ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 548/467/20 Номер провадження 22-ц/814/1587/22Головуючий у 1-й інстанції Коновод О. В. Доповідач ап. інст. Панченко О. О.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2022 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді Панченка О.О.,

суддів Одринської Т.В., Абрамова П.С.,

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хорольського районного суду Полтавської області від 12 жовтня 2020 року, ухваленого у складі головуючого судді Коновод О.В., повний текст судового рішення виготовлено 12 жовтня 2020 року, у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про збільшення розміру аліментів,-

ВСТАНОВИВ:

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Зміст позовних вимог

17 березня 2020 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про збільшення розміру аліментів.

Позов мотивовано тим, що 16 серпня 2014 року позивач уклала шлюб із ОСОБА_1 , та згодом ІНФОРМАЦІЯ_1 в них народилася донька ОСОБА_3 .

02 червня 2016 року рішенням Хорольського районного суду Полтавської області шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було розірвано, стягнуто з ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітньої дитини в розмірі 2000 грн. щомісячно.

Розмір аліментів не задовольняє потреби дитини , а тому виникла необхідність збільшення розміру раніше присуджених аліментів та стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання дитини у розмірі 4000 грн. щомісячно , але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Позивачці відомо , що відповідач має матеріальну можливість сплачувати більшу суму аліментів на утримання малолітньої дитини, адже сплатив заборгованість з аліментів яка становила більше 100 тисяч гривень одним платежем , що підтверджується довідкою розрахунком та відповіддю державної виконавчої служби.

Позиція інших учасників справи

17 червня 2020 року від представника відповідача надійшов відзив в якому останній просив позов залишити без задоволення.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Хорольського районного суду Полтавської області від 12 жовтня 2020 року позов ОСОБА_2 задоволено в повному обсязі.

Збільшено розмір аліментів, визначених рішенням Хорольського районного суду Полтавської області від 02.06.2016 року, та стягнуто із ОСОБА_1 , аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання малолітньої дочки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , 4000 (чотири тисячі ) гривень, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Рішення мотивовано тим, що аналіз норм законодавства, яке регулює спірні правовідносини, дає підстави для висновку про те, що обов`язок батьків утримувати свою дитину до її повноліття та забезпечувати в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умови життя, необхідні для розвитку дитини, має бути виконаний батьками з урахуванням принципу якнайкращого забезпечення інтересів дитини.

Крім того, після ухвалення попереднього судового рішення змінився визначений положеннями СК України мінімальний гарантований розмір аліментів, відтак попередньо визначений судом розмір аліментів цим вимогам вочевидь не відповідає, а тому з вказаних підстав аліменти підлягають збільшенню.

Короткий зміст вимог та доводів апеляційної скарги

Не погодившись з таким рішенням його в апеляційному порядку оскаржив відповідач.

Свою незгоду з вказаним рішенням обґрунтовував тим, що під час ухвалення даного рішення судом порушені норми матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають обставинам справи та доказам ,що знаходяться в матеріалах справи.

Зауважував , що про судове засідання призначене на 12.10.2020 року йому не було відомо заздалегідь, у зв`язку з чим він подав клопотання про відкладення судового засідання , яке не було взято до уваги судом.

Вважає, що позивачем ніяким чином належними та допустимими доказами не доведено факту зміни матеріального положення відповідача.

На підставі викладеного, просив суд апеляційної інстанції скасувати рішення Хорольського районного суду Полтавської області від 12 жовтня 2020 року , постановити нове рішення , яким у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Позиція інших учасників справи

20 жовтня 2021 року представником позивача було подано письмові пояснення щодо поданої відповідачем апеляційної скарги, в яких він просив відмовити у відкритті апеляційного провадження за даною скаргою.

13 червня 2022 року від представника позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу , в якому останній просив апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення а рішення районного суду без змін.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Відповідно до ч. 5,ст..252 ЦПК України Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Відповідно до частини 1 статті 367 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, приходить до наступного висновку.

Встановлені обставини справи

16 серпня 2014 року ОСОБА_2 уклала шлюб з ОСОБА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 в ОСОБА_2 та ОСОБА_1 народилася донька ОСОБА_3 .

Рішенням Хорольського районного суду Полтавської області від 02 червня 2016 року шлюб був розірваний, з відповідача на користь позивача стягнуто 2000 грн. аліментів на утримання малолітньої дитини (щомісячно).

03 жовтня 2017 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 було укладено шлюб(а.с.58)

ІНФОРМАЦІЯ_3 у ОСОБА_1 та ОСОБА_5 народився син ОСОБА_6 (а.с.59)

23 липня 2020 року до Хорольського районного суду Полтавської області надійшла відповідь на запит, згідно якої Державна податкова служба надала інформацію щодо загальної суми доходу від здійснення підприємницької діяльності ФО-П ОСОБА_1 ,яка складала 920000,00 грн за 2018 рік, та 980000,00 за 2019 рік(а.с.70)

12 жовтня 2020 року Хорольським районним судом Полтавської області винесено рішення , яким позов ОСОБА_2 задоволено в повному обсязі.

