ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 грудня 2022 року м.Суми

Справа №585/3280/21

Номер провадження 22-ц/816/365/22

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Криворотенка В. І. (суддя-доповідач),

суддів - Кононенко О. Ю. , Ткачук С. С.

за участю секретаря судового засідання - Чуприни В.І.,

сторони:

скаржник ОСОБА_1 ,

особа, дії та бездіяльність якої оскаржуються старший державний виконавець Роменського відділу державної виконавчої служби у Роменському районі Сумської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Цупро Інна Петрівна,

стягувач ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні у приміщенні Сумського апеляційного суду апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Роменського міськрайонного суду Сумської області від 20 грудня 2021 року, в складі судді Цвєлодуб Г.О., постановлену у м. Ромни, повний текст якої складено 24 грудня 2021 року,

В С Т А Н О В И В:

09 листопада 2021 року ОСОБА_1 , в інтересах якої як представник діє особа, яка надає безоплатну правову допомогу ОСОБА_3 , звернулась до суду зі скаргою на протиправні дії та бездіяльність старшого державного виконавця Роменського відділу ДВС у Роменському районі Сумської області Північно-Східного МРУ МЮ (м. Суми) Цупро І.П., скасування документів, прийнятих у виконавчому провадженні № 63297550. Крім того, заявила клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку на подачу скарги на рішення старшого державного виконавця Роменського відділу ДВС у Роменському районі Сумської області Північно-Східного МРУ МЮ (м. Суми) Цупро І.П. у виконавчому провадженні № 63297550.

В обґрунтування клопотання зазначила, що ОСОБА_1 потребує постійного стороннього догляду та не здатна до самообслуговування, останній 97 років, порушення вимог ЗУ «Про виконавче провадження» виявилось лише 03 листопада 2021 року, коли представником скаржника було досліджено електронний реєстр матеріалів виконавчого провадження.

Ухвалою Роменського міськрайонного суду Сумської області від 20 грудня 2021 року в задоволенні клопотання скаржника ОСОБА_1 , в інтересах якої як представник діє особа, яка надає безоплатну правову допомогу ОСОБА_3 про поновлення пропущеного процесуального строку відмовлено.

Скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої як представник діє особа, яка надає безоплатну правову допомогу ОСОБА_3 про визнання протиправними дій та бездіяльності старшого державного виконавця Роменського відділу ДВС у Роменському районі Сумської області Північно-Східного МРУ МЮ (м. Суми) Цупро І.П., скасування документів, прийнятих у виконавчому провадженні № 63297550 залишено без розгляду.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на незаконність та необґрунтованість оскаржуваної ухвали, неповне встановлення судом обставин, що мають значення для справи, просить ухвалу суду скасувати та задовольнити вимоги скарги.

В апеляційній скарзі посилається на те, що вона потребує постійного стороннього догляду та не здатна до самообслуговування. Вказує, що порушення вимог ЗУ «Про виконавче провадження» виявилося лише 03 листопада 2021 року, а згодом і 20 грудня 2021 року під час розгляду справи в місцевому суді, тому просить поновити строк для оскарження дій державного виконавця, які були вчинені, починаючи з 13 жовтня 2020 року.

Також скаржник в апеляційній скарзі неодноразово зазначає про неправомірно винесені постанови про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, про визначення розміру додаткових витрат виконавчого провадження та про стягнення виконавчого збору.

31 січня 2022 року до Сумського апеляційного суду представником ОСОБА_1 ОСОБА_3 подано заяву про розгляд справи за відсутності скаржниці та її представника.

14 березня 2022 року представником ОСОБА_2 - адвокатом Бутенко В.М. подано заяву про розгляд справи без участі третьої особи та його представника.

У відзиві на апеляційну скаргу старший державний виконавець Роменського відділу державної виконавчої служби у Роменському районі Сумської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Цупро І.П. просить в задоволенні апеляційної скарги відмовити, а оскаржувану ухвалу залишити в силі.

02 травня 2022 року старшим державним виконавцем Роменського відділу державної виконавчої служби у Роменському районі Сумської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Цупро І.П. до Сумського апеляційного суду надіслано копію свідоцтва про смерть, серії НОМЕР_1 від 28 лютого 2022 року, з якого вбачається, що ОСОБА_1 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 97 років, актовий запис № 207.

Спірні правовідносини допускають правонаступництво.

