Справа № 570/5639/16-ц
Номер провадження 2/570/7/2022
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 листопада 2022 року

Рівненський районний суд Рівненської області в особі:

судді Красовського О.О.

з участю:

секретаря судових засідань Гречки О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Дядьковицької сільської ради Рівненського району Рівненської області, ОСОБА_2 про визнання недійсним рішення органу місцевого самоврядування, державного акту на право власності на земельну ділянку, скасування реєстрації права власності, витребування майна з чужого незаконного володіння, -

в с т а н о в и в :

В обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначає, що на підставі рішення Дядьковицької сільської ради Рівненського району Рівненської області від 14.11.1997 року за №100 «Про передачу земельної ділянки у приватну власність та постійне користування» та технічної документації їй видано державний акт серія РВ 005734, який зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №8264 на земельну ділянку загальною площею 0,149 га, призначення земельної ділянки - для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель. Влітку 2016 року мала намір продати належну їй ділянку, проте дізналася, що вона використовується іншою особою ОСОБА_2 , а згодом дізналася, що і право власності на цю ділянку зареєстроване за ОСОБА_2 . Зважаючи на наведене звернулася до суду з позовом про захист своїх прав.

Відповідач - Дядьковицька сільська рада Рівненського району Рівненської області надіслала клопотання до суду про розгляд справи без їх участі.

Відповідач ОСОБА_2 позов не визнала, пояснила суду, що набула права власності на земельну ділянку у передбачений законом спосіб, вона є законним володільцем і користувачем земельної ділянки, що її право власності захищене законом і підстави для позбавлення її права власності на земельну ділянку вона заперечує.

Ухвалою суду від 21 грудня 2016 року вжито заходи забезпечення позову, а саме: накладено арешт на спірну земельну ділянку та заборонено ОСОБА_2 здійснювати будівництво на вказаній земельній ділянці, вчиняти інші дії по розпорядженню та користуванню земельною ділянкою.

06 квітня 2017 року представник позивачки адвокат Ромашко Л. подала до суду заяву про збільшення позовних вимог, якою зокрема просила: визнати недійсним рішення Дядьковицької сільської ради Рівненського району Рівненської області про надання ОСОБА_2 у приватну власність земельну ділянку та державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯИ №060923 від 06.10.2009 року, виданий на ім`я ОСОБА_2 на земельну ділянку площею 0,1495 га, цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель, кадастровий номер :03:015:0177, що розташована в с. Дядьковичі Рівненського району Рівненської області. Скасувати реєстрацію права власності ОСОБА_2 , адреса реєстрації АДРЕСА_1 на:

-земельну ділянку, що знаходиться за адресою: с. Дядьковичі Рівненського району Рівненської області, кадастровий номер :03:015:0329 площею 0,0747 га, цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель (присадибна ділянка), реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна:246;

-земельну ділянку, що знаходиться за адресою: с. Дядьковичі Рівненського району Рівненської області, кадастровий номер :03:015:0328 площею 0,0748 га, цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель (присадибна ділянка), реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна:246.

06 квітня 2017 року представником позивача до суду подана ухвала про вжиття заходів забезпечення позову. Заява мотивована тим, що відповідачка здійснила поділ спірної земельної ділянки та провела реєстрацію двох земельних ділянок, які виникли в результаті поділу.

Ухвалою суду від 06 квітня 2017 року судом вжиті заходи забезпечення позову стосовно двох земельних ділянок, які виникли в результаті поділу, якими накладено арешт на зазначені земельні ділянки, заборонені ряд дій щодо них як відповідачу, так і іншим особам (органам).

05 вересня 2017 року проведено повторний розподіл справи і ухвалою від 12 вересня 2017 року вона прийнята до провадження суддею Рівненського районного суду Рівненської області Красовським О.О.

За клопотанням представника позивача від 19.02.2018 ухвалою суду від 19 лютого 2018 року призначено проведення експертизи на з`ясування якої поставлені питання:

1. Яка конфігурація, площа та місце розташування земельної ділянки, власником якої є ОСОБА_1 на підставі державного акту на право приватної власності на землю, серії та номер: РВ №005734, виданого 10.04.1998 року, що межує від точки Б до В по суходолу в південно-західному напрямку протяжністю 50,0м із земельною ділянкою кадастровий номер :03:015:012 4?

2. Чи має місце накладення меж земельної ділянки, власником якої є ОСОБА_1 на підставі державного акту на право приватної власності на землю, серії та номер: РВ005734, виданого10.04.1998 року, із земельною ділянкою з кадастровим номером :03:015:0177, право власності на яку було зареєстровано за ОСОБА_2 на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку, серія та номер: ЯИ060923, виданого 26.10.2009 р., яка розділена на дві земельні ділянки з кадастровими номерами :03:015:0329 та :03:015:0328? Якщо так, то в якій площі та конфігурації?

3. Яка ринкова вартість суцільної земельної ділянки, що розділена на земельні ділянки з кадастровими номерами :03:015:0329 та :03:015:0328?

На час проведення експертизи провадження у справі було зупинене.

Після проведення експертизи та отримання висновку експерта, провадження у справі поновлене.

