КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа № 172/194/21 Головуючий у суді І інстанції: Рибак М.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2022 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

Головуючого судді: Сушко Л.П.,

суддів: Олійника В.І., Сліпченка О.І.,

секретар судового засідання: Гайдаєнко В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Київського апеляційного суду у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" на додаткове рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 17 серпня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», третя особа: приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Тарас Володимирович, приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської обл. Лисенко Юрій Олександрович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» безпідставно набутих коштів у сумі 4 342,97 грн.

Заява обґрунтована тим, що позивачем під час розгляду справи було подано заяву про уточнення позовних вимог, та просив визнати виконавчий напис № 6803 від 26.12.2020 року таким, що не підлягає виконанню та стягнути грошові кошти у сумі 4 342,97 грн. за виконавчим написом. Рішенням суду не було вирішено вимогу про стягнення грошових коштів.

Додатковим рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 17 серпня 2022 року заяву ОСОБА_1 задоволено повністю.

Стягнуто з ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» на користь ОСОБА_1 безпідставно набуті кошти в розмірі 4 342,97 грн.

Стягнуто з ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» на користь Державного бюджету України судовий збір в сумі 908,00 грн.

Не погодившись із вказаним судовим рішенням, представник ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" - Ревунов Р.О. подав апеляційну скаргу.

Доводи апеляційної скарги обгрунтовував тим, що суд першої інстанції не надав відповідачу можливості скористатися своїм процесуальним правом та подати відзив на заяву про ухвалення додаткового рішення, оскільки на адресу відповідача заява про ухвалення додаткового рішення надійшла 15 серпня 2022 року, а додаткове рішення по справі ухвалене судом 18 серпня 2022 року.

Також доводи апеляційної скарги обгрунтовував тим, що суд першої інстанції необгрунтовано та помилково дійшов хибних висновків про стягнення коштів у сумі 4342,97 грн, оскільки відповідачем 23 червня 2021 року було подано додаткові письмові пояснення на уточнення позовних вимог та оборотно-сальдову відомість по рахунку 3521 за 07.05.2020 року -18.06.2021 року, яка підтверджує надходження грошових коштів від позивача на розрахунковий рахунок ТОВ "ФК "ЄАПБ", а саме з позивача було відраховано в рахунок погашення кредитної заборгованості за кредитним договором № 004-03555-201112 від 20.11.2012 року кошти у сумі 1242,14 грн.

Крім того, звернув увагу суду на те, що відповідно до листа приватного виконавця Лисенка Ю.О. № 01-29/23091 від 29.08.2022 року, на депозитний рахунок приватного виконавця 26.02.2021 року надійшли грошові кошти стягнуті із заробітної плати боржника в сумі 1666,35 грн. які були розподілені відповідно до вимог ст.ст. 45-47 ЗУ "Про виконавче провадження".

Також обгрунтовуючи доводи апеляційної скарги вказав на те, що судом першої інстанції не законно стягнуто з відповідача на користь Державного бюджету України судовий збір в сумі 908 грн, оскільки відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 3 ЗУ "Про судовий збір" за подання заяви про ухвалення додаткового рішення судовий збір не сплачується.

Відзив у встановлений апеляційним судом строк не надходив.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Вирішуючи спір в частині стягнення безпідставно отриманих коштів та задовольняючи заяву про ухвалення додаткового рішення, суд першої інстанції виходив з того, що виконавчий напис нотаріуса був вчинений без правових на те підстав, отже набуття коштів відповідачем на підставі такого виконавчого напису, є абсолютно безпідставним як на час набуття, так і на момент розгляду справи, а тому вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача безпідставно набуті кошти в розмірі 4342,97 грн.

Однак, такі висновки суду не відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до ч.ч.1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Встановлено, що у березні 2021 року позивач звернувся до суду з позовом у якому просив визнати виконавчий напис № 6803 від 26.12.2020 року таким, що не підлягає виконанню.

04.06.2021 року від позивача надійшла уточнена позовна заява, в якій позивач просив визнати виконавчий напис № 6803 від 26.12.2020 року таким, що не підлягає виконанню та стягнути грошові кошти у сумі 4342,97 грн, що були стягнуті з позивача за виконавчим написом.

З заробітної плати позивача було стягнуто кошти в розмірі 4342,97 грн.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 30.07.2021 року задоволено позов ОСОБА_1 до ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», третя особа: приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Тарас Володимирович, приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської обл. Лисенко Юрій Олександрович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Визнано виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личуком Тарасом Володимировичем, реєстровий номер 6803 від 26.12.2020 року про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 , таким, що не підлягає виконанню. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 1362,00 грн.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Зі змісту статті 1212 ЦК України вбачається, що особа, яка внаслідок правомірних або неправомірних дій або подій безпідставно збагатилася в результаті невигідних наслідків для іншої особи, зобов`язана повернути безпідставно набуте майно цій особі.

Будь-яке збагачення визнається безпідставним, якщо особа, що збагатилася, не мала права

на збагачення за рахунок потерпілого, або в разі, коли потерпілий не погоджувався на настання не вигідних для себе наслідків. Не має права на збагачення особа, що отримала його за недійсним актом, судовим рішенням або недіючою нормою права. Збагачення є безпідставним, і якщо потерпілий сам надав його для мети, що не була досягнута, або з очікуванням, яке не справдилося.