Ухвалою Сумського апеляційного суду від 01 червня 2022 року зупинено апеляційне провадження у справі № 585/3280/21 за скаргою ОСОБА_1 на дії та бездіяльність старшого державного виконавця Роменського відділу державної виконавчої служби у Роменському районі Сумської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Цупро І.П. у виконавчому провадженні № 63297550 до вступу у справу правонаступників ОСОБА_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З метою встановлення наявності чи відсутності правонаступників після смерті ОСОБА_1 , 08 вересня 2022 року апеляційний суд звернувся із відповідним запитом до приватного нотаріуса Роменського районного нотаріального округу Сумської області Проскурні Л.І.

21 вересня 2022 року до апеляційного суду від приватного нотаріуса Роменського районного нотаріального округу Сумської області Проскурні Л.І. надійшов лист, відповідно до змісту якого, згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 70039440 від 15 вересня 2022 року спадкова справа після смерті ОСОБА_1 не заводилась і на підтвердження додано Інформаційну довідку зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину).

Враховуючи викладене й те, що скаржник ОСОБА_1 померла після відкриття апеляційного провадження у даній справі і їй було відомо про розгляд справи у суді, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення їй 18 лютого 2022 року судової повістки (т. 1 а.с. 204), спірні правовідносини допускають правонаступництво, однак, за відсутності заведеної після смерті скаржника спадкової справи, вирішити питання правонаступництва в даній справі на стадії апеляційного розгляду неможливо, а визначених процесуальним законом підстав для закриття апеляційного провадження у такому випадку немає, тому колегія суддів приходить до висновку про розгляд апеляційної скарги ОСОБА_1 по суті заявлених вимог за відсутності сторони скаржника.

Сторони належним чином повідомлені, в судове засідання не з`явилися, тому колегія суддів вважає за можливе розглядати справу без сторін, оскільки явка до апеляційного суду не є обов`язковою, позиція сторін є чіткою і зрозумілою.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржувана ухвала суду зазначеним вимогам відповідає, з огляду на таке.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що заявником у достатній мірі не обґрунтовано поважність причин пропуску строку для звернення до суду зі скаргою на дії (рішень) державного виконавця, у зв`язку із чим, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні клопотання скаржника про поновлення пропущеного строку звернення до суду та залишення скарги на дії державного виконавця без розгляду.

Апеляційний суд погоджується із таким висновком місцевого суду, оскільки він відповідає вимогам закону та фактичним обставинам справи, виходячи з наступного.

Так, відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Частиною 1 ст. 449 цього Кодексу встановлено, що скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи.

Відповідно до ч. 2 ст. 449 ЦПК України пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 листопада 2020 року в справі № 439/1493/15-ц (провадження № 61-7804св19) зроблено висновок по застосуванню статті 449 ЦПК України та вказано, що «такі строки є процесуальними, можуть бути поновлені за наявності поважних для цього причин за заявою заявника, яка подається одночасно із скаргою або викладається в скарзі у вигляді клопотання. При вирішенні питання про поновлення строку на подання скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд має виходити з того, що у відповідному законодавстві не міститься перелік таких поважних причин, їх з`ясовують у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи. При вирішенні питання про те, які підстави можна вважати поважними для поновлення строку звернення до суду з відповідною скаргою, суд має керуватися тим, що вичерпного переліку таких підстав процесуальний закон не містить, вони у кожному конкретному випадку залежать від певних ситуацій. При цьому судом також має враховуватися прецедентна практика Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка гарантує справедливий судовий розгляд, а виконання рішення суду є завершальною частиною розгляду цивільної справи».

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 листопада 2020 року в справі № 466/948/19 (провадження № 61-16974св19) вказано, що «строки на подання скарги є процесуальними, можуть бути поновлені за наявності поважних для цього причин за заявою заявника, яка подається одночасно зі скаргою або викладається у скарзі у вигляді клопотання. При вирішенні питання про поновлення строку на подання скарги на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби суд має виходити з того, що у відповідному законодавстві не міститься перелік таких поважних причин, їх з`ясовують у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи. Якщо скаргу подано з пропуском строку, встановленого законом, та відсутнє клопотання про його поновлення, така скарга суддею одноособово залишається без розгляду при її прийнятті та повертається заявникові. При цьому заявникові може бути роз`яснено право на повторне звернення до суду на загальних підставах. З`ясування обставин дотримання заявником процесуального строку на звернення до суду зі скаргою на дії чи бездіяльність державного виконавця, наявності клопотання про його поновлення зазначеного строку та поважних причин для його поновлення має першочергове значення, оскільки правовим наслідком недотримання встановленого законом строку звернення із скаргою на дії чи бездіяльність державного виконавця, відсутності клопотання про поновлення зазначеного строку та поважності причин для його поновлення, є залишення скарги без розгляду та повернення її заявникові».

