Справа № 346/4420/21
Провадження № 2/346/212/22
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 лютого 2022 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області
у складі головуючого судді Калинюка О.П.
з участю: секретаря Рокіщук Н.Д.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про витребування земельної ділянки з незаконного володіння та усунення перешкод у користуванні цією ділянкою, -
свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати ОСОБА_3 , яка до смерті постійно проживала за адресою: АДРЕСА_1 .
Померла залишила заповіт, згідно з яким все належне їй майно вона заповіла позивачу. Заповіт не змінювався і не скасовувався. За життя ОСОБА_3 орендувала земельну ділянку загальною площею 0,0008 га, виділену для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, для комерційного використання встановлення торгового кіоску за адресою: АДРЕСА_1 (територія автостанції). Дана земельна ділянка була передана померлій в користування у 2009 році терміном на 20 років. Мати позивача займалася підприємницькою діяльністю, а саме торгівлею безалкогольними напоями, тютюновими виробами, супутніми товарами.
Після смерті матері позивач як спадкоємець за заповітом звернувся із заявою до Коломийської міської ради про передачу йому в оренду вищезгаданої земельної ділянки без зміни її цільового призначення. Рішенням цієї ради йому передано в строкове платне користування дану земельну ділянку. На підставі цього рішення між Коломийською міською радою та позивачем 29.01.2021 року укладено договір оренди землі, згідно з яким йому передано в строкове платне користування вказану земельну ділянку на 20 років для комерційного використання.
Однак, з часу укладення цього договору позивач не має можливості нею користуватися, оскільки у вказаному кіоску здійснює господарську діяльність відповідач без будь-яких законних на те підстав. Позивач неодноразово звертався до нього в усній та письмовій формах з проханням звільнити передану йому в користування земельну ділянку, однак, відповідач не реагує на це.
Крім того, на звернення позивача 02.07.2021 р. Коломийським районним відділом поліції надано відповідь, що в діях відповідача відсутні ознак кримінального правопорушення, а мають місце цивільно-правові відносини та рекомендовано звернутися з відповідним позовом. Тому позивач просить суд витребувати вказану земельну ділянку з чужого незаконного володіння відповідача та усунути перешкоди в користуванні нею.
Позивач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. 02.02.2022 року представник позивача, адвокат Марціновська Д.М. подала до суду письмову заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує та просить справу розглядати у її та позивача відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечила (а.с.111).
Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про розгляд справи належно повідомлявся. Причин своїх неявок відповідач суду не повідомив, не звернувся із заявою про розгляд справи в його відсутності та не подав відзив на позов.
Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
У рішенні від 03.04.2008 у справі "Пономарьов проти України" Європейський суд з прав людини зробив висновок про те, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.
Передбачене ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії"(Alimentaria Sanders S.A. v. Spain") від 07.07.1989 р.).
Таким чином, Верховний Суд зазначив, що особа, яка добросовісно користується наданими законом процесуальними правами, зобов`язана слідкувати за перебігом розгляду своєї заяви.
Отже, оскільки інформація про судові засідання, яка розміщена на веб-порталі «Судова влада України», є відкритою, то суд вважає, що сторони є належним чином повідомлені про судовий розгляд.
Відповідно до ч. 4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Тому відповідно до положень ч.4 ст.223 та ч.1 ст.280 ЦПК України суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи.
В зв`язку з неявкою в судове засідання сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, що відповідає правилам ч.2 ст.247 ЦПК України.
Суд, перевіривши матеріали справи і оцінивши досліджені докази в сукупності, дійшов наступних висновків.
Згідно з положеннями ст. 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.
Відповідно до положень ст.13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.
Згідно ч.2 ст. 16 цього Закону укладення договору оренди земельної ділянки із земель державної або комунальної власності здійснюється на підставі рішення відповідного органу місцевого самоврядування орендодавця, прийнятого у порядку, передбаченому Земельним кодексом України, або за результатами земельних торгів.
