Справа № 188/1836/21
Провадження № 2/188/249/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2022 року Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області в складі головуючого судді Бурди П.О.,

при секретарі судового засідання Могиленко Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Петропавлівка цивільну справу за позовом Павлоградського міськрайонного центру зайнятості до ОСОБА_1 про стягнення коштів, виплачених як допомога по безробіттю,

ВСТАНОВИВ:

Павлоградський міськрайонний центр зайнятості (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 (далі - відповідач) про стягнення коштів, виплачених як допомога по безробіттю. Позивач обґрунтовує свої позовні вимоги тим, що відповідач в період перебування на обліку в центрі зайнятості як безробітний і отримуючи допомогу по безробіттю, одночасно з 16.11.2020 перебуває на обліку в Головному управлінні пенсійного фонду України в Донецькій області та отримує пенсію за віком, що переводить його із статусу безробітного в статус осіб, які не можуть бути визнані безробітними, і не мають права на отримання допомоги по безробіттю. Позивач стверджує, що відповідачем незаконно отримано допомогу по безробіттю за період з 15 грудня 2020 року по 02 вересня 2021 року в сумі 67 266 грн 32 коп., яку позивач просить стягнути з відповідача на свою користь, посилаючись на ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» та ст. 1166 ЦК України.

Відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 14 березня 2018 року у справі № П/811/1917/14 цей спір має приватно-правовий, а не публічно-правовий характер.

Ухвалою суду від 14 січня 2022 року прийнято до розгляду вказану позовну заяву і відкрите провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Відповідач відзив не надав.

В судове засідання сторони не з`явилися, заявляли клопотання про проведення судових засідань дистанційно з Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області та Красноармійським міськрайонним судом Донецької області, однак з технічних причин провести засідання в режимі відео конференції не вдалося.

Вивчивши матнали цивільної справи, суд дійшов висновку про можливість ухвалення рішення по суті на підставі наявних у справі доказів.

Судом встановлено, що відповідач був зареєстрований у відділі надання соціальних послуг у Петропавлівському районі Павлоградського міськрайонного центру зайнятості, як шукаючий роботу з 15.12.2020 (персональна картка №00030).

Наказом Павлоградського МРЦЗ від 15.12.2020 № НТ201215, копія якого додана до позову, відповідачу надано статус безробітного відповідно до ст. 43 Закону України «Про зайнятість населення» та поданої ним заяви про надання статусу безробітного, копія якої теж додана до позову, призначено та розпочато виплату допомоги по безробіттю з 15.12.2020 по 15.12.2022.

Позивачем у вересні 2021 року відповідно до Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітним, затвердженого наказом Мінпраці та соціальної політики України, Державної податкової адміністрації України від 13 лютого 2009 року № 60/62, було проведено перевірку достовірності виплати матеріального забезпечення, за результатами якої встановлено факт призначення та нарахування пенсії за віком відповідачу з 16.11.2020 за рішенням суду.

Позивачем 27.09.2021 за вихідним № 1641 та 23.11.2021 за вихідним № 2004 були направлені запити відповідно до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області та відділу обслуговування громадян № 6 (cервісний центр) м. Покровськ Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області з проханням надати довідку про дату та вид призначення пенсії відповідачу.

09.12.2021 за вхідним № 2611 позивачу надійшла відповідь відділу обслуговування громадян № 6 (cервісний центр) м. Покровськ Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області за № 0500-1509-6/120182 від 07.12.2021 про те, що відповідач перебуває на обліку з 16.11.2020 та отримує пенсію за віком згідно із п. 2 ч. 1 Прикінцевих положень Закону України № 1058 - IV, п. «а» ч.1 ст. 13 Закону України № 1788.

У той же день 09.12.2021 позивачем без участі відповідача і отримання від нього пояснень було складено Акт № 38 розслідування страхового випадку та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», у якому було зазначено, що відповідач в період перебування на обліку в центрі зайнятості як безробітного і отримання допомоги по безробіттю, одночасно перебував на обліку в Головному управлінні пенсійного фонду України в Донецькій області з 16.11.2020 та отримував пенсію за віком і страховий випадок відповідача визнано таким, що є з вини особи.

У той же день 09.12.2021 позивач видав наказ № 101, яким зобов`язав відповідача повернути кошти в розмірі 67 266 грн 32 коп. згідно із зробленим розрахунком фактично виплаченого матеріального забезпечення по безробіттю за період з 15 грудня 2020 року до 02 вересня 2021 року.

