КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

[1]

18 липня 2022 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Немировської О.В.

суддів Махлай Л.Д., Ящук Т.І.

перевіривши виконання вимог ст. 356 ЦПК України по цивільній справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за житлово-комунальні послуги, за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 25 листопада 2021 року,

встановив:

рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 25 листопада 2021 рокув задоволенні позову було відмовлено. Не погоджуючись з рішенням, позивач ПАТ «АК «Київводоканал» 12 травня 2022 року подав до суду апеляційну скаргу та просив поновити строк на апеляційне оскарження, посилаючись на те, що повний текст рішення ним було отримано 01 лютого 2022 року.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 22 червня 2022 року вказану апеляційну скаргу було залишено без руху з підстав, передбачених ч.3 ст. 357 ЦПК України, для подання належним чином обґрунтованої заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження, підтвердженої доказами.

На виконання вимог ухвали позивач ПАТ «АК «Київводоканал»04 липня 2022 року подав заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження, посилаючись на те, що рішення він отримав лише 01 лютого 2022 рокувнаслідок неналежного виконання судом першої інстанції своїх обов`язків щодо вручення позивачеві копії рішення. Також заявник зазначав, введення воєнного стану на території України також є поважною причиною для пропуску строку на апеляційне оскарження.

Наведені доводи скаржника є необґрунтованими та не можуть бути підставою для поновлення строку на апеляційне оскарження виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Частиною 2 ст. 354 ЦПК України визначено, що учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Як вбачається з матеріалів справи оскаржуване рішення було ухвалено судом 25 листопада 2021 року, а апеляційну скаргу було подано позивачем 12 травня 2022 року, тобто з пропуском строку на апеляційне оскарження. Також матеріали справи свідчать про те, що позивач був обізнаний про розгляд справи судом 25 листопада 2021 року, про що свідчить заява про розгляд справи за відсутності представника позивача (а.с.36). Повний текст оскаржуваного рішення було виготовлено 25 листопада 2021 року та опубліковано в ЄДРСР 29 листопада 2021 року. Доказів про те, що позивач, будучи обізнаним про розгляд справи, звертався до суду із заявами про видачу копії рішення до 01 лютого 2022 року матеріали справи не містять. Саме по собі посилання скаржника на отримання копії рішення 01 лютого 2022 року не є безумовною підставою для поновлення строку на апеляційне оскарження, оскільки ним не наведено обставин, за яких він був позбавлений можливості ознайомитись з рішенням суду у встановлений процесуальним законом строк на апеляційне оскарження.

Виходячи з принципу змагальності в цивільному процесі, прав та обов`язав сторін у справі, визначених ЦПК України, суд виключно з ініціативи та в межах доводів сторін може поновити строк на звернення до суду за обґрунтованим їх зверненням.

У разі пропущення строку звернення до суду належить обґрунтувати поважність причин пропущення такого строку.

Поважними причинами можуть визнаватись лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтвердженні належними доказами.

Аналіз практики ЄСПЛ свідчить про те, що у процесі прийняття рішень стосовно поновлення строків звернення до суду або оскарження судового рішення, ЄСПЛ виходить із наступного: 1) поновлення пропущеного строку звернення до суду або оскарження судового рішення є порушенням принципу правової визначеності, відтак, у кожному випадку таке поновлення має бути достатньо виправданим та обґрунтованим; 2) поновленню підлягає лише той строк, який пропущений з поважних, об`єктивних, непереборних, не залежних від волі та поведінки особи обставин; 3) оцінка поважності причин пропуску строку має здійснюватися індивідуально у кожній справі; 4) будь-які поважні причини пропуску строку не можуть розцінюватися як абсолютна підстава для поновлення строку; 5) необхідно враховувати тривалість пропуску строку, а також можливі наслідки його відновлення для інших осіб.

Перелік поважних причин, які враховуються для поновлення пропущеного строку, законом не встановлено, вони визначаються у кожному конкретному випадку, виходячи з певних обставин, які мають юридичне значення.

Відповідно до положення статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, згідно з якою кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.

Одним з елементів справедливого судового розгляду є принцип правової визначеності прав і обов`язків сторін спору та неможливість безпідставного поновлення пропущеного процесуального строку для оскарження рішення суду, що набрало законної сили, лише з метою його скасування на шкоду інтересам іншого учасника процесу.

Як зазначив Європейський суд з прав людини в своєму рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментарія Сандерс С.А. проти Іспанії» заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Обов`язком заінтересованої сторони є прояв особливої старанності при захисті своїх інтересів (рішення Європейського суду з прав людини від 04 жовтня 2001 року у справі «Тойшлер проти Німеччини» (Тeuschler v. Germany).

Встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників цивільного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених Цивільним процесуальним кодексом України певних процесуальних дій. Інститут строків в цивільному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у цивільних відносинах, а також стимулює учасників цивільного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Також необхідно зазначити, що судом досліджуються підстави для поновлення строку звернення до суду виключно з ініціативи та в межах наведених доводів особи, яка подала заяву. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

У пункті 47 рішення у справі «Устименко проти України» суд зазначив, що рішення про поновлення строку на оскарження може порушити принцип правової визначеності та свобода розсуду судів при вирішенні питання про поновлення не є необмеженою. У кожному випадку суди мають встановлювати, чи виправдовують причини поновлення строку на оскарження втручання у принцип остаточності судового рішення.

Дотримання строків є однією з гарантій додержання у суспільних відносинах принципу правової визначеності, як складової принципу верховенства права. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними та після завершення таких строків, якщо ніхто не звернувся із скаргою до суду вищої інстанції, відносини стають стабільними.

Відповідного висновку дійшов і Верховний Суд у постанові від 16 березня 2021 року (справа № 626/2450/14-ц).

Згідно з ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами, зловживання процесуальними правами не допускається.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях наголошує про те, що позивач, як сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки («Каракуця проти України», 18986/06 від 16.02.2017, «Смірнова проти України», 36655/02 від 08.11.2005).

В даному випадку апелянт ПрАТ «АК «Київводоканал» є позивачем у справі, про розгляд якої був належним чином повідомлений судом, в судове засідання не з`явився, із заявами про отримання копії рішення до суду не звертався, а із апеляційною скаргою звернувся через шість місяців після оприлюднення повного тексту рішення.

Також суд апеляційної інстанції звертає увагу і на те, що отримавши копію оскаржуваного рішення 01 лютого 2022 року, апеляційну скаргу позивач подав лише 12 травня 2022 року. При зверненні з апеляційною скаргою позивачем - юридичною особою не було надано доказів на підтвердження того, що внаслідок введення воєнного стану в Україні товариство зупинило свою діяльність та коли саме така діяльність юридичною особою була відновлена.

Згідно з п.4 ч.1 ст. 358 ЦПК України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не продано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнанні судом неповажними.

В даному випадку наведені апелянтом підстави для поновлення строку визнати поважними не можна, а тому у відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ПрАТ «АК «Київводоканал» слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 537, 358 ЦПК України, суд

ухвалив:

відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 25 листопада 2021 року.

Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду в касаційному порядку протягом тридцяти днів.

Головуючий

Судді

№ справи:760/7633/21

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/7655/2022

Головуючий у суді першої інстанції: Горбенко Н.О.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Немировська О.В.