РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2022 року

Рівненський міський суд Рівненської області в особі головуючої судді - Панас О.В.

при секретарі судового засідання - Алексейчук Ю.М. з участю: представника позивача - адвоката Якобчука П.О.

відповідача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рівне у спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про повернення незаконно отриманих коштів, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_2 звернувся до Рівненського міського суду з позовом до ОСОБА_1 про повернення незаконно отриманих грошових коштів, в якому просить стягнути з ОСОБА_1 безпідставно набуті грошові кошти в сумі 61605,75 грн., (шістдесят одна тисяча шістсот п`ять гривня 75 коп.) та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 5000 грн., (п`ять тисяч гривень, 00 коп.), які просив стягнути з відповідачки за рішенням суду. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що, в період з 2018 року по червень 2021 року ОСОБА_1 скориставшись безпорадністю та хворобливим станом ОСОБА_2 без відома та згоди останнього заволоділа пенсійною картою та привласнила заощадження які перебували на цій картці у вигляді пенсійних надходжень за виказаний період переказала на свої потреби кошти в сумі 61605,75 грн. (шістдесят одна тисяча шістсот п`ять гривня 75 коп.). Представник позивача адвокат Якобчук П.О. позовні вимоги в судовому засіданні підтримав повністю та просив позов задовільнити. Відповідач ОСОБА_1 позовні вимоги ОСОБА_2 визнала в повному обсязі, не заперечила проти їх задоволення.

Ухвалою суду від 11.10.2021 р. у справі відкрите спрощене позовне провадження, призначений судовий розгляд з участю сторін. Заслухавши пояснення представника позивача, відповідачки, дослідивши письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що в період з 2018 року по червень 2021 року ОСОБА_1 скориставшись безпорадністю та хворобливим станом ОСОБА_2 без відома та згоди останнього заволоділа пенсійною картою та привласнила заощадження, які перебували на цій картці у вигляді пенсійних надходжень за виказаний період переказала на свої потреби кошти на загальну суму 61605,75 грн.

10.06.2021 року ОСОБА_2 звернувся з заявою про вчинення злочину до Рівненського ВП ГУПА в Рівненській області, щодо внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати досудове розслідування. Проте, листом від 07.07.2021 за вих. № 1691/200/01-21 Рівненське районне управління поліції повідомило ОСОБА_2 , що в ході проведеної перевірки факт кримінального правопорушення за його заявою відсутній так як, відповідно до ст.15 ЦПК України, справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин є компетенцією суду. Таким чином, в силу відповідних обставин, враховуючи відсутність між Позивачем та Відповідачем будь-яких договірних зобов`язань чи інших цивільно-правових відносин, вважаю, що отримані кошти ОСОБА_1 в розмірі 61605,75 грн. набуті останньою безпідставно. Окрім того, ОСОБА_1 подано заяву про визнання позову від 12.01.2022 р. та визнано позов у судовому засіданні.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

За змістом частини першої статті 1212 ЦК України безпідставно набутим майном є майно, набуте особою або збережене нею у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави. Загальна умова частини першої статті 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, або отримане однією зі сторін у зобов`язанні підлягає поверненню іншій стороні на підставі статті 1212 ЦК України тільки за наявності ознак безпідставності такого виконання. Крім того, відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Однакове застосування закону забезпечує загальнообов`язковість закону, рівність перед законом та правову визначеність у державі, яка керується верховенством права. Єдина практика застосування законів поліпшує громадське сприйняття справедливості та правосуддя, а також довіру до відправлення правосуддя. Неодноразове ухвалення протилежних і суперечливих судових рішень, особливо судами вищих інстанцій, може спричинити порушення права на справедливий суд, закріплене в пункті 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Загальновизнаний принцип правової визначеності передбачає стабільність правового регулювання і виконуваність судових рішень. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2018 року у справі № 922/3412/17 (провадження № 12-182гс18) викладено наступний висновок. Предметом регулювання глави 83 ЦК України є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Відповідно до частин першої та другої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала. У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин унеможливлює застосування до них судом положень глави 83 ЦК України.

За наведених обставин суд прийшов до висновку, що ОСОБА_1 безпідставно набула грошові кошти, які були власністю ОСОБА_2 без достатньої правової підстави, а відтак зазначені кошти підлягають до стягнення з неї на користь ОСОБА_2 .

Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Положеннями статті 137 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч.8ст.141 ЦПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від ЗО вересня 2009 року №23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Тобто саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

Таку правову позицію виклала Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року, справа № 755/9215/15-ц.

Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Суд, проаналізувавши матеріали справи, вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу при розгляді справи в суді позивачу, приймає до уваги обставини справи, умови укладеного договору про надання правничої допомоги від 26.07.2021 року, співмірність винагороди за надані юридичні послуги зі складністю справи; час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт, участь у судових засіданнях вважає, що стягнення витрат за надання професійної допомоги адвоката, які поніс відповідач підлягає до задоволення частково. При цьому суд враховує, що дана справа є малозначною та розглядалася у спрощеному позовному провадженні, час витрачений адвокатом у судовому засіданні є незначним, у даній категорії справ судова практика усталена, відтак, суд вважає, що підлягають до стягнення витрати в сумі 3000,00 грн.

Відповідно до ст. 141 ЦПК з ОСОБА_1 підлягає до стягнення судовий збір в сумі 908,00 грн. в прибуток державного бюджету.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 81, 141, 263-268, 273,354, 355 ЦПК України, суд ,

вирішив:

Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про повернення незаконно отриманих коштів, задовольнити . Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 кошти в сумі 61 605 (шістдесят одна тисяча шістсот п`ять) грн. 75 коп. Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 понесені витрати на правничу допомогу в сумі 3000 (три тисячі) грн. 00 коп. Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в сумі 908 (дев`ятсот вісім) грн. 00 коп. в прибуток держави. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Рівненського апеляційного суду або через Рівненський міський суд. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Повний текст рішення виготовлено - 24.02.2022 р.

Суддя О.В.Панас