Відповідно до ст. 17 вказаного Закону об`єкт за договором оренди землі вважається переданим орендодавцем орендареві з моменту державної реєстрації права оренди, якщо інше не встановлено законом.
Статтею 25 даного Закону передбачено, що орендар має право: самостійно господарювати на землі з дотриманням умов договору оренди землі; отримувати продукцію, доходи. Орендар земельної ділянки зобов`язаний приступати до використання земельної ділянки в строки, встановлені договором оренди землі, але не раніше державної реєстрації відповідного права оренди; своєчасно та в повному обсязі сплачувати орендну плату за земельну ділянку.
Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право у встановленому законодавством порядку звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно ст. 398 Цивільного кодексу України право володіння виникає на підставі договору з власником або особою, якій майно було передане власником, а також на інших підставах, встановлених законом.
Відповідно до ч.1 ст.397 ЦК України володільцем чужого майна є особа, яка фактично тримає його у себе.
Згідно ч.1 ст. 27 Закону України «Про оренду землі» орендареві забезпечується захист його права на орендовану земельну ділянку нарівні із захистом права власності на земельну ділянку відповідно до закону.
Відповідно до ч.2 цієї статті орендар в установленому законом порядку має право витребувати орендовану земельну ділянку з будь-якого незаконного володіння та користування, та усунення перешкод у користуванні нею, відшкодування шкоди, заподіяної земельній ділянці будь-якими особами.
Згідно зі ст. 400 Цивільного кодексу України недобросовісний володілець зобов`язаний негайно повернути майно особі, яка має на нього право власності або інше право відповідно до договору або закону, або яка є добросовісним володільцем цього майна. У разі невиконання недобросовісним володільцем цього обов`язку заінтересована особа має право пред`явити позов про витребування цього майна.
Відповідно до положень ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном.
На підставі цього рішення між Коломийською міською радою та позивачем 29.01.2021 року укладено договір оренди землі, згідно з яким йому передано в строкове платне користування вище вказану земельну ділянку. Договір оренди укладено на 20 років (а.с.8,9).
Згідно з даними цього договору позивач повинен особисто користуватися цією земельною ділянкою і не передавати її в користування третім особам без згоди власника.
Судом встановлено, що з часу укладення вказаного договору оренди землі по час ухвалення даного рішення позивач не має можливості користуватися спірною земельною ділянкою оскільки у зазначеному торговому кіоску без жодних правових підстав здійснює господарську діяльність відповідач.
Судом також встановлено, що він неодноразово звертався до відповідача в усній і письмовій формі з просьбою звільнити дану земельну ділянку, а також до правоохоронного органу з приводу перешкод відповідача у користуванні позивачем вказаним майно (а.с.16).
Зокрема, 02.07.2021 року на місце події виїжджав наряд поліції, позивач надав письмові пояснення по суті справи, а відповідач відмовився надавати будь-які пояснення, а також повідомив працівникам поліції, що і надалі буде здійснювати комерційну діяльність на даній земельній ділянці, оскільки вважає, що має на це право.
На звернення позивача від 02.07.2021р., зареєстроване в ЄО № 8181, в.о. начальника Коломийського РВП ГУНП в Івано-Франківській області надано відповідь, що в діях відповідача відсутні ознаки кримінального правопорушення, мають місце цивільно-правові відносини. Тому позивачу рекомендовано звернутися з відповідним позовом (а.с.19).
Тому суд дійшов висновку про наявність передбачених законом підстав для задоволення даного позову.
На підставі наведеного, ст.ст. 15, 16, 391, 397-400 ЦК України, ст.116 ЗК України, 15, 16, 25, 27 Закону України «Про оренду землі», ст.ст. 4, 5, 76-83, 86, 174 177 ЦПК України, керуючись ст.ст. 263-265, 268, 273, 280-289, 294, 354 ЦПК України, суд, -
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його ухвалення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 14.02.2022 року.

Суддя Калинюк О. П.