Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" липня 2022 р. Справа153/1578/21

Провадження2/153/345/21-ц

Ямпільський районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді Любинецької-Онілової А.Г.

секретар судового засідання Сарафімовської Т.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Ямпіль

цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя. Вказав, що вперше, 20.09.2009 між ним та відповідачем був зареєстрований шлюб. 11 травня 2016 року рішенням Ямпільського районного суду Вінницької області шлюб між ним та відповідачем був розірваний. Рішення суду набрало законної сили 23.05.2016 року. Вдруге, 06.12.2019 між ним та відповідачем був зареєстрований шлюб. 28 травня 2020 року рішенням Ямпільського районного суду Вінницької області шлюб між ним та відповідачем був розірваний. Рішення суду набрало законної сили 29.06.2020 року. В шлюбі ІНФОРМАЦІЯ_1 народилась спільна донька ОСОБА_3 , та ІНФОРМАЦІЯ_2 родився син ОСОБА_4 , які проживають із відповідачем. У період перебування у шлюбі ними була придбана за договором купівліпродажу від 29.04.2014 трьохкімнатна квартира під номером АДРЕСА_1 . Квартира складається із 3-х житлових кімнат -2,3,8, жилою площею 37,1 кв.м., кухні, - 4, вбиральні 5, коридору -1, кладової 7, ванної 6, загальною площею 61,6 кв.м. За квартирою рахується 1/30 частина підвалу А1. Вартість квартири на час її придбання складала 183 496 гривень. Покупцем квартири за договором купівлі продажу виступала відповідач. Проте, оскільки квартира була придбана ним та відповідачем в період шлюбу за спільні кошти, вона належить їм, як подружжю на праві спільної сумісної власності, тому він маю намір поділити вищезазначену квартиру, шляхом визнання за ним права власності на одну другу частку квартири та підвалу А1, який рахується зав квартирою. Згоди про добровільний поділ спірної квартири між ними не досягнуто. Вважаючи свої права щодо майна подружжя порушеними, позивач змушений звернутись до суду та просить суд визнати за ним - ОСОБА_1 , право власності на одну другу частку спільної сумісної власності подружжя, а саме, на трикімнатну квартиру АДРЕСА_1 та складається із: 3-х житлових кімнат -2,3,8, жилою площею 37,1 кв.м., кухні, - 4, вбиральні 5, коридору -1, кладової 7, ванної 6, загальною площею 61,6 кв.м., та Ѕ частку підвалу А1, який рахується за цією квартирою. Стягнути з відповідача на його користь судові витрати по справі.

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Вітвіцький О.Ю., який діє на підставі ордеру серії ВН №184684 від 18.11.2021, 21.07.2022 за вх.№3765 подав заяву про розгляд справи без його участі та без участі позивача. Позовні вимоги підтримав, просив задовольнити їх повністю.

Відповідач ОСОБА_2 21.07.2022 за вх.№3766 подала заяву про розгляд справи без її участі, проти задоволення позову не заперечує, просила взяти до уваги наданий нею відзив.

