Справа № 192/168/22
Провадження № 2/192/262/22
РІШЕННЯ

Іменем України

18 липня 2022 року Солонянський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Стрельникова О.О.

за участю: секретаря судового засідання Савчукової В.В.,

представника позивача адвоката Мулька А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Солоне, Солонянського району, Дніпропетровської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

На обґрунтування своїх вимог посилається на те, що постановою від 06 грудня 2021 року приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Макаренко Анни Сергіївни звернено стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника у виконавчому проваджені №67687583 із примусового виконання виконавчого напису №79930, вчиненого 12 червня 2021 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Оленою Василівною.

З даної постанови позивач дізнався, що 12 червня 2021 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. був вчинений виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №79930, за яким стягнуто з боржника ОСОБА_1 на користь ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» заборгованість в розмірі 5747 грн. 78 коп.

Вважає, що виконавчий напис не підлягає виконанню повністю, оскільки жодних договірних відносин ні з ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ», ні з іншими у нього немає, зазначених сум він не отримував і не прагнув отримувати. Більше того у нього взагалі відсутні кредити у будь-яких банках чи інших фінансових установах.

Також вважає, що станом на 12 червня 2021 року дату вчинення спірного виконавчого напису нотаріуса, чинне законодавство не передбачало можливість вчинення виконавчого напису щодо стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин, оскільки ця заборгованість завжди є спірною. Більше того, як вбачається зі змісту кредитного договору, наданого нотаріусу, із моменту вчинення договору минуло більше трьох років.

На підставі наведеного вважає, що слід визнати виконавчий напис нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Позивач в судове засідання не з`явився, повідомлявся про час та місце судового засідання належним чином, приймав участь через повноважного представника.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити з підстав викладених в позовній заяві, пояснив суду, що з постанови приватного виконавця від 06 грудня 2021 року позивачу стало відомо про наявність виконавчого напису, оскільки як правило всі такі виконавчі написи вчиняються приватними нотаріусами за кредитними договорами, то він вважає, що виконавчий напис, який він оспорює, також вчинений за кредитним договором, при цьому будь-якого кредитного договору позивач ніколи не укладав і тому вчинення виконавчого напису приватним нотаріусом здійснено з порушенням норм законодавства, що в свою чергу дає підстави суду для визнання його таким, що не підлягає виконанню.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив, надав суду клопотання, згідно якого просив проводити судове засідання у їх відсутність.

Суд, вислухавши представника позивача, дослідивши докази, що маються у справі, приходить до таких висновків.

Судом встановлено, що 06 грудня 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Макаренко Анною Сергіївною винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника по виконавчому провадженню №67687583 (а.с. 14).

Відповідно до вказаної постанови, вона винесена при виконанні виконавчого напису № 79930 виданого 12 червня 2021 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Оленою Василівною про стягнення з боржника, яким є ОСОБА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Форвард Фінансів» заборгованості в розмірі 5747 грн. 78 коп. Стягувачем за виконавчим провадженням є ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ».

Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» - нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років.

Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Як вбачається зі ст. 89 Закону України «Про нотаріат» - увиконавчому написі повинні зазначатися, зокрема суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають витребуванню, в тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення.

За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України - кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один зі способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до статті 18 ЦК України - нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Як вбачається з позовної заяви позивача, підставою позову про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню він зазначив, те, що жодних договірних відносин ні з відповідачем, ні з іншими особами в нього немає, зазначених сум він не отримував і не прагнув отримував, більше того у нього взагалі відсутні кредити у будь-яких банках чи інших фінансових установах.

При цьому будь-яких доказів на підтвердження вказаних обставин позивач суду не надав.

Більш того вказуючи, що в нього відсутні кредити у будь-яких банках чи інших фінансових установах, позивач в своєму позові зазначає, що згідно змісту кредитного договору, наданого нотаріусу, з моменту вчинення договору минуло більше трьох років.

