Справа № 462/986/22 Головуючий у 1 інстанції: Галайко Н.М.
Провадження № 22-ц/811/1117/22 Доповідач в 2-й інстанції: Бойко С. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 грудня 2022 року м. Львів

Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого - судді Бойко С.М., суддів: Копняк С.М., Ніткевича А.В., розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 20 квітня 2022 року в справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт-Капітал», треті особи: приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Олена Василівна, приватний виконавець виконавчого округу Львівської області Ільчишин Любов Володимирівна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

в с т а н о в и в:

У лютому 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Грисюк О.В. та зареєстрований в реєстрі за №81250 від 12.06.2021 року, про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором №010/0099/82/0416385 від 09.11.2017 року у розмірі 30270,65 грн., таким, що не підлягає виконанню.

В обґрунтування позовних вимог зазначав, що виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом з порушенням вимог законодавства, оскільки нотаріусу не були надані документи на підтвердження безспірності вимог кредитора, крім того, виконавчий напис вчинено після спливу трирічного строку з дня виникнення у кредитора права вимоги до боржника.

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 25 лютого 2022 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу п`ятиденний строк з дня отримання даної ухвали для усунення недоліків, вказаних в ухвалі, а саме: сплати судового збору в розмірі 992,40 грн. Одночасно, позивачу роз`яснено, що на спірні правовідносини положення ч.3 ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів» не поширюються.

Ухвалу суду позивач в особі свого представника отримав 14.04.2022 року і 15.04.2022 року подав заяву, в якій, посилаючись на судову практику Верховного Суду, знову наголосив на необхідності застосування у даній категорії справ положень ч.3 ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів» щодо звільнення позивача від сплати судового збору.

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 20 квітня 2022 року позовну заяву ОСОБА_1 визнано неподаною та повернуто позивачу.

Роз`яснено, що повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвалу оскаржив позивач ОСОБА_1 , в особі свого представника - адвоката Геш І.Ю.

В апеляційній скарзі зазначає, що суд першої інстанції жодним чином не проаналізував доводи позивача, наведені в заяві, щодо відсутності підстав для сплати судового збору, не обґрунтував своїх висновків в частині відступу від судової практики Верховного Суду в аналогічних правовідносинах, безпідставно повернувши позовну заяву позивачу, чим порушив право останнього на звернення до суду, гарантоване Конституцією України та статтею 6 Конвенції.

Зазначає, що в ухвалі про залишення позовної заяви без руху суд здійснив посилання на постанови Верховного Суду у справах, в яких предметом судового спору були зовсім інші позовні вимоги.

Вважає, що оскільки позов про визнання виконавчого напису про стягнення заборгованості за кредитним договором таким, що не підлягає виконанню, стосується кредитних правовідносин, то у випадку пред`явлення такого позову споживачем фінансових послуг підлягає застосуванню положення ч.3 ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів».

Просить скасувати оскаржувану ухвалу та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Предметом апеляційного оскарження є судове рішення, передбачене п.6 ч.1 ст.353 ЦПК України, тому справу розглянуто апеляційним судом відповідно до вимог ч.13 ст.7, ч.2 ст.369 цього Кодексу без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.

Частиною четвертою статті 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

У частині п`ятій статті 268 ЦПК України зазначено, що датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення апеляційним судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 06.12.2022 року, є дата складення повного судового рішення - 15.12.2022 року.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення відповідно до вимог ст.367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до положень ч.ч.1, 2 ст.185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві (ч.3 ст. 185 ЦПК України).

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначаються Законом України «Про судовий збір».

За змістом ст. 1 Закону України «Про судовий збір», судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

Згідно з п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.

Відповідно до статті 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Частиною другою статті 4 Закону України «Про судовий збір» встановлено ставку судового збору за подання до суду позовної зави немайнового характеру, яка подана фізичною особою у розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Законом України «Про судовий збір» у статті 3 визначено об`єкти справляння судового збору та надано перелік таких, за які судовий збір не справляється, а у статті 5 цього Закону зазначено суб`єктів, які звільнені від сплати судового збору.

Таким чином, у відповідних статтях закону зазначені обставини, за яких особи, як учасники цивільних справ, мають пільги щодо сплати судового збору, тобто звільняються від сплати такого в силу закону.

Разом з цим, оскільки стаття 5 цього Закону не містить вичерпного переліку пільг щодо сплати судового збору, то при визначенні таких пільг слід керуватися іншим законодавством України, наприклад, статтею 14 Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового слідства, прокуратури і суду", статтею 22 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", статтею 22 Закону України "Про захист прав споживачів".

Відповідно до частини третьої 3 статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів», споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, пов`язаними з порушенням їх прав.

Порушені права споживачів можуть захищатися як у суді першої інстанції (при пред`явленні позову), так і на наступних стадіях цивільного процесу. Ці стадії судового захисту є єдиним цивільним процесом, завдання якого є справедливий розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушеного права, а тому споживачі звільняються від сплати судового збору на всіх стадіях цивільного процесу, зокрема, при апеляційному та касаційному перегляді судових рішень.

Зазначене узгоджується з висновком Великої Палати Верховного Суду, висловленим у постанові від 21 березня 2018 року у справі №761/24881/16-ц (провадження № 14-57цс18).

Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

В свою чергу, аналіз даних Єдиного державного реєстру судових рішень дає підстави для висновку про те, що на рівні суду касаційної інстанції усталеним є підхід, за яким положення статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» не підлягають застосуванню у разі звернення до суду з вимогами про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню та/або у разі оскарження судових рішень у таких справах (ухвали Верховного Суду від 25 липня 2019 року (справа №159/1215/18, провадження №61-11857ск19) та від 27 травня 2021 року (справа №320/10834/18, провадження № 61-7345ск21).

У постанові від 12 серпня 2020 року, справа №638/6060/18 (провадження №61-2657св19) Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду погодився з висновками судів попередніх інстанцій про те, що: «позов про визнання іпотечного договору недійсним, виконавчого напису нотаріуса недійсним та таким, що не підлягає виконанню, не пов`язаний з порушенням прав споживача».

Наведене свідчить про те, що під час вирішення питання про відкриття провадження у справах про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, підстави для застосування статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів», в контексті звільнення позивачів від сплати судового збору, відсутні.

Більше того, слідуючи нормам матеріального права, які визначають поняття виконавчого напису, а також підстави та порядок вчинення такого, боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так із підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Враховуючи наведене, підстави вважати за необхідне застосовувати у спірних правовідносинах положення Закону України «Про захист прав споживачів», що б виключало необхідність сплати судового збору, відсутні, що свідчить про обґрунтованість висновків суду першої інстанції, які не спростовані протилежними доводами апеляційної скарги.

Отже, доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду по суті вирішення даного питання і не вказують на допущення судом першої інстанції порушень норм матеріального та/або процесуального права, які б були обов`язковою підставою для скасування чи зміни оскаржуваної ухвали, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374 ч.1 п.1, 375, 381, 382, 384, 389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 20 квітня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови. Повний текст постанови складений 15 грудня 2022 року.

Головуючий С.М. Бойко

Судді: С.М. Копняк

А.В. Ніткевич