Ухвала

18 липня 2022 року

м. Київ

справа № 442/8091/21

провадження № 61-6411ск22

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Коротенка Є. В. (суддя-доповідач), Зайцева А. Ю., Тітова М. Ю.,

розглянув касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Коцана Руслана Мар`яновича на рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 10 грудня 2021 року та постанову Львівського апеляційного суду від 19 квітня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів на утримання майна,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2021 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 , в якому просив стягнути з ОСОБА_2 на його користь кошти, сплачені за житлово -комунальні послуги по утриманню житлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 в розмірі 36 919,02 грн та понесені судові витрати по сплаті судового збору.

Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 10 грудня 2021 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 12 305,51 грн витрат, сплачених за житлово - комунальні послуги по утриманню квартири АДРЕСА_2 та 454 грн сплаченого судового збору.

В задоволенні решти позову відмовлено.

Постановою Львівського апеляційного суду від 19 квітня 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 10 грудня 2021 року змінено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 13 535,15 грн витрат, сплачених за житлово - комунальні послуги по утриманню квартири АДРЕСА_2 .

В решті рішення суду залишено без змін.

Повний текст постанови складено 19 квітня 2022 року.

11 липня 2022 року представник ОСОБА_1 - адвокат Коцан Р. М. надіслав до Верховного Суду засобами поштового зв`язку касаційну скаргу на рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 10 грудня 2021 року та постанову Львівського апеляційного суду від 19 квітня 2022 року, в якій просив скасувати оскаржені судові рішення та постановити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга подана на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Ціна позову в даній справі становить 36 919,02 грн, яка станом на 01 січня 2022 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 481*100=248 100 грн).

Отже, зазначена справа є малозначною у силу вимог закону.

Касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять посилань на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню. Верховний Суд таких випадків також не встановив.

Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд, який відповідно до частини третьої статті 125 Конституції України є найвищим судовим органом, виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

З урахуванням наведеного, оскільки заявником подано касаційну скаргу на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, увідкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Разом із тим, не потребують окремого розгляду питання дотримання особою, яка подала касаційну скаргу, вимог статей 390 та 392 ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись статтею 129 Конституції України, статтею 19, статтею 260, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Коцана Руслана Мар`яновича на рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 10 грудня 2021 року та постанову Львівського апеляційного суду від 19 квітня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів на утримання майна.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді:Є. В. Коротенко
А. Ю. Зайцев
М. Ю. Тітов