Згідно висновку експерта №181026/3-30 від 07.05.2020 року, земельна ділянка, власником якої є ОСОБА_1 на підставі державного акту на право приватної власності на землю, серії та номер: РВ№005734, виданого 10.04.1998 року, що межує від точки Б до В по суходолу в південно-західному напрямку протяжністю 50,0 м із земельною ділянкою кадастровий номер :03:015:0124 має конфігурацію по периметру за годинниковою стрілкою з північно-східного кута, в метрах:30,0-50,0-30,0-50,0 та має площу 0,149, а також розташована наступною в північно-західному напрямку за земельною ділянкою ОСОБА_3 з кадастровим номером :03:015:0124.

Експерт зробив висновок про те, що має місце накладання меж земельної ділянки, власником якої є ОСОБА_1 на підставі державного акту на право приватної власності на землю, серії та номер: РВ 005734, виданого 10.04.1998 року, із земельною ділянкою з кадастровим номером :03:015:0177, право власності на яку було зареєстровано за ОСОБА_2 на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку, серія та номер: ЯИ 060923, виданого 26.10.2009р., яка розділена на дві земельні ділянки з кадастровими номерами :03:015:0329 та :03:015:0328. Межі накладаються конфігурацією по периметру за годинниковою стрілкою з північно-східного кута, в метрах: 30,0-50,0-30,0-50,0 на площу 0,149 га.

За клопотанням представника позивача у зв`язку із змінами процесуального закону, які набули чинності з 15 грудня 2017 року та з урахуванням предмету спору, обсягу доказів, суд ухвалою від 25 листопада 2020 року постановив перейти до розгляду справи в порядку загального позовного провадження, та провести підготовче засідання у справі.

В ході підготовчого засідання представником відповідача ОСОБА_2 адвокатом Лук`яновою М.Л. подано відзив на позовну заяву, в якому наведені заперечення позовних вимог та прохання відмовити в задоволенні позову.

Представником позивачки адвокатом Ромашко Л.Г. подана заява від 17.02.2021 року, згідно якої, з метою здійснення ефективного способу захисту порушеного права позивача, відновлення права на земельну ділянку, яка безпідставно вибула з її володіння, позивачка вважала за необхідне змінити предмет позову.

Згідно зміненого предмету позову, позовні вимоги викладені в такому змісті:

1.Визнати недійсним рішення Дядьковицької сільської ради Рівненського району про надання ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) у приватну власність земельну ділянку та державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯИ №060923 від 26.10.2099 року, виданий на ім`я ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на земельну ділянку площею 0,1495 га, цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель, кадастровий номер :03:015:0177, що розташована в с. Дядьковичі Рівненського району Рівненської області.

2.Скасувати реєстрацію права власності ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на: .

-земельну ділянку, що знаходиться за адресою: с. Дядьковичі Рівненського

району Рівненської області, кадастровий номер: :03:015:0329, площею 0,0747 га, цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 246;

-земельну ділянку, що знаходиться за адресою: с. Дядьковичі Рівненського

району Рівненської області, кадастровий номер: :03:015:0328, площею 0,0748 га, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 246.

3.Витребувати з чужого незаконного володіння ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь власника ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ):

-земельну ділянку, що знаходиться за адресою: с. Дядьковичі Рівненського району Рівненської області, кадастровий номер: :03:015:0329, площею 0,0747 га, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 246;

-Земельну ділянку, що знаходиться за адресою: с. Дядьковичі Рівненського району Рівненської області, кадастровий номер: :03:015:0328, площею 0,0748 га, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 246.

22.03.2021 представником відповідача ОСОБА_2 адвокатом Лук`яновою М.Л. подані заперечення на заяву про зміну предмета позову.

Згідно поданої представником позивача заяви 15.04.2021 року, визначено, що предметом оскарження є правомірність набуття права власності ОСОБА_2 на земельну ділянку з кадастровим номером :03:015:0177, яка згодом була розділена відповідачем на дві земельні ділянки з кадастровими номерами :03:015:0329 та :03:015:0328.

Мотивуючи тим, що у заяві про зміну предмету позову була допущена технічна помилка, представник позивача вважала за необхідне уточнити позовні вимоги позивача та виклала їх у такому змісті:

1.Визнати недійсним рішення Дядьковицької сільської ради Рівненського району від 16 червня 2009 року №345 про надання ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_1 ) у приватну власність земельну ділянку та державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯИ №060923 від 26.10.2099 року, виданий на ім`я ОСОБА_5 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на земельну ділянку площею 0,1495 га, цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель, кадастровий номер :03:015:0177, що розташована в с. Дядьковичі Рівненського району Рівненської області.

2.Скасувати реєстрацію права власності ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на:

-земельну ділянку, що знаходиться за адресою: с. Дядьковичі Рівненського району Рівненської області, кадастровий номер: :03:015:0329, площею 0,0747 га, цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 246;

-земельну ділянку, що знаходиться за адресою: с. Дядьковичі Рівненського

району Рівненської області, кадастровий номер: :03:015:0328, площею 0,0748 га, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 246.

3.Витребувати з чужого незаконного володіння ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь власника ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ):

- земельну ділянку, що знаходиться за адресою: с. Дядьковичі Рівненського району Рівненської області, кадастровий номер: :03:015:0329, площею 0,0747 га, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 246;

- земельну ділянку, що знаходиться за адресою: с. Дядьковичі Рівненського району Рівненської області, кадастровий номер: :03:015:0328, площею 0,0748 га, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 246.