Копія наказу № 101від 09.12.2021 з супровідни м листом за вихідним № 2122 від 09.12.2021 була направлена відповідачу.

Копії запитів позивача, відповіді на них?акту, розрахунку, наказу та супровідного листа відповідачу додані до позову.

Доказів повернення відповідачем коштів позивачу сторони не надали.

Згідно з ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу (далі - ЦПК) України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За приписами ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

У статті 13 ЦПК України зазначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У ч. 4 ст. 82 ЦПК України визначено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Позивач вказав у позові, що пенсія відповідачу призначена на підставі судового рішення, однак копії цього рішення до позову не додав, не вказав у позові дату набрання цим рішенням законної сили та дату початку виплати пенсії відповідачу.

Між тим, у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 02 травня 2018 року у справі № 923/575/17 та від 23 травня 2018 року у справі № 923/574/17 міститься правова позиція, згідно з якою здійснені місцевим центром зайнятості виплати допомоги по безробіттю за рахунок коштів Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття особі, якій призначено пенсію, є додатковими витратами позивача, оскільки така виплата допомоги по безробіттю не здійснювалася б позивачем у випадку своєчасного призначення та виплати пенсії вказаній особі. Внаслідок неправомірних дій управління пенсійного фонду ця особа своєчасно не отримала призначення пенсійного забезпечення, яке їй гарантовано чинним законодавством, а місцевий центр зайнятості безпідставно здійснив виплату допомоги по безробіттю особі, яка не має будь-яких доходів, за рахунок коштів Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття, що свідчить про наявність причинно-наслідкового зв`язку між незаконними діями управління пенсійного фонду та понесеними позивачем збитками.

Таким чином, належним відповідачем є управління пенсійного фонду, в діях якого наявні всіх три елементи правопорушення, необхідні для притягнення його до відповідальності у вигляді стягнення шкоди згідно зі ст. 1173 ЦК України, за приписами якої шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Згідно з ч. 1 ст. 107 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсійний фонд, його органи та посадові особи за шкоду, заподіяну особам внаслідок несвоєчасного або неповного надання соціальних послуг, призначення (перерахунку) та виплати пенсій, передбачених цим Законом, а також за невиконання або неналежне виконання ними обов`язків з адміністративного управління Накопичувальним фондом несуть відповідальність згідно із законом.

Аналогічний висновок щодо застосування статей 1166 та 1173 Цивільного кодексу України та статті 107 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у подібних правовідносинах викладений в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 13.02.2018 року у справі № 915/282/17.

Отже, наявність судового рішення про визнання протиправним рішення про відмову управління пенсійного фонду у призначенні відповідачу пенсії виключає відповідальність відповідача за отримання допомоги по безробіттю у період, коли він не отримував пенсію внаслідок такого неправомірного рішення.

За приписами частин другої та третьої статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», на яку в обґрунтування позову послався позивач, застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов`язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг.

Сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.

Позивач не вказав, у яких конкретних діях чи бездіяльності полягало невиконання відповідачем вимог статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» або зловживання відповідача.

Позивач також послався в обґрунтування позову на норму статті 1166 ЦК України, згідно з якою майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Суд вважає безпідставним таке посилання, оскільки позивач не зазначив, якими діями чи бездіяльністю відповідача спричинена шкода позивачу.

Позивач не надав суду доказів, що відповідач на момент звернення до нього із заявою отримував пенсію за віком і приховав цю обставину і що він одночасно отримував і допомогу по безробіттю і пенсію за віком, починаючи з 15 грудня 2020 року до 02 вересня 2021 року.

Таким чином, позивач не довів належними та допустимими доказами обґрунтованість позову, тому в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись статтями 4, 12, 13,76-82, 141, 263-268, 273, 352, 354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

У позові Павлоградського міськрайонного центру зайнятості, адреса місцезнаходження: 51400, вул. Світличної Ганни, 55, м. Павлоград, Дніпропетровської області, , до ОСОБА_1 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , про стягнення коштів, виплачених як допомога по безробіттю, відмовити.

Судові витрати по сплаті судового збору залишити на позивачеві.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Дніпровського апеляційного суду через Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Суддя П. О. Бурда