23.05.2022 відповідач ОСОБА_2 подала відзив. Зазначила, що на момент звернення до суду від часу розірвання шлюбу від 11.05.2016 пройшло більше трьох років, а питання про поновлення строку позивач не ставить. Вказала, що вона як співвілсник не вчиняє дії, які порушують або заперечують права іншого, будь-які докази позивач не наводить в своїй позовній заяві. Зазначила, що позивач цинічно бреше, що він немає доступу до квартири, адже він є зареєстрований, у квартирі знаходяться його речі. Також вказала, що позивач при звернення до суду здійснив оплату судового збору в сумі 917 гривень 50 копійок, хоча мав би здійснити оцінку майна, для належної сплати судового збору. Крім цього, зазначила, що її колишній чоловік в своїй позовній заяві не врахував того факту, що у нього є неповнолітні діти, які перебувають на її утриманні. Діти потребують належних житлових умов, потребують роздільних кімнат для проживання. Вказала, що позивач вихованням дітей взагалі не займається, не приділяє належного соціального, духовного, матеріального забезпечення. Діти бажають проживати із нею, адже місцезнаходження позивача нікому не відомо. Вказала, що останній раз діти бачили батька в червні 2021 року. Позивач уникає постійно зустрічей з дітьми, не піклується про них. Просила поновити строк подачі відзиву. В задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Заяви, клопотання: заявка позивача на отримання судових повісток за допомогою СМС-повідомлення; заява відповідача про залишення справи без розгляду; заява представника позивача про проведення підготовчого засідання без його участі та без участі позивача; апеляційна скарга; відзив на апеляційну скаргу; клопотання відповідача про поновлення провадження у справі; заява відповідача про проведення підготовчого засідання без її участі; заява представника позивача про проведення підготовчого засідання без його участі; заява відповідача про перенесення розгляду справи; відзив; клопотання відповідача про витребування доказів; заява представника позивача про проведення судового засідання в режимі відеоконференції; заява представника позивача про залишення без розгляду заяви про проведення судового засідання в режимі відеоконференції; заява представника позивача про розгляд справи у його відсутність та у відсутність позивача; заява відповідача про розгляд справи без її участі.

Інші процесуальні дії у справі: відкриття провадження у справі, призначення підготовчого судового засідання; відмова у задоволення заяви відповідача про залишення справи без розгляду, зупинення провадження у справі; відкриття апеляційного провадження; призначення справи до розгляду; залишення ухвали Ямпільського районного суду Вінницької області від 18.11.2021 без змін; поновлення провадження у справі; закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду, про що постановлено ухвали окремими документами.

Судом встановлені такі фактичні обставини та зміст спірних правовідносин.

Із копії паспорта громадянина України, виданого 26.08.2009 встановлено, що ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 в м. Ямпіль Вінницької області, зареєстрований по АДРЕСА_2 з 10.12.2019.

Із копії паспорта громадянина України, виданого 16.11.2009 встановлено, що ОСОБА_2 народилася ІНФОРМАЦІЯ_4 в с. Юрківка Тульчинського району Вінницької області, зареєстрована по АДРЕСА_2 з 01.04.2016.

Із копії договору купівлі-продажу квартири від 29.04.2014 встановлено, що ОСОБА_5 передав у власність (продав), а ОСОБА_2 набула у власність (купила) квартиру АДРЕСА_1 . Квартира складається із 3-х житлових кімнат -2,3,8, жилою площею 37,1 кв.м., кухні, - 4, вбиральні 5, коридору -1, кладової 7, ванної 6, загальною площею 61,6 кв.м. За квартирою рахується 1/30 частина підвалу А1.

Із копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 29.04.2014 встановлено, що право приватної власності на квартиру АДРЕСА_1 , яка складається із 3-х житлових кімнат -2,3,8, жилою площею 37,1 кв.м., кухні, - 4, вбиральні 5, коридору -1, кладової 7, ванної 6, загальною площею 61,6 кв.м. За квартирою рахується 1/30 частина підвалу А1 зареєстровано за ОСОБА_2 .

Із копії рішення Ямпільського районного суду Вінницької області від 28.05.2020 встановлено, що шлюб, який зареєстрований 06.12.2019 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано, прізвище ОСОБА_2 залишено « ОСОБА_6 ».

Дослідивши та оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що підлягають до задоволення, виходячи із наступного.

Відповідно до ст.4 ч.1 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Сторонами не заявлено клопотань про витребування інших доказів, виклик свідків чи призначення судових експертиз, а тому суд вирішив справу на підставі наявних у ній доказів, відповідно до ст.ст.12, 13 ЦПК України.

Оцінюючи усі докази, суд вважає встановленим, що квартира АДРЕСА_1 є об`єктом спільною власністю подружжя позивача та відповідача, так яка придбана ними за час шлюбу. Вказана обставина визнана сторонами та підтверджена дослідженими судом письмовими доказами.

