Справа № 342/352/22
Провадження № 2/342/327/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2022 року м. Городенка

Городенківський районний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючої судді Андріюк І.Г.,

з участю секретаря судового засідання Малик Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду міста Городенка у загальному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Городенківської міської ради Івано-Франківської області про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами у порядку спадкування за заповітом,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Городенківської міської ради Івано-Франківської області та просить визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 у порядку спадкування за заповітом.

В обґрунтування позовних вимог позивач покликається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мама ОСОБА_2 . На випадок своєї смерті ОСОБА_2 зробила заповітне розпорядження, згідно якого все майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і все те, нащо вона за законом матиме право заповіла позивачу. Заповіт ніким не скасовувався та не оскаржувався. Позивач на момент смерті матері проживав разом з нею у житловому будинку по АДРЕСА_1 без реєстрації. Дане житлове господарство відноситься до колгоспного двору. Станом на 15.04.1991 у вказаному господарстві була зареєстрована і проживала голова господарства ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина на належне їй майно, а саме: житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 . За вказаним домогосподарством закріплено земельну ділянку площею 0,55 га, в том числі: 0,25 га для будівництва і обслуговування житлового будинку та 0,30 га для ведення особистого селянського господарства.

Оформити спадщину позивач не може через відсутність оригіналу документа, що посвідчує право власності спадкодавця на спадковий житловий будинок, про що свідчить відмова державного нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії.

Провадження у даній справі відкрито 19.05.2022, справу постановлено розглядати за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 04.07.2022 закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті на 27.07.2022.

Сторони та їх представники у судове засідання не з`явилися. Позивач 15.06.2022 подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Городенківська міська рада на електронну адресу суду 06.06.2022 надіслала заяву про розгляд справи без участі її представника.

Дії учасників справи не суперечать вимогам ст.211 ЦПК України, відповідно до якої учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Передбачених ч.2 ст.223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності учасників справи. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Виходячи з вимог частини п`ятої статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата його складання.

Суд, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору, вважає необхідним зазначити таке.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 3 ст.5 Цивільного кодексу України (у редакції 2003 року) визначено, що якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

За змістом ч.1 ст.120, ст.121, ч.1, ч.2 ст.123 ЦК УРСР 1963 року майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності; володіння, користування і розпорядження майном колгоспного двору здійснюється за згодою всіх членів двору; частка члена колгоспного двору в майні двору визначається, зокрема, при виході його з складу двору без утворення нового двору (виділ); розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» від 22 грудня 1995 року № 20, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба); б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося.

Копією витягу з погосподарської книги за 1991-1995 роки Серафинецького старостинського округу Городенківської міської ради, та довідкою № 17-54, виданою 21 лютого 2022 р. Серафинецьким старостинським округом Коломийського району Івано-Франківської області, стверджується, що суспільна група господарства, розташованого по АДРЕСА_1 (колишня назва АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 - колгоспний двір.

Оскільки право власності на майно колишнього колгоспного двору, а саме житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_2 набуте до 15 квітня 1991 року, тому спір щодо даного майна вирішується за нормами, що регулювали власність цього двору.

Станом на 15.04.1991 у даному житловому будинку була зареєстрована та проживала голова господарства ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що стверджується довідкою № 17-70, виданою 24.03.2022 Серафинецьким старостинським округом Коломийського району Івано-Франківської області.

З наведеного слідує, що даний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в цілому належить на праві особистої власності ОСОБА_2 .

За заповітом, посвідченим 03.03.2004 секретарем виконавчого комітету Серафинецької сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, зареєстрованим в реєстрі за № 14, ОСОБА_2 , жителька с. Серафинці Городенківського району Івано-Франківської області, все своє майно заповіла синові ОСОБА_1 . Заповіт чинний, зареєстрований у спадковому реєстрі за № 69322328 (номер в реєстрі нотаріальних дій 14), що стверджується копією Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 69058666, виданої 27.05.2022 Городенківською державною нотаріальною конторою.

ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Серафинці Городенківського району Івано-Франківської області, запис за № 12 від 04 березня 2004 р. в книзі реєстрації актів про смерть, про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого Серафинецькою сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області. Внаслідок її смерті відкрилася спадщина.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкоємцями можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1222 ЦК України). Згідно з ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ст.1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. За ст.ст. 1268-1269 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Прийняття спадщини це: постійне проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подання спадкоємцем, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, нотаріусу заяви про прийняття спадщини. Ч.1 ст.1270 згаданого кодексу визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Часом відкриття спадщини є день смерті особи, визначено ч.2 ст.1220 ЦК України.

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на день смерті ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) була зареєстрована та проживала по АДРЕСА_1 ; разом з нею без реєстрації проживав її син ОСОБА_1 , що стверджується довідкою № 17-55, виданою 21.02.2022 Серафинецьким старостинським округом Коломийського району Івано-Франківської області.