Але будь-яких договорів на підтвердження вказаних обставин, з яких позивач встановив момент вчинення договору, позивач суду також не надав.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України основними засадами (принципами) цивільного судочинства зокрема є змагальність сторін.

Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд зауважує, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Позивач в свої позовній заяві будь-яких підстав для звільнення від доказування обставин, які він зазначив як підстави позову не зазначив, не встановлено таких підстав судом і під час судового розгляду.

Зазначаючи суду, що виконавчий напис вчинений на підставі кредитного договору, позивач не надав суду жодного доказу на підтвердження зазначеної обставини, більш того, як вбачається з наданої позивачем постанови приватного виконавця, приватним виконавцем стягується заборгованість на користь ТОВ «Форвард Фінансів», при цьому, за якими відносинами виникла така заборгованість і чому стягувачем в даному виконавчому проваджені є відповідач, позивач суду не зазначає і не обґрунтовує.

Суд не приймає посилання представника позивача в судовому засіданні про те, що позивачем подано клопотання про витребування доказів, але оскільки судом відмовлено в задоволенні даного клопотання тому позивач позбавлений можливості надати суду будь-які докази, з таких підстав.

Як вбачається з ухвали суду від 29 червня 2022 року, судом відмовлено в задоволені клопотання представника позивача про витребування доказів з підстав не відповідності клопотання його змісту визначеному ст. 84 ЦПК України (а.с. 53-54).

Відповідно до ст. 15 ЦПК України - учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до наявного в матеріалах справи ордеру серії №1122420, позивач скористався своїм правом на професійну правничу допомогу і приймав участь в судовому розгляді через свого представника адвоката Мулька Анатолія Володимировича (а.с. 9).

Професійні права адвоката, в тому числі і під час здійснення представництва в цивільній справі передбачені ст. 20 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», при цьому серед іншого адвокату надано право звертатися з адвокатськими запитами, у тому числі щодо отримання копій документів, до органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб, підприємств, установ, організацій, громадських об`єднань, а також до фізичних осіб (за згодою таких фізичних осіб); складати заяви, скарги, клопотання, інші правові документи та подавати їх у встановленому законом порядку; збирати відомості про факти, що можуть бути використані як докази, в установленому законом порядку запитувати, отримувати і вилучати речі, документи, їх копії, ознайомлюватися з ними та опитувати осіб за їх згодою.

Також суд звертає увагу на положення ст. 221 ЦПК України, яка вказує на те, що особа яка представлена адвокатом не потребує роз`яснення їй прав та обов`язків.

Таким чином, законодавцем визначено, що особа представлена адвокатом отримує професійну правничу допомогу і її представлення під час судового розгляду здійснюється особою обізнаною, як з правами та обов`язками, а також з іншими вимогами ЦПК України та особою, яка за законодавством має більше правових можливостей для реалізації прав та обов`язків, встановлених ЦПК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Під час підготовчого засідання суд з`ясовував думку представника позивача щодо того чи заперечує він проти закриття підготовчого провадження і чи є в нього додаткові клопотання. Також під час судового розгляду, суд з`ясував у представника позивача його думку щодо необхідності доповнити судовий розгляд перед закінченням з`ясування обставин по справі та наявність відповідних клопотань.

Представник позивача проти закриття підготовчого провадження та в подальшому під час судового розгляду проти закінчення з`ясування обставин по справі та переходу до судових дебатів не заперечував, будь-яких клопотань не заявляв.

Таким чином, суд вважає, що представник позивача на власний ризик прийняв рішення про неподання будь-яких клопотань про витребування доказів в порядку ст. 84 ЦПК України, обґрунтувавши своє небажання подавати суду доказів, тим що суд відмовив йому в задоволені клопотання про витребування доказів, і тому тим самим обмежив його в можливості довести позовні вимоги, хоча будь-яких перешкод в поданні таких клопотань у представника позