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, кадастрового плану та схеми, земельна ділянка з кадастровим номером: :09:001:0209, на якій здійснено незаконну вирубку дерев (квартал 126, виділ 13), перебуває в постійному користуванні ДП «Чернігівське лісове господарство» (т. 1 а.с. 62-66).

Постановою начальника Ріпкинського відділу Чернігівської місцевої прокуратури від 20.11.2019 надано дозвіл керівнику, першому заступнику керівника та заступникам керівника Чернігівської місцевої прокуратури, прокурорам Ріпкинськго відділу Чернігівської місцевої прокуратури та прокурорам управління представництва інтересів держави в суді прокуратури Чернігівської області на розголошення відомостей досудового розслідування у кримінальному провадженні № від 23.02.2018 з метою вжиття заходів представницького характеру щодо стягнення шкоди за незаконну вирубку дерев на території Любецького лісництва ДП «Чернігівське лісове господарства» (т. 1 а.с. 14).

З листів Любецької селищної ради Ріпкинського району Чернігівської області № 03-06/68 від 18.01.2021 та № 03-06/114 від 04.02.2021 вбачається, що Любецька селищна рада з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування збитків, заподіяних незаконною порубкою дерев, до суду не зверталася та не має наміру звертатися (т. 1 а.с. 68-71).

Відповідно до наказу Генерального прокурора від 17.02.2021 № 40 «Про день початку роботи окружних прокуратур» та наказу Генерального прокурора від 17.02.2021 № 39 «Про окремі питання забезпечення початку роботи окружних прокуратур» з 15.03.2021 Чернігівська місцева прокуратура змінила назву на Чернігівську окружну прокуратуру (т. 1 а.с. 107, 108).

Відповідно до ст. 13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Кожний громадянин має право користуватися природними об`єктами права власності народу відповідно до закону.

Згідно зі ст. 16 Конституції України забезпечення екологічної безпеки і підтримання екологічної рівноваги на території України, подолання наслідків Чорнобильської катастрофи - катастрофи планетарного масштабу, збереження генофонду Українського народу є обов`язком держави.

За ст. 66 Конституції України кожен зобов`язаний не заподіювати шкоду природі, культурній спадщині, відшкодовувати завдані ним збитки.

Статтею 1 ЛК України встановлено, що ліси України є її національним багатством і за своїм призначенням та місцерозташуванням виконують переважно водоохоронні, захисні, санітарно-гігієнічні, оздоровчі, рекреаційні, естетичні, виховні, інші функції та є джерелом для задоволення потреб суспільства в лісових ресурсах.

Усі ліси на території України, незалежно від того, на землях яких категорій за основним цільовим призначенням вони зростають, та незалежно від права власності на них, становлять лісовий фонд України і перебувають під охороною держави. Ліси, які знаходяться в межах території України, є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника на ліси здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією України. Ліси можуть перебувати в державній, комунальній та приватній власності. Суб`єктами права власності на ліси є держава, територіальні громади, громадяни та юридичні особи (ст. 7 ЛК України).

Частиною 2 ст. 19 ЛК України визначено, що обов`язок забезпечувати охорону, захист, відтворення, підвищення продуктивності лісових насаджень, посилення їх корисних властивостей, вжиття інших заходів відповідно до законодавства на основі принципів сталого розвитку, а також дотримання правил і норм використання лісових ресурсів покладено на постійних лісокористувачів.

Основним завданням державного регулювання та управління у сфері лісових відносин є забезпечення ефективної охорони, належного захисту, раціонального використання та відтворення лісів. Ведення лісового господарства полягає у здійсненні комплексу заходів з охорони, захисту, раціонального використання та розширеного відтворення лісів (ч. 1 ст. 25, ст. 63 ЛК України).

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 64 ЛК України підприємства, установи, організації і громадяни здійснюють ведення лісового господарства з урахуванням господарського призначення лісів, природних умов і зобов`язані здійснювати охорону лісів від незаконних рубок та інших пошкоджень.

Спеціальне використання лісових ресурсів на виділеній лісовій ділянці проводиться за спеціальним дозволом - лісорубний квиток або лісовий квиток, що видається безоплатно (ст. 69 ЛК України).

Відповідно до ст. 86 ЛК України організація охорони і захисту лісів передбачає здійснення комплексу заходів, спрямованих на збереження лісів від пожеж, незаконних рубок, пошкодження, ослаблення та іншого шкідливого впливу, захист від шкідників і хвороб.

За змістом ст. 105 ЛК України порушення лісового законодавства тягне за собою дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність відповідно до закону. Відповідальність за порушення лісового законодавства несуть особи, винні, зокрема, у незаконному вирубуванні та пошкодженні дерев і чагарників.

Підприємства, установи, організації і громадяни зобов`язані відшкодувати шкоду, заподіяну ними лісу внаслідок порушення лісового законодавства, у розмірах і порядку, визначених законодавством України (ст. 107 ЛК України).

Загальні підстави відповідальності за завдану шкоду визначено у ст. 1166 ЦК України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини (ч. 2 ст. 1166 ЦК України).

Юридичною підставою відповідальності, яка виникає внаслідок заподіяння шкоди, є склад цивільного правопорушення, елементами якого є: а) протиправна поведінка особи, б) настання шкоди, в) причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою, г) вина заподіювача шкоди. Наявність всіх вищезазначених умов є обов`язковою для прийняття судом рішення про відшкодування завданої шкоди.

Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду.

З огляду на наведене, предметом доказування у справі про стягнення шкоди є наявність усіх складових елементів правопорушення.

Стаття 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (пункт 3 частини першої).