Факт родинних відносин позивача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_2 підтверджено копією повторного свідоцтва про народження позивача серії НОМЕР_2 , виданого 29 грудня 1972 р., запис за № 4 від 02 березня 1956 р. у книзі записів актів громадянського стану про народження.

Отже, позивач ОСОБА_1 , як спадкоємець за заповітом, прийняв спадщину після смерті матері ОСОБА_2 , оскільки постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Спадкоємців, які відповідно до ч.1 ст. 1241 ЦК України, мають обов`язкову частку у спадщині ОСОБА_2 та прийняли спадщину, - судом не встановлено.

Відповідно до ч.1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з вимогами ч.1 ст. 1297 згаданого Кодексу спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Із копії спадкової справи № 338/2021, наданої суду Городенківською державною нотаріальною конторою Коломийського району Івано-Франківської області, вбачається, що позивач, як спадкоємець за заповітом, який прийняв спадщину, 07.09.2021 подав нотаріусу заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкове майно матері ОСОБА_2 та 27.05.2022 йому видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом, зареєстроване в реєстрі за № 439, на спадкове майно, що складається з права на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у спілки селян «Золотий колос», розміром 73,43 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі, належного померлій на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії РН № 231082.

До складу спадщини спадкодавця ОСОБА_2 входить також житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 (до набрання чинності постановою Верховної Ради України від 17.07.2020 № 807-ІХ «Про утворення та ліквідацію районів» - Городенківського) району Івано-Франківської області. Про те, що даний будинок належав ОСОБА_2 свідчить довідка № 17-57, видана 21.02.2022 Серафинецьким старостинським округом Коломийського району Івано-Франківської області.

Підставою звернення позивача до суду стало те, що постановою державного нотаріуса Городенківської районної державної нотаріальної контори № 169/02-31 від 05 лютого 2022 р. позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті матері ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , на житловий будинок АДРЕСА_1 з посиланням на те, що спадкоємець не надав документ, що посвідчує право власності спадкодавця на вищезгаданий житловий будинок.

Копією довідки про об`єкт нерухомого майна № 32/22, виданої 21.01.2022 ФОП ОСОБА_3 , стверджується, що згідно архівних даних Коломийського ОКП «МБТІ» станом на 31.12.2012 право власності на житловий будинок в АДРЕСА_1 не зареєстровано.

З Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 300273626, сформованої 18.02.2022, вбачається, що відомості про право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 відсутні.

Відповідно до роз`яснень, що містяться в п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.1991 № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради.

Про реєстрацію будинку по АДРЕСА_1 (бувша АДРЕСА_3 у виконкомі місцевої ради свідчить копія витягу з погосподарської книги за 1991-1995 роки Серафинецького старостинського округу Городенківської міської ради, за даними якої головою вищезгаданого господарства була ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

За вищезгаданим господарством рахується земельна ділянка загальною площею 0,55 га, в т.ч.: 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, 0,30 га для ведення особистого селянського господарства, що стверджується довідкою № 17-58, виданою 21.02.2022 Серафинецьким старостинським округом Коломийського району Івано-Франківської області.

До часу набрання чинності Цивільним кодексом України (2003) та Законом України від 01.07.2004 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» виникнення права власності на збудоване нерухоме майно не залежало від державної реєстрації такого права. Згідно п. 3.1. Порядку прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства від 24.06.2011 № 91, документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05.08.1992 житлових будинків, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації права власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації.

З копії технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 , виготовленого 21.01.2022, вбачається, що житловий будинок та господарські будівлі споруджено у 1956 р. Їх ринкова вартість станом на 01.02.2022 становить 113 000 грн, що стверджується копією звіту про вартість майна, складеного ЕТ-ВО «Придністров`я».

Позивач, як спадкоємець за заповітом після смерті мами ОСОБА_2 , фактично став власником вищезгаданого житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами. Однак, через відсутність правовстановлюючого документу, що підтверджує право власності спадкодавця на спадковий житловий будинок, немає можливості отримати свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно.

За змістом ч.3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Згідно ст. 328 Цивільного кодексу України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Передбачених наведеною статтею підстав неправомірності набуття позивачем права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 не встановлено, тому суд приходить до переконання, що є підстави для задоволення позовних вимог.

На підставі ст.ст. 120, 123, 563 ЦК УРСР (1963 р.), ст.ст. 316, 317, 325, 328, 1216, 1217, 1220, 1222, 1223, 1233, 1241, 1254, 1268-1270, 1296-1297 ЦК України, керуючись ст. ст. 76, 81, 211, 223, 247, 258, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354 ЦПК, суд, -

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 до Городенківської міської ради Івано-Франківської області про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування за заповітомзадовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення судового рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Учасники справи:

- позивач ОСОБА_1 , зареєстрованемісце проживання: АДРЕСА_4 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_1 ;реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ;

- відповідач Городенківська міська рада Коломийського району Івано-Франківської області, місцезнаходження: вул. Шевченка, 77, м. Городенка, Коломийський район, Івано-Франківська область.

Повний текст судового рішення складено 27.07.2022.

Суддя: Андріюк І.Г.