Справа № 689/1426/16-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

11.03.2022 року Ярмолинецький районний суд Хмельницької області -

головуючий-суддя Баськов М.М.

за участю:

секретаря судового засідання Грановської Д.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Ярмолинці цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Акцент-Банк до ОСОБА_1 , як законного представника відповідача по справі - ОСОБА_2 , про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:

Публічне акціонерне товариство Акцент-Банк (далі - ПАТ Акцент-Банк, ПАТ А-Банк) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором б/н від 18.01.2014 в сумі 13641,08 грн. На обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що 18.01.2014 між ПАТ Акцент-Банк і ОСОБА_2 було укладено кредитний договір, згідно якого відповідач отримав кредит в сумі 3000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку із сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. В порушення умов кредитного договору відповідач взяті на себе зобов`язання належним чином не виконує, внаслідок чого, станом на 12.07.2016 виникла заборгованість в сумі 13641,08 гривень, з них: по тілу кредиту - 2521,43 грн., по відсотках 9993,88 грн., штраф - 500 грн. (фіксована частина) та 625,77 грн. (процентна складова).

Ухвалою суду від 15 вересня 2016 року до участі у справі як відповідача було залучено законного представника ОСОБА_2 - його опікуна ОСОБА_1 .

В судове засідання сторони, які у встановленому порядку оповіщені про час, день і місце розгляду справи, не з`явилися.

Представник ПАТ Акцент-Банк подав до суду клопотання, в якому заявлені вимоги підтримав в повному обсязі, просив справу розглянути у його відсутності.

Законний представник відповідача - ОСОБА_1 подала по суду заяву про розгляд справи без її участі.

Оскільки розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі, в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши докази по справі, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 18.01.2014 між ПАТ Акцент-Банк і ОСОБА_2 шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у Приватбанку був укладений кредитний договір б/н, за умовами якого позивач надав відповідачу кредит в сумі 3000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку.

Вказані обставини підтверджуються: анкетою-заявою ОСОБА_2 про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у ПАТ А-Банк від 18.01.2014 (а.с. 6); розрахунком заборгованості ОСОБА_2 за кредитним договором (а.с. 5).

Рішенням Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 04.06.2015, яке набрало законної сили 15.06.2015, у справі №689/474/15-ц ОСОБА_2 визнано недієздатним, встановлено над ним опіку та призначено ОСОБА_1 його опікуном (а.с. 26).

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 13.08.2020 у справі №202/1199/17 було відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 , про визнання кредитного договору б/н, укладеного 18.01.2014 між ПАТ Акцент-Банк і ОСОБА_2 недійсним. Рішення набрало законної сили 15.09.2020 (а.с. 116).

У своєму рішенні суд констатував, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які б підтверджували що на час укладення спірного кредитного договору ОСОБА_2 не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, з урахуванням того, що недієздатним ОСОБА_2 був визнаний вже після укладення спірного договору, а відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи встановити, чи міг ОСОБА_2 усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними на час укладення спірного кредитного договору, не представляється можливим.

Згідно із ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Підписавши 18.01.2014 анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в А-Банку ОСОБА_2 підтвердив, що він згідний з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між ним та Банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та згоден з Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді та зобов`язався регулярно ознайомлюватися із змінами Умов та Правил надання банківських послуг, розміщених на офіційному сайті А-Банку www.a-bank.com.ua.

На підтвердження своїх позовних вимог банк надав суду Умови та правила надання банківських послуг в ПАТ Акцент-Банк (а.с. 7-9).

Докази у справі достовірно вказують на те, що ПАТ Акцент-Банк відкрило на ім`я ОСОБА_2 картковий рахунок, на який Банком були перераховані кредитні кошти та через який сторонами здійснювались фінансові операції. Позивач видав відповідачу кредитну картку, яка використовувалася ним для проведення розрахунків. Вказані докази підтверджують, що ОСОБА_2 на виконання умов кредитного договору отримав кошти у кредит та користувався ними.