Ухвалою від 24 травня 2021 року суд закрив підготовче провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Дядьковицької сільської ради Рівненського району Рівненської області, ОСОБА_2 про визнання недійсним рішення Дядьковицької сільської ради Рівненського району Рівненської області № 345 від 16.06.2009 року про надання ОСОБА_2 у приватну власність земельної ділянки, визнання недійсним Державного акту на право власності на земельну ділянку, скасування реєстрації права власності ОСОБА_2 на земельні ділянки та призначив справу до судового розгляду по суті.

Цією ж ухвалою суд постановив повернути представнику позивачки адвокату Ромашко Л.Г. заяву про зміну предмета позову в редакції від 17.02.2021 р. (подану суду 18.02.2021 р.) як таку, що подана з порушеннями приписів ст. 49 ЦПК України, роз`яснивши право на звернення до суду з новим позовом на загальних підставах.

Не погодившись з ухвалою суду в частині повернення заяви про зміну предмета позову, представник позивача оскаржила її в частині повернення заяви про зміну предмету позову до Рівненського апеляційного суду.

Постановою Рівненського апеляційного суду від 28.10.2021 ухвала Рівненського районного суду від 24.05.2021 в оскаржуваній частині залишена без змін.

Представник позивача оскаржила в касаційному порядку вказані ухвалу та постанову.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 травня 2022 року касаційна скарга задоволена частково, ухвала суду першої інстанції від 24 травня 2021 року та постанова суду апеляційної інстанції від 28 жовтня 2021 року скасовані, справа повернена до суду першої інстанції для продовження розгляду у підготовчому провадженні. Висновками Верховного Суду у даній справі встановлено, що закон не забороняє пред`явлення позивачем одночасно позовних вимог немайнового та майнового характеру, які пов`язані між собою, оскільки стосуються виключно одного нерухомого майна (спірної земельної ділянки, яка поділена на дві земельні ділянки). А також те, що у справі, що переглядається, такі позовні вимоги позивача взаємопов`язані, оскільки фактично стосуються захисту, як він вважає, його порушеного права як власника спірної земельної ділянки (яка фактично поділена на дві земельні ділянки) та направлені на повернення цього майна (тобто, фактичним предметом спору являється спірне майно - земельні ділянки, які позивач вважає своєю власністю та бажає повернути).

Верховний Суд висновки суду першої та апеляційної інстанції щодо повернення заяви про зміну предмета позову вважав передчасними та здійсненими з проявами надмірного формалізму.

Ухвалою від 06 липня 2022 року провадження у справі поновлено та продовжено підготовче засідання, на виконання постанови Верховного Суду у даній справі від 18 травня 2022 року.

Судом, ухвалою від 28 вересня 2022 року, прийнято до розгляду остаточно сформовані позовні вимоги визначені у заяві від 06.07.2022 року:

1.Визнати недійсним рішення Дядьковицької сільської ради Рівненського району від 16 червня 2009 року №345 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_6 та державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯИ №060923 від 26.10.2009 року, виданий на ім`я ОСОБА_7 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на земельну ділянку площею 0,1495 га, цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель, кадастровий номер :03:015:0177, що розташована в с. Дядьковичі Рівненського району Рівненської області.

2.Скасувати реєстрацію права власності ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на:

-земельну ділянку, що знаходиться за адресою: с. Дядьковичі Рівненського району Рівненської області, кадастровий номер: :03:015:0329, площею 0,0747 га, цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 246;

-земельну ділянку, що знаходиться за адресою: с. Дядьковичі Рівненського району Рівненської області, кадастровий номер: :03:015:0328, площею 0,0748 га, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 246.

3.Витребувати з чужого незаконного володіння ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь власника ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ):

- земельну ділянку, що знаходиться за адресою: с. Дядьковичі Рівненського району Рівненської області, кадастровий номер: :03:015:0329, площею 0,0747 га, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 246;

- земельну ділянку, що знаходиться за адресою: с. Дядьковичі Рівненського району Рівненської області, кадастровий номер: :03:015:0328, площею 0,0748 га, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 246.

Цією ж ухвалою закрите підготовче засідання та призначено справу до розгляду по суті.

27.10 2022 представником відповідача ОСОБА_2 адвокатом Лук`яновою М.Л. подана заява про застосування позовної давності з доказами направлення іншим учасникам справи.

29.11.202022 представником позивача адвокатом Ромашко Л. Г. подані письмові пояснення.

Представники сторін не заперечували, щоб справа розглядалася без їх участі.

Розглянувши справу, повно та всебічно з`ясувавши всі обставини справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, надавши оцінку всім аргументам учасників справи, суд приходить до висновку про відмову у задоволені позовних вимог, виходячи із наступного.

Рішенням Дядьковицької сільської ради Рівненського району Рівненської області «Про передачу земельних ділянок у приватну власність та постійне користування» від 14.11.1997 року за №100 за результатами розгляду заяву громадянки ОСОБА_1 про необхідність передачі земельної ділянки у приватну власність та постійне користування, вирішено передати безоплатно у приватну власність земельну ділянку площею 0,15 га для будівництва та обслуговування житлового будинку. В пункті 3 рішення зазначено про те, що право власності на землю підтвердити державним актом.