Відповідно до вимог ст. 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 127 ЦПК України передбачено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Аналіз практики ЄСПЛ свідчить про те, що у процесі прийняття рішень стосовно поновлення строків звернення до суду або оскарження судового рішення, ЄСПЛ виходить із наступного: 1) поновлення пропущеного строку звернення до суду або оскарження судового рішення є порушенням принципу правової визначеності, відтак, у кожному випадку таке поновлення має бути достатньо виправданим та обґрунтованим; 2) поновленню підлягає лише той строк, який пропущений з поважних, об`єктивних, непереборних, не залежних від волі та поведінки особи обставин; 3) оцінка поважності причин пропуску строку має здійснюватися індивідуально у кожній справі; 4) будь-які поважні причини пропуску строку не можуть розцінюватися як абсолютна підстава для поновлення строку; 5) необхідно враховувати тривалість пропуску строку, а також можливі наслідки його відновлення для інших осіб.

Перелік поважності причин, які враховуються для поновлення пропущеного строку, законом не встановлено, вони визначаються у кожному конкретному випадку, виходячи з певних обставин, які мають юридичне значення.

Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які є об`єктивно непереборними і пов`язані з дійсними істотними труднощами для вчинення процесуальних дій.

Одним з елементів справедливого судового розгляду є принцип правової визначеності прав і обов`язків сторін спору та неможливість безпідставного поновлення пропущеного процесуального строку для оскарження рішення суду, що набрало законної сили, лише з метою його скасування на шкоду інтересам іншого учасника процесу.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судовим розглядом справи встановлено, що постанова про відкриття виконавчого провадження винесена 13 жовтня 2020 року. Скаржником заявлено клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку на подачу скарги, посилаючись на те, що потребує постійного стороннього догляду, не здатна до самообслуговування, порушення ЗУ «Про виконавче провадження» виявилось лише 03 листопада 2021 року при зустрічі з адвокатом, яка надає безоплатну правову допомогу - ОСОБА_3 .

Однак, як вбачається із матеріалів справи, скаржник зверталася до суду 26 березня 2021 року зі скаргою на дії державного виконавця Роменського міськрайонного відділу ДВС Північно-Східного МРУ МЮ (м. Суми) Цупро І.П., ухвалою Роменського міськрайонного суду Сумської області від 27 квітня 2021 року в задоволенні якої відмовлено. Вказана ухвала постановою Сумського апеляційного суду від 24 червня 2021 року залишена без змін. А тому на день звернення до суду їй було відомо про наявність постанови про відкриття виконавчого провадження № 63297550.

Отже, як вірно зазначив місцевий суд, скаржнику достовірно було відомо про існування вищевказаного виконавчого провадження, остання через свого представника оскаржувала до суду постанову державного виконавця, а також і надалі продовжувала отримувати документи та повідомлення по вказаному виконавчому провадженню за адресою проживання, тобто була обізнана про його подальший рух.

З урахуванням вищенаведених обставин справи, апеляційний суд погоджується із висновками місцевого суду, що при зверненні до суду ОСОБА_1 не були дотримані строки при поданні скарги на дії державного виконавця, у зв`язку із чим, у задоволенні клопотання скаржника про поновлення пропущеного строку звернення до суду слід відмовити, а скаргу на дії державного виконавця слід залишити без розгляду.

Безпідставними є твердження апелянта щодо неправомірно винесених постанов про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, про визначення розміру додаткових витрат виконавчого провадження та про стягнення виконавчого збору, оскільки як вбачається з матеріалів справи скаржник зверталась до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою про визнання дій протиправними та скасування постанов і рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 17 січня 2022 року вищезазначений позов залишено без задоволення.

Жодних інших доводів на спростування висновків суду першої інстанції, апеляційна скарга не містить.

Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не дають правових підстав для інших висновків по суті вирішення спору, ніж тих, яких дійшов суд першої інстанції, і не вказують на допущення судом порушень норм матеріального та/або процесуального права, які б були обов`язковою підставою для скасування чи зміни рішення суду, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 367 - 369, 374, 375, 381 - 384, 389-390 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Роменського міськрайонного суду Сумської області від 20 грудня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 29 грудня 2022 року.

Головуючий - В. І. Криворотенко

Судді: О. Ю. Кононенко

С. С. Ткачук