16 листопада 2020 року представнику позивача, ОСОБА_7 згідно до його запиту було направлено виконавчий лист по справі №548/467/20(а.с.93)

Зважаючи на ці обставини 21 серпня 2021 року відповідач звернувся до суду з апеляційною скаргою.

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 29 жовтня 2021 року ОСОБА_8 відмовлено у відкритті провадження по справі.

Не погодившись з даним рішенням 21 грудня 2021 року ОСОБА_1 подав касаційну скаргу.

У відзиві на касаційну скаргу від 12 січня 2022 року представник позивача просив залишити її без задоволення.

Постановою Верховного суду від 04 травня 2022 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено , ухвалу Полтавського апеляційного суду від 29 жовтня 2021 року скасовано, справу передано до апеляційного суду для вирішення питання про відкриття провадження.

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 27 травня 2022 року відкрито провадження у справі.

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 15 червня 2022 року справу призначено до розгляду в приміщенні апеляційного суду без проведення судового засідання в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами на 19 липня 2022 року.

Застосування норм права, що регулюють спірні правовідносини

Згідно зі статтею 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, встановлено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно до частини 6 статті 7 СК України жінка та чоловік мають рівні права і обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї.

Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з положеннями статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Згідно ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Отже, збільшення розміру аліментів можливе при настанні певних умов.

Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до статті 76, частини першої статті 77 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Доводи апеляційної скарги про порушення судом першої інстанції під час розгляду даної справи вимог ЦПК України не заслуговують на увагу , адже в матеріалах справи міститься телефонограма (а.с.74) з якої вбачається що представника відповідача ОСОБА_9 07 жовтня 2020 року було повідомлено про розгляд справи призначений на 11:00 годину 12 жовтня 2020 року, окрім того, в матеріалах справи(а.с.86) міститься заява представника відповідача про відкладення розгляду справи з чого вбачається , що сторона була повідомлена про розгляд справи , дату та час розгляду справи.

Тож судом було дотримано принцип рівності сторін.

Щодо неправильного застосування судом норм матеріального права , слід зазначити, що відповідач посилається на ст..192 СК України у якій вказано, що можливість зміни розміру аліментів може здійснюватись за позовом одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення здоров`я одержувача аліментів та в інших випадках, передбачених Сімейним кодексом України.. Відтак судом першої інстанції правильно встановлено, що після ухвалення попереднього рішення суду про стягнення аліментів змінився визначений положеннями СК України мінімальний гарантований розмір аліментів, тож попередньо визначений судом розмір аліментів цим вимогам вочевидь не відповідає, а тому з вказаних підстав аліменти підлягають збільшенню.

На підтвердження реальної можливості відповідачем сплачувати заявлену позивачем суму у розмірі 4000 грн. аліментів на утримання малолітньої дитини щомісячно в матеріалах справи наявна відповідь на запит суду про загальні суми доходу від здійснення підприємницької діяльності ФО-П ОСОБА_1 ,яка склала 920000,00 грн. за 2018 рік, та 980000,00 грн. за 2019 рік(а.с.70). На підтвердження втрати роботи, на що посилається відповідач як на підставу неможливості виплачувати вказану суму аліментів, жодних доказів суду надано не було.

Отже, судом першої інстанції були правильно встановлені обставини, що із врахуванням діючих норм чинного законодавства,доведено підстави вважати доцільним зміну розміру аліментів шляхом стягнення з відповідача на утримання малолітньої дитини аліментів у розмірі 4000 грн. щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Разом з тим, статтею7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» передбачено, що прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2020 року - 1779 гривень, з 1 липня - 1859 гривень, з 1 грудня - 1921 гривня. Для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2020 року - 2218 гривень, з 1 липня - 2318 гривень, з 1 грудня - 2395 гривень.

У свою чергу, ОСОБА_1 не позбавлений у майбутньому права звернення до суду з приводу зменшення розміру аліментів у разі зміни його матеріального або сімейного стану, тощо.

Отже, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, до яких суд дійшов шляхом повного та всебічного з`ясування обставин справи. Рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду колегія суддів не вбачає. Суд не допустив порушень матеріального або процесуального закону, які могли б бути підставою для скасування рішення суду.

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Відповідно до ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

З огляду на викладене та керуючись ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, так як рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права.

З підстав вищевказаного, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу - без задоволення, а рішення суду - без змін, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Щодо судових витрат

За приписами частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки в задоволенні апеляційної скарги необхідно відмовити, судові витрати апелянта, пов`язані з розглядом справи в суді апеляційної інстанції, компенсації не підлягають.

Керуючись ст. ст. 367 ч.1, 2, 368 ч.1, 374 ч.1 п.1, 375 ч.1, 381 - 384 ЦПК України,суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Хорольського районного суду Полтавської області від 12 жовтня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на неї подається безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст постанови складено 19 липня 2022 року.

Головуючий О.О. Панченко

Судді Т.В.Одринська

П.С.Абрамов