Частинами 2, 3 ст. 1212 ЦУ України встановлено, що положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: повернення виконаного за недійсним правочином; витребування майна власником із чужого незаконного володіння; повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Для виникнення зобов`язань із повернення безпідставного набутого майна необхідно, щоб майно було набуте або збережене безпідставно. Безпідставним є набуття або збереження, що не ґрунтується на законі, іншому правовому акті або правочині.

Набуття (збереження) майна визнається безпідставним, якщо його правова підстава відпала згодом. Відпадіння правової підстави полягає у зникнення обставин, на яких засновувалась юридична обґрунтованість набуття (збереження) майна.

Одним із випадків відпадіння підстави набуття (збереження) може бути скасування вищою інстанцією рішення суду, що набуло чинності, або визнання судом таким, що не підлягає виконанню, виконавчого напису нотаріуса, на підставі якого було здійснено стягнення майна (коштів).

Верховний Суд у постанові від 08 вересня 2021 року у справі № 201/6498/20 (провадження № 61-88св21) зазначив, що особа, яка внаслідок правомірних або неправомірних дій або подій безпідставно набула майно в результаті невигідних наслідків для іншої особи, зобов`язана повернути таке майно цій особі на підставі статті 1212 ЦК України. Будь-яке набуття (збереження) майна визнається безпідставним, якщо особа, що збагатилася, не мала права на отримання майна за рахунок потерпілого, або у разі, коли потерпілий не погоджувався на настання не вигідних для себе наслідків. Не має права на збагачення особа, що отримала його за недійсним актом, судовим рішенням або недіючою нормою права. Збагачення є безпідставним, якщо потерпілий сам надав його для мети, що не була досягнена, або з очікуванням, яке не справдилося.

Судовий акт про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, який набрав законної сили і за яким відбулося повне або часткове виконання є правовою підставою для виникнення зобов`язання з повернення майна, що набуто без достатньої правової підстави, оскільки з моменту ухвалення такого судового акту правова підстава вважається такою, що відпала. Відповідно до статті 1212 ЦК України у такому разі набувач такого майна з моменту набрання судовим актом законної сили, зобов`язаний повернути потерпілому все отримане майно.

Аналогічні правові висновки викладено у постановах Верховного Суду від 06 березня 2019 року у справі № 910/1531/18 та від 28 січня 2020 року у справі № 910/16664/18.

Як вбачається, з довідки АТ «Ідея Банк» № 392 від 27.04.2021 року, на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження від 12.02.2021 року № 64452611, згідно виконавчого напису № 6803 від 26.12.2020 року, з заробітної плати ОСОБА_1 у лютому 2021 року було утримано 1 666,35 грн. та у березні 2021 року - 2 676,62 грн.

Суд апеляційної інстанції погоджується з доводами апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції помилково стягнув з відповідача кошти у сумі 4342,97 грн, оскільки матеріали справи містять оборотно-сальдова відомість по рахунку 3521 за період з 07.05.2020 року -18.06.2021 року, яка підтверджує надходження грошових коштів від позивача на розрахунковий рахунок ТОВ "ФК "ЄАПБ", а саме те, що з позивача було відраховано в рахунок погашення кредитної заборгованості за кредитним договором № 004-03555-201112 від 20.11.2012 року кошти у сумі 1242,14 грн.

Разом з тим, відповідно до листа приватного виконавця Лисенка Ю.О. № 01-29/23091 від 29.08.2022 року, який міститься в матеріалах справи, на депозитний рахунок приватного виконавця 26.02.2021 року надійшли грошові кошти стягнуті із заробітної плати боржника у сумі 1666,35 грн, які були розподілені відповідно до вимог ст.ст. 45-47 ЗУ "Про виконавче провадження".

Також, на депозитний рахунок приватного виконавця надійшли кошти стягнуті із заробітної плати боржника в сумі 2676,62 грн, які 18.08.2022 року були повернуті боржнику - ОСОБА_1 на реквізити зазначені у його заяві від 17.08.2022 року.

Отже, суд апеляційної інстанції вважає, що з урахуванням наявності між сторонами договірних відносин, суд першої інстанції неправомірно застосував положення ст. 1212 ЦК України. Крім того, частина коштів була зарахована на рахунок приватного виконавця, який не є відповідачем у справі.

З урахуванням викладеного суд апеляційної інстанції, вважає, що позовна вимога про стягнення безпідставно отриманих коштів не грунтується на вимогах закону та не підлягає до задоволення.

Також колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції безпідставно стягнув з відповідача на користь Державного бюджету України судовий збір у сумі 908 грн, оскільки за подання заяви про ухвалення додаткового рішення судовий збір не справляється.

Згідно п.22 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», визначено, що у разі оскарження рішення суду лише в частині відшкодування чи розподілу судових витрат, що не пов`язані з позовними вимогами і не стосується суті спору, сторона не повинна оплачувати за таку скаргу збір.

Відповідно до частини першої статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу, висновки суду не відповідають обставинам справи, додаткове рішення суду першої інстанції ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального, і порушенням норм процесуального права, і підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог про стягнення безпідставно отриманих коштів у відповідності до ст. 376 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.374, 376 ЦПК України, Київський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" задовольнити.

Додаткове рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 17 серпня 2022 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково.

Відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» про стягнення безпідставно набутих коштів.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" понесені судові витраті зі сплати судового збору у розмірі 1362,00 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків зазначених в частині 3 статті 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено «29» грудня 2022 року.

Головуючий суддя Л. П. Сушко

Судді О.І. Сліпченко

В.І. Олійник