В квітні 1998 року за заявою позивача була розроблена технічна документація зі складання державного акту на право приватної власності на землю де, серед іншого, складено Протокол обстеження і погодження меж земельної ділянки від 02 квітня 1998 року, наданої у приватну власність ОСОБА_1 , тобто земельна ділянка була сформована в натурі. Визначена площа земельної ділянки - 0,149 га.

10 квітня 1998 року позивачці видано державний акт РВ 005734 на право приватної власності на землю, площею 0,149 га. Державний акт зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №8264.

Рішенням Дядьковицької сільської ради Рівненського району Рівненської області від 05.11.1998 року № 41 «На виконання припису Рівненського районного відділу земельних ресурсів» відмінено рішення сесії сільської ради від 14.11.1997 року №100, яким передано позивачці спірну земельну ділянку в приватну власність як таке, що суперечить чинному законодавству щодо передачі земель у приватну власність.

Другим пунктом вказаного рішення земельні ділянки надані у приватну власність іншим громадянам.

Рішенням Дядьковицької сільської ради Рівненського району Рівненської області від 19 березня 2008 року №220 «Про надання дозволу на складання проекту відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель» надано дозвіл ОСОБА_6 на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,15 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель в АДРЕСА_2 , за рахунок земель запасу сільської ради (землі житлової та громадської забудови, рілля). Цим рішенням зобов`язано відведення земель провести у відповідності до вимог ст. 118 Земельного кодексу України, розроблений відведення земельної ділянки представити на розгляд та затвердження сесії сільської ради.

Рішенням Дядьковицької сільської ради Рівненського району Рівненської області від 16 червня 2009 року №345 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_6 » затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,15 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель в АДРЕСА_2 , за рахунок земель запасу сільської ради (землі житлової та громадської забудови, рілля) у власність ОСОБА_6 .

Обставину того, що відповідачці надавалась земельна ділянка з земель запасу сільської ради, доводиться листом за підписом сільського голови Дядьковицької сільської ради Рівненського району Рівненської області за вих №101 від 09.02.2009 року щодо питання вибору місця розташування земельної ділянки орієнтовною площею 0,15 га, що пропонується у власність ОСОБА_6 , викопіюванням з генплану території Дядьковицької сільської ради Рівненського району Рівненської області ( АДРЕСА_2 ), протоколом перенесення в натурі (на місцевість), закріплення та погодження меж земельної ділянки, що відводиться у власність, висновками управління культури і туризму Рівненської обласної державної адміністрації, Державного управління охорони навколишнього природного середовища в Рівненській області, Рівненської районної санітарно-епідеміологічної станції, відділу містобудування, архітектури та житлово-комунального господарства, управління Держкомзему у Рівненському районі Рівненської області.

На підставі вказаного рішення 26 жовтня 2009 року земельній ділянці присвоєно кадастровий номер :03:015:0177 та видано ОСОБА_6 (після зміни прізвища ОСОБА_2 ) державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯИ №060923 від 26.10.2009 року.

23 травня 2016 року відповідачкою ОСОБА_8 було зареєстровано право власності на спірну земельну ділянку (номер запису про право власності 146653395). Підстава державної реєстрації права власності за відповідачкою: державний акт на право власності на земельну ділянку, серія та номер: ЯИ060923, виданий 26.10.2009 року.

06 грудня 2016 року відповідачкою ОСОБА_8 поділено земельну ділянку з кадастровим номером :03:015:0177 на дві земельні ділянки: з кадастровим номером :03:015:0328, площею 0,0748 га, (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 246); з кадастровим номером :03:015:0329, площею 0,0747 га, (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 246).

Висновком судової земельно-технічної експертизи №181026/3-30 від 07.05.2020 року встановлено, має місце накладання меж земельної ділянки, власником якої є ОСОБА_1 на підставі державного акту на право приватної власності на землю, серії та номер: РВ 005734, виданого 10.04.1998 року, із земельною ділянкою з кадастровим номером :03:015:0177, право власності на яку було зареєстровано за ОСОБА_2 на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку, серія та номер: ЯИ 060923, виданого 26.10.2009 року, яка розділена на дві земельні ділянки з кадастровими номерами :03:015:0329 та :03:015:0328.

Відмовляючи в задоволенні позовної вимоги про визнати недійсним рішення Дядьковицької сільської ради Рівненського району Рівненської області від 16 червня 2009 року №345 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність гр. ОСОБА_6 », суд виходить із того, що, відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Суд не може вийти за межі позовних вимог та в порушення принципу диспозитивності самостійно обирати правову підставу та предмет позову, оскільки такі дії є виключною прерогативою позивача (частина 1 статті 43 ЦПК України). Тому, принцип стабільності є визначальним щодо можливості виходу за межі позовних вимог.

Наведене означає, що принцип диспозитивності покладає на суд обов`язок вирішувати лише ті питання, за вирішенням яких позивач звернувся до суду. Суд вирішує лише ті вимоги по суті спору, про вирішення яких клопочуть сторони, і за загальним правилом, не повинен виходити за межі цих вимог. Тобто суд зв`язаний предметом заявлених вимог.