У відповідності зі ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно із ч. 1 ст. 61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Відповідно до ч. 1 ст. 63 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Як визначено ст.69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою. Договір про поділ житлового будинку, квартири, іншого нерухомого майна, а також про виділ нерухомого майна дружині, чоловікові зі складу усього майна подружжя має бути нотаріально посвідчений.

Частина 1 статті 70 СК України передбачає, що у разі поділу майна, що є об`єктом права сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до ч. 3 ст. 70 СК України за рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування.

Як визначено в ст.372 ЦК України, майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення.

Верховний Суд України в своїй постанові №11 від 21 грудня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ майна подружжя" в пункті 30 пояснив при вирішенні спору про поділ майна, що рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об`єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч. 1 ст. 63, ч. 1 ст. 65 СК. У випадку коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі. Якщо за час окремого проживання подружжя після фактичного припинення шлюбних відносин спільне майно його членами не придбавалося, суд відповідно до ч. 6 ст. 57 СК може визнати особистою приватною власністю дружини, чоловіка майно, набуте кожним з них за цей період та за вказаних обставин, і провести поділ тільки того майна, що було їхньою спільною власністю до настання таких обставин. На підтвердження вказаних обставин про які зазначила відповідач у своєму відзиві, докази відсутні.

При вирішенні спору про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, суд згідно з частинами 2, 3 ст. 70 СК в окремих випадках може відступити від засади рівності часток подружжя, враховуючи обставини, що мають істотне значення для справи, а також інтереси неповнолітніх дітей, непрацездатних повнолітніх дітей (за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування). Під обставинами, що мають істотне значення для справи, потрібно розуміти не тільки випадки, коли один із подружжя не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї, але і випадки коли один із подружжя не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку чи доходу (ч. 1 ст. 60 СК).

Рішення суду повинно містити мотиви та обґрунтування відступу від засади рівності часток подружжя у їхньому спільному майні.

Відповідачем на підтвердження її доводів про підстави для відступу від засади рівності часток подружжя не надано доказів та не зазначено у якій пропорції підлягає поділу спільне майно (квартира) у разі відступу від засади рівності часток подружжя.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Судом встановлено і ця обставина визнана, що 06.12.2019 сторони зареєстрували шлюб. В період шлюбу була придбана трикімнатна квартира АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

З урахуванням вимог чинного законодавства та встановлених обставин справи, суд приходить до висновку, що квартира АДРЕСА_1 , була придбана сторонами в період перебування у шлюбі, за спільні кошти подружжя, а тому є їх спільною власністю.

Враховуючи вимоги ч.1 ст. 70 СК України щодо рівності часток подружжя у праві спільної сумісної власності при поділі майна, позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання за ним права власності на одну другу частину квартири в результаті поділу спільного майна подружжя, підлягають задоволенню.

Оскільки позовні вимоги позивача задоволені повністю, судові витрати, понесені позивачем і документально підтверджені, за правилами ст.141 ч.1 ЦПК України покладаються на відповідача у розмірі, встановленому п.п.1 п.1 ч.2 ст.4 ЗУ «Про судовий збір» у сумі 917 гривень 50 копійок.

Норми права, які застосував суд при вирішенні спору - ст. ст. 61, 63, 70 СК України, постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя».

Керуючись ст.ст.12, 13, 81, 82, 141, 223, 263, 264, 265 ЦПК України і на підставі ст.ст.61, 63, 70 Сімейного кодексу України, постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , право власності на одну другу частку трикімнатної квартири АДРЕСА_1 та складається із: 3-х житлових кімнат -2,3,8, жилою площею 37,1 кв.м., кухні, - 4, вбиральні 5, коридору -1, кладової 7, ванної 6, загальною площею 61,6 кв.м., та одну другу частку підвалу А1, який рахується за цією квартирою.

Стягнути із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , судовий збір у сумі 917 (дев`ятсот сімнадцять) гривень 50 копійок.

Дата складення повного судового рішення - 28 липня 2022 року.

Рішення суду може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Вінницького апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий А.Г.Любинецька-Онілова