Згідно з наданим Банком розрахунком заборгованість ОСОБА_2 за вказаним кредитним договором станом на 12.07.2016 становить 13641,08 грн. і складається із: заборгованості за тілом кредиту в сумі 2521,43 грн., заборгованості за відсотками за користування кредитом в сумі 9993,88 грн., штрафи в сумі 1125,77 грн. (а.с. 5).

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (чертина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші.

Згідно статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно із статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Із анкети-заяви ОСОБА_2 про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в А-Банку від 18.01.2014 вбачається, що в ній відсутні правила надання банківських послуг, тарифи обслуговування кредитних карт, а саме строк дії договору, процентна ставка, сума комісії, відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру тощо (а.с. 6).

Відповідно до ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема, заборгованість за відсотками за користування кредитом та штрафи.

На підтвердження своїх позовних вимог, в тому числі їх розміру і порядку нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 18.01.2014, позивач надав суду Умови та правили надання банківських послуг в ПАТ Акцент-Банк, якими визначені, в тому числі: права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та інші умови.

При цьому слід зазначити, що вказані Умови та правила надання банківських послуг в А-Банку відповідачем не підписані. Матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Умови розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку.

Оскільки у анкеті-заяві відсутні домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами а також неустойка у вигляді штрафу, надані банком Умови не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Відповідна правова позиція викладена в Постанові Великої Палати Верховного суду від 03.07.2019 року №342/180/17.

Постановою Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17 (далі Постанова) передбачено, якщо Правила надання банківських послуг та Тарифи обслуговування кредитних карт не містять підпису боржника, то з огляду на їх мінливий характер, їх не можна вважати складовою кредитного договору, а також, якщо ці умови прямо не передбачені в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо ним підписана, і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

Велика Палата Верховного Суду у своїй Постанові вказує, що оскільки підписана лише заява-анкета, яка не містить детальних умов договору, а Правила надання банківських послуг та Тарифів обслуговування кредитних карт не містять підпису боржника, тому відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

Пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору.

Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору ПАТ Акцент-Банк дотримав вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону України Про захист прав споживачів про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, які вважав узгодженими банк.

Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та уможливив покладання на слабшу сторону - споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору.

Як зазначає Велика Палата Верховного Суду у своїй Постанові, якщо фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку банку не повернуті, то відповідно до ч. 2 ст. 530 ЦК України банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання боржника виконати обов`язок з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню і на користь позивача слід стягнути заборгованість по тілу кредиту в сумі 2521,43 грн. В задоволенні решти позовних вимог слід відмовити.

При вирішення питання про стягнення заборгованості суд враховує, що згідно із ст. 41 Цивільного кодексу України над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка. Недієздатна фізична особа не має права вчиняти будь-якого правочину. Правочини від імені недієздатної фізичної особи та в її інтересах вчиняє її опікун. Відповідальність за шкоду, завдану недієздатною фізичною особою, несе її опікун (стаття 1184 цього Кодексу).

З огляду на викладене, враховуючи, що ОСОБА_2 рішенням Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 04.06.2015 визнаний недієздатним і його опікуном призначено ОСОБА_1 , заборгованість підлягає стягненню з опікуна.

На підставі ст. 41, 207, 525, 526, 530, 549, 628, 638, 629, 610, 1048, 1050, 1054 ЦК України, керуючись ст. 12, 13, 81, 263 - 265 ЦПК України,суд

вирішив:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , жительки АДРЕСА_1 ), як опікуна недієздатного ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя АДРЕСА_1 , РОНКПП НОМЕР_1 ), на користь Публічного акціонерного товариства Акцент-Банк (49074, м. Дніпро, вул. Батумська, 11, ) заборгованість за тілом кредиту в сумі 2521,43 грн. (дві тисячі п"ятсот двадцять одну гривню сорок три копійки) за кредитним договором б/н від 18.01.2014.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу до Хмельницького апеляційного суду протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Суддя М.М. Баськов