У свою чергу, право особи звернутися до суду з самостійно визначеними позовними вимогами узгоджується з обов`язком суду здійснити розгляд справи в межах таких вимог.

Позивачка обґрунтовує позовні вимоги тим, що для витребування майна оспорювання рішень органів державної влади чи місцевою самоврядування, які вже були реалізовані і вичерпали свою дію, оскарження всього ланцюга договорів та інших правочинів щодо спірного майна, державного акту на право власності не є ефективним способом захисту прав; при цьому позивачка у межах розгляду справи про витребування манна із чужого володіння вправі посилатися, зокрема, на незаконність рішення органу державної влади чи місцевого самоврядування, без заявлення вимоги про визнання його недійсним; таке рішення за умови його невідповідності закону не зумовлює правових наслідків, на які воно спрямоване.

Позивачка посилається на те, що подібні за змістом висновки сформульовані у постановах Великої Палати Верховного Суду: від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16 (пункти 85, 86, 94), від 21 серпня 2019 року у справі № 911/3681/17 (пункти 38, 39), від 1 та 15 жовтня 2019 року у справах №911/2034/16 (пункт 46) та №911/3749/17 (пункти 6.25, 6.26), від 19 листопада 2019 року у справі № 911/3680/17, від 02 лютого 2021 року у справі № 925/642/19 (пункти 42-43, 47, 49).

Суд погоджується з посиланнями позивачки на вказані правові позиції Верховного Суду та застосовує їх.

Саме виходячи із змісту наведеного, позивачка мала право вказати та обґрунтувати в позові на незаконність рішення Дядьковицької сільської ради Рівненського району Рівненської області від 05.11.1998 року №41 «На виконання припису Рівненського районного відділу земельних ресурсів», яким відмінено рішення сесії сільської ради від 14.11.1997 року №100 як таке, що суперечить чинному законодавству щодо передачі земель у приватну власність, однак не зробила цього.

Не наведено у позові і мотивів щодо незаконності будь яких інших рішень Дядьківської сільської ради Рівненського району Рівненської області щодо надання відповідачці ОСОБА_9 дозволу на виготовлення проекту землеустрою з відведення земельної ділянки для передачі у приватну власність відповідачці ОСОБА_10 .

Заявляючи позов до Дядьковицької сільської ради Рівненського району Рівненської області, позивачка не вказала якими діями, рішеннями та коли відповідачкою було спричинене порушення її права, за захистом якого вона звернулася до суду, у чому незаконність (невідповідність нормам закону) таких дій і рішень без їх окремого оскарження та скасування.

Поряд з цим, позивачкою заявлена вимога про визнання недійсним рішення Дядьковицької сільської ради Рівненського району Рівненської області від 16 червня 2009 року №345 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність гр. ОСОБА_6 » як такого, яке є незаконним та порушує її право власності на спірну земельну ділянку.

У чому полягає незаконність оскаржуваного рішення, які підстави його скасування позивачка мотивів не навела; твердження про те, що саме цим рішенням спричинене порушення права власності позивачки, суд не поділяє.

Відповідно до частин першої, другої статті 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Згідно з частиною п`ятою статті 50 Закону України "Про землеустрій" проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок погоджуються та затверджуються в порядку, встановленому Земельним кодексом України.

За приписами статті 12 Земельного кодексу України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить розпорядження землями територіальних громад, передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу.

Згідно із пунктом тридцять четвертим статті 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", питання регулювання земельних відносин вирішуються виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради. Тобто, способом волевиявлення ради, яка здійснює право власності від імені відповідної територіальної громади з регулювання земельних відносин, є прийняття рішення сесією.

Згідно з частинами шостою, сьомою статті 118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим, Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Таким чином, обов`язковим є прийняття відповідним органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування за наслідками розгляду поданого клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою вмотивованого рішення про надання дозволу або відмову у його наданні із наведенням усіх підстав такої відмови. При цьому, чинним законодавством не передбачено право суб`єкта владних повноважень відступати від положень статті 118 Земельного кодексу України.

Відповідно до статті 118 Земельного кодексу України порядок безоплатної передачі земельних ділянок у власність громадянами передбачає реалізацію таких послідовних етапів:

-звернення громадян з клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки;

- надання дозволу відповідним органом виконавчої влади або місцевого самоврядування;

-розробка суб`єктами господарювання за замовленням громадян проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки;

-погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в порядку, передбаченому статтею 186-1 Земельного кодексу України;

-затвердження відповідним органом виконавчої влади або місцевого самоврядування проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Отже, передача (надання) земельної ділянки у власність відповідно до статті 118 Земельного кодексу України є завершальним етапом визначеної процедури безоплатної приватизації земельних ділянок. Разом з цим, отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає позитивного рішення про надання її у власність.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 13 грудня 2016 року в справі № 815/5987/14 та постанові Верховного Суду від 27 лютого 2018 року в справі № 545/808/17.

Згідно з частиною восьмою статті 186-1 Земельного кодексу України у висновку про відмову погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки органами, зазначеними в частинах першій - третій цієї статті, має бути надано вичерпний перелік недоліків проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та розумний строк для усунення таких недоліків (який за письмовим проханням розробника проекту може бути продовжений).