Статтею 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав і інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Європейський суд з прав людини зауважує, що принцип «процесуальної рівності сторін» передбачає, що у випадку спору, який стосується приватних інтересів, кожна зі сторін повинна мати розумну можливість представити свою справу, включаючи докази, в умовах, які не ставлять цю сторону в істотно більш несприятливе становище стосовно протилежної сторони (DOMBO BEHEER B.V. v. THE NETHERLANDS, № 14448/88, § 33, ЄСПЛ, від 27 жовтня 1993 року).

Згідно з п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Створення рівних можливостей учасникам процесу у доступі до суду та до реалізації і захисту їх прав є частиною гарантій справедливого правосуддя, зокрема принципів рівності та змагальності сторін.

Рівність сторін передбачає, що кожній стороні має бути надана можливість представляти справу та докази в умовах, що не є суттєво гіршими за умови опонента (див. mutatis mutandis рішення Європейського суду з прав людини у справі «Домбо Бегеер Б.В. проти Нідерландів» («Dombo Beheer B. V. v. the Netherlands») від 27 жовтня 1993 року, заява № 14448/88 § 33).

Ці висновки узгоджуються з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленою у постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 200/11343/14-ц, в якій з метою ефективного гарантування права на справедливий суд відступила від висновку Верховного Суду України, сформульованого у постановах від 30 вересня 2015 року у справі № 6-780цс15 та від 11 жовтня 2017 року у справі № 6-1374цс17.

У частині 3 ст. 2 ЦПК України однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства визначено принцип змагальності сторін, сутність якого розкрита у ст. 12 цього Кодексу.

Згідно ч. 1, 3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанова ВС від 02.10.18 у справі № 910/18036/17).

Частинами 1, 3 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Приписами ч. 2 ст. 43 ЦПК України встановлено, що учасники справи, крім іншого, зобов`язані сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи та подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ст. 79, 80 ЦПК України).

Згідно приписів ст. 12, ч. 1, 5-7 ст. 81, ч. 1 ст. 89 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

З матеріалів справи вбачається, що органами досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_1 вчинив самовільну порубку 65 дерев сосни в кварталі 126 виділу 13 Любецького лісництва ДП «Чернігівське лісове господарство» на земельній ділянці, яка перебуває у постійному користуванні ДП «Чернігівське лісове господарство», чим завдав шкоди навколишньому природному середовищу в сумі 617 572,02 грн. Під час досудового розслідування ОСОБА_1 свою вину у вчиненні даного правопорушення визнавав. Кримінальне провадження № 0001117 від 23.02.2018 закрито у зв`язку з декриміналізацією вказаного злочинного діяння.

Частиною першою статті 373 КПК України встановлено, що виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що: вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа; кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим; в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.

Виправдувальний вирок також ухвалюється при встановленні судом підстав для закриття кримінального провадження, передбачених пунктами 1 та 2 частини першої статті 284 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Передбачені частиною першою статті 5 КК України підстави для закриття кримінальної справи не пов`язані із встановленням фактичних обставин справи, що свідчать про відсутність в діянні особи складу злочину, а пов`язані зі змінами законодавства про кримінальну відповідальність.

При декриміналізації діяння законодавець виключає його з переліку кримінально караних, тому за правовою природою це не є реабілітуючою обставиною і не свідчить про виправдання особи, оскільки на момент вчинення нею діяння воно вважалося злочином і досудове розслідування здійснювалось відповідно до вимог чинного законодавства.

Зважаючи на викладене, постанова слідчого СВ Ріпкинського ВП ЧВП ГУНП в Чернігівській області від 21.11.2019 про закриття кримінального провадження № 0001117 від 23.02.2018 відносно ОСОБА_1 не носить реабілітуючого характеру та її застосуванням фактично констатується причетність останнього до вчинення кримінально-караного діяння. Відповідач не наполягав на доведенні розгляду справи до кінця із постановленням виправдувального вироку.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні зазначеного злочину повністю підтверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами, про що констатується у постанові про закриття кримінального провадження.

Будь-яких інших належних, достатніх та допустимих доказів на спростування вини ОСОБА_1 у завданні шкоди незаконною порубкою дерев стороною відповідача не надано.

У зв`язку з тим, що кримінальне провадження № 0001117 від 23.02.2018 відносно ОСОБА_1 закрито з нереабілітуючих підстав, доводи апеляційної скарги щодо невинуватості ОСОБА_1 не підлягають правому аналізу

За викладених обставин, позов підлягає частковому задоволенню саме із вищевказаних мотивів.

Районний суд помилково застосував правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 18.12.2019 у справі № 569/13962/17, та вдався до правового аналізу і встановлення вини ОСОБА_1 у заподіянні шкоди незаконною вирубкою дерев, не врахувавши, що вина останнього встановлена під час досудового розслідування, а також зважаючи на те, що фактичні обставини даної справ не є подібними обставинам зазначеної справи, оскільки під час розгляду Верховним Судом справи № 569/13962/17 досудове розслідування за фактом кримінального правопорушення ще тривало, кінцеве процесуальне рішення не було прийняте.

З урахуванням того, що до висновку про часткове задоволення позову районний суд дійшов з помилкових мотивів, рішення Ріпкинського районного Чернігівської області від 27.10.2021 належить змінити, виклавши його мотивувальну частину в редакції цієї постанови.

Керуючись ст. 367, 374, 376 ч. 4, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 27 жовтня 2021 року - змінити, виклавши його мотивувальну частину в редакції цієї постанови.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 18 липня 2022 року.

Головуюча О.Є.Мамонова

Судді: Н.В.Висоцька

Н.В.Шитченко