Органами, зазначеними в частинах першій - третій цієї статті, може бути відмовлено у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки лише у разі, якщо не усунено недоліки, на яких було наголошено у попередньому висновку. Не можна відмовити у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з інших причин чи вказати інші недоліки.

З вищенаведених норм Земельного кодексу України вбачається, що єдиною підставою для відмови у затвердженні проекту землеустрою може бути лише те, що проект землеустрою не погоджено в порядку, встановленому ст. 186-1 Земельного кодексу України, а також відсутність обов`язкової державної експертизи у визначених законом випадках та відомостей щодо державної реєстрації сформованої земельної ділянки у Державному земельному кадастрі.

Жодних інших правових підстав для відмови у затвердженні проекту землеустрою після його погодження в порядку статті 186-1 Земельного кодексу України, норми статті 118 Земельного кодексу України не містять. При цьому перевірка на відповідність проекту землеустрою вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів має здійснюватися саме на етапі погодження такого проекту.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 27 жовтня 2020 року у справі № 480/313/19, та застосовується судом на обґрунтування відмови в задоволенні позовної вимоги про визнання недійсним рішення Дядьковицької сільської ради Рівненського району Рівненської області від 16 червня 2009 року №345 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність гр. ОСОБА_6 ».

Відповідачкою подана заява про застосування наслідків пропуску строку звернення до суду (спливу строку позовної давності).

За правилами частини третьої статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Відповідно до частини четвертої статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

За змістом статей 256, 267 ЦК України суд може відмовити в позові через сплив без поважних причин строку звернення до суду лише в тому разі, коли позов є обґрунтованим.

Оскільки суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позовної вимоги про визнання недійсним рішення Дядьковицької сільської ради Рівненського району Рівненської області від 16 червня 2009 року №345, то підстави для застосування спливу строку позовної давності відсутні.

Щодо вимог про визнання недійсним державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯИ №060923 від 26.10.2009 року, виданого на ім`я ОСОБА_11 на земельну ділянку площею 0,1495 га, кадастровий номер :03:015:0177, що розташована в с. Дядьковичі Рівненського району Рівненської області, суд зазначає таке.

Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа мас право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Серед способів захисту речових прав Цивільний кодекс України виокремлює, зокрема, витребування майна із чужого незаконного володіння (стаття 387), усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном (стаття 391), визнання права власності (стаття 392), відшкодування матеріальної і моральної шкоди (статті 1166, 1167, 1173).

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від виду та змісту правовідносин, які виникли між сторонами, від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, шо відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (подібні висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 5 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (пункт 57), від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16 (пункт 40), від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц, від 11 вересня 2019 року у справі № 487/10132/14-ц (пункт 89), від 16 червня 2020 року у справі № 145/2047/16-ц (пункт 7.23)) і суд застосовує їх.

Розглядаючи справу, суд має з`ясувати: 1) з яких саме правовідносин сторін виник спір; 2) чи передбачений обраний позивачем спосіб захисту законом або договором; 3) чи передбачений законом або договором ефективний спосіб захисту порушеного права позивача; 4) чи є спосіб захисту, обраний позивачем, ефективним для захисту його порушеного права у спірних правовідносинах. Якщо суд дійде висновку, що обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором та/або є неефективним для захисту порушеного права позивача, у цих правовідносинах позовні вимоги останнього не підлягають задоволенню. Подібний висновок викладений у пунктах 6.6., 6.7 постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 січня 2021 року у справі № 916/1415/19 і суд застосовує його.

Як наведено вище і на чому наполягала позивачка, у тому числі в своїх письмових поясненнях, для витребування майна оспорювання рішень органів державної влади чи місцевою самоврядування, які вже були реалізовані і вичерпали свою дію, оскарження всього ланцюга договорів та інших правочинів щодо спірного майна, державного акту на право власності не є ефективним способом захисту прав; при цьому позивач у межах розгляду справи про витребування манна із чужого володіння вправі посилатися, зокрема, на незаконність рішення органу державної влади чи місцевого самоврядування, без заявлення вимоги про визнання його недійсним; таке рішення за умови його невідповідності закону не зумовлює правових наслідків, на які воно спрямоване.

Суд констатує, що у чому державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯИ №060923 від 26.10.2009 року, виданий на ім`я ОСОБА_5 на земельну ділянку площею 0,1495 га що розташована в с. Дядьковичі Рівненського району Рівненської області, не відповідає вимогам закону, що слугувало б підставою визнання його недійсним, позивачка суду не навела, обґрунтування такого твердження дослідженими судом доказами не доведено. Судом встановлено, що відповідачка в установленому законом порядку набула прав власності на спірну земельну ділянку, виконавши усі вимоги щодо такого набуття, та отримала державний акт на право власності на спірну земельну ділянку, що доведено наявними у справі доказами.

Порушенням вважається такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке; порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.

У чому саме полягали протиправні дії відповідачки ОСОБА_12 щодщо права позивачки та в чому, власне, полягає протиправність впливу ОСОБА_12 щодо прав позивачки, що стало б підставою скасування набутого відповідачкою права власності на спірну земельну ділянку, позивачкою не наведено.

У чому полягали протиправні дії відповідача Дядьковицької сільської ради Рівненського району Рівненської області щодо прав позивачки, позивачка також не навела.

Суд погоджується з тим, що окремого скасування усієї послідовності дій, які виникли внаслідок порушення права позивачки, не вимагається, однак встановлення: ким саме, якою дією або рішенням було порушене право, за захистом якого позивачка звернулася до суду, та обов`язок доведення протиправності такого впливу на свої права процесуальним законом покладено на позивачку.

Суд приходить до переконання, що оскаржуючи наслідки порушення своїх прав та не доводячи самого порушення, позивачкою неправильно обрано спосіб захисту, що є підставою для відмови в задоволенні вимоги про визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯИ №060923.

Вимога про визнання недійсним державного акту про право власності на землю не виключає застосування до неї позовної давності. До такого висновку дійшов Касаційний цивільний суд у постанові від 20.07.2022 у справі №683/2422/19, зазначивши, зокрема:

«Заявляти вимогу про визнання недійсним державного акту про право власності на землю може будь-яка особа, цивільні права чи інтереси якої порушені видачею державного акту про право власності на землю. Тобто, оспорювання акту відбувається тільки за ініціативою заінтересованої особи шляхом пред`явлення вимоги про визнання його недійсним (позов про оспорювання акту).

У цивільному законодавстві закріплено об`єктивні межі застосування позовної давності. Вони встановлюються:

- прямо (ст.268 ЦК). Серед переліку вимог, на які позовна давність не поширюється, відсутня вимога про визнання недійсним державного акту про право власності на землю;

- опосередковано (із врахуванням сутності заявленої вимоги). Зокрема, у п.96 постанови Великої палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі №653/1096/16-ц зроблено висновок про незастосування позовної давності до негаторного позову.

Вимога про визнання недійсним державного акту про право власності на землю є «вимогою» у розумінні стст.256, 268 ЦК України. З урахуванням того, що оспорювання акту відбувається за волею відповідної особи, законодавець не передбачив конструкцію нікчемності акту, то на таку вимогу має поширюватися позовна давність.

По своїй суті вимога про визнання недійсним державного акту про право власності на землю не може бути кваліфікована як негаторний позов.

За правилами частини третьої статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Відповідно до частини четвертої статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

За змістом статей 256, 267 ЦК України суд може відмовити в позові через сплив без поважних причин строку звернення до суду лише в тому разі, коли позов є обґрунтованим».

З огляду на висновки суду про відсутність підстав для задоволення позовної вимоги про визнання державного акту на право власності на спірну земельну ділянку недійсним, суд не застосовує наслідків спливу строку позовної давності до даної вимоги за заявою сторони, поданою до ухвалення судом рішення у справі.

Щодо вимоги про скасування реєстрації права власності на дві земельні ділянки, які сформовані шляхом поділу спірної земельної ділянки, суд виходить з того, що відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, регулюються Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Згідно з п. 1 ч.1 ст.2 цього Закону , державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Статтею 5 встановлено, що речові права та їх обтяження на земельні ділянки реєструються в Державному реєстрі прав.

У даному випадку вимоги про скасування державної реєстрації права власності на дві земельні ділянки пов`язані з ухваленням рішення по суті спору щодо витребування майна з чужого незаконного володіння чи визнання недійсним державного акту на право приватної власності на землю, виданого на ім`я ОСОБА_2 щодо спірної земельної ділянки. Тому рішення суду щодо вказаної позовної вимоги буде прийматися за результатами розгляду вказаних двох позовних вимог.

Щодо позовної вимоги про витребування з чужого незаконного володіння ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 :

- земельної ділянки, що знаходиться за адресою: с. Дядьковичі Рівненського району Рівненської області, кадастровий номер: :03:015:0329, площею 0,0747 га, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 246;

- земельної ділянки, що знаходиться за адресою: с. Дядьковичі Рівненського району Рівненської області, кадастровий номер: :03:015:0328, площею 0,0748 га, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 246 суд зазначає наступне.

Віндикація застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема якщо між власником і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору. У цьому разі майно може бути витребуване від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема, від добросовісного набувача з підстав, передбачених частиною першою статті 388 ЦК України (висновок Верховного Суду України, сформульований у постанові від 17 лютого 2016 року (провадження № 6-2407цс15)).

Відповідно до положень статті 387 ЦК України саме власник має право витребувати майно з чужого незаконного володіння.

Підставою віндикаційного позову (витребування власником майна з чужого незаконного володіння) є обставини, які підтверджують правомірність вимог позивача про повернення йому майна з чужого незаконного володіння (це факти, що підтверджують право власності на витребуване майно, вибуття його з володіння позивача, перебування його в натурі у відповідача та ін.). З позицій процесуального права ці та інші обставини становлять предмет доказування.

Право власника згідно із частиною першою статті 388 ЦК України на витребування майна від добросовісного набувача пов`язане з тим, у який спосіб майно вибуло з його володіння. Коло підстав, коли за власником зберігається право на витребування майна від добросовісного набувача, є вичерпним. Й однією з таких підстав є вибуття майна з володіння власника або особи, якій він передав майно, не з їхньої волі іншим шляхом (пункт 3 частини першої згаданої статті).

Статтями 328, 329 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

За обставинами справи на спірну земельну ділянку є правовстановлюючі документи, що підтверджують право власності позивачки та відповідачки ОСОБА_13 .

Правомірність набуття права власності на спірну земельну ділянку відповідачкою ОСОБА_8 у даній справі не є предметом оскарження. Неправомірність дій чи рішень Дядьковицької сільської ради Рівненського району Рівненської області щодо скасування рішення про передачу спірної земельної ділянки позивачці та розпорядження нею, як вільною земельною ділянкою із земель запасу Дядьковицької сільської ради Рівненського району Рівненської області також не є предметом оскарження.

Суд, як зазначав вище, розглядає справу в межах заявлених позивачем вимог (стаття 13 ЦПК України) та надає правову оцінку обставинам справи, доведеним доказами, поданими сторонами з дотриманням принципу змагальності, викладеному у статті 12 ЦПК та обов`язку доказування, встановленому статтею 81 ЦПК.

Відповідно до статей 386, 387 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Отже, позивачкою не доведено, та в ході судового розгляду справи судом не здобуто доказів того, що ОСОБА_2 незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа спірною земельною ділянкою ОСОБА_14 .

Правомірність набуття відповідачкою ОСОБА_8 прав на спірну ділянку не оспорена та неправомірною не визнана. В той же час, на переконання суду, неправомірність володіння/заволодіння відповідачкою майном позивачки підлягає доказуванню.

За наведених обставин суд вважає недоведеним позивачкою факт «чужого незаконного заволодіння» її майном, як об`єктивної обставини заявленої позовної вимоги.

Право власника згідно із частиною першою статті 388 ЦК України на витребування майна від добросовісного набувача пов`язане з тим, у який спосіб майно вибуло з його володіння. Коло підстав, коли за власником зберігається право на витребування майна від добросовісного набувача, є вичерпним. Й однією з таких підстав є вибуття майна з володіння власника або особи, якій він передав майно, не з їхньої волі іншим шляхом (пункт 3 частини першої згаданої статті).

Отже, з урахуванням викладених вище норм процесуального та матеріального права однією з обов`язкових умов для задоволення віндикаційного позову є встановлення під час розгляду спорів про витребування майна, зокрема й тієї обставини, чи перебувало спірне майно у володінні позивача, який указує на порушення своїх прав як власника, на підставах, визначених законодавством, та який на момент подання позову не є власником цього майна, однак вважає себе таким. Така правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 травня 2019 року у справі № 522/7636/14-ц, яку застосовує суд при оцінці спірних правовідносин.

Оскільки скасування реєстрації права власності на земельну ділянку має похідний характер від позовної вимоги про визнання недійсним державного акту на право приватної власності на землю, виданого на ім`я ОСОБА_2 щодо спірної земельної ділянки та позовної вимоги про витребування майна (двох земельних ділянок) з чужого незаконного володіння, за наведених обставин відсутні підстави для задоволення позовної вимоги про скасування реєстрації права власності ОСОБА_2 на:

-земельну ділянку, що знаходиться за адресою: с. Дядьковичі Рівненського району Рівненської області, кадастровий номер: :03:015:0329, площею 0,0747 га, цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 246;

-земельну ділянку, що знаходиться за адресою: с. Дядьковичі Рівненського району Рівненської області, кадастровий номер: :03:015:0328, площею 0,0748 га, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 246, у зв`язку з чим, суд відмовляє в її задоволені.

Розподіл судових витрат між сторонами відбувається за правилами статті 141 ЦПК України. Відповідно до вимог ч.1, 2 ст.141ЦПК України судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на позивача в зв`язку з відмовою в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 12, 89, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Дядьковицької сільської ради Рівненського району Рівненської області, ОСОБА_2 про:

- визнання недійсним рішення Дядьковицької сільської ради Рівненського району Рівненської області від 16 червня 2009 року №345 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність гр. ОСОБА_6 »

- державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯИ №060923 від 26.10.2009 року, виданого на ім`я ОСОБА_7 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на земельну ділянку площею 0,1495 га, цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель, кадастровий номер :03:015:0177, що розташована в с. Дядьковичі Рівненського району Рівненської області;

- скасування реєстрації права власності ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на:

земельну ділянку, що знаходиться за адресою: с. Дядьковичі Рівненського району Рівненської області, кадастровий номер: :03:015:0329, площею 0,0747 га, цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 246;

земельну ділянку, що знаходиться за адресою: с. Дядьковичі Рівненського району Рівненської області, кадастровий номер: :03:015:0328, площею 0,0748 га, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 246;

- витребування з чужого незаконного володіння ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь власника ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ):

земельної ділянки, що знаходиться за адресою: с. Дядьковичі Рівненського району Рівненської області, кадастровий номер: :03:015:0329, площею 0,0747 га, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 246;

земельної ділянки, що знаходиться за адресою: с. Дядьковичі Рівненського району Рівненської області, кадастровий номер: :03:015:0328, площею 0,0748 га, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 246,

- відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Рівненського апеляційного суду протягом 30 днів з дня проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Позивачка: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 ).

Відповідач: Дядьковицька сільська рада Рівненського району Рівненської області (вул. Млинівська, буд. 33, с. Дядьковичі Рівненського району Рівненської області).

Відповідачка: ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 ).

Суддя Красовський О.О.

Повне рішення суду складено 09 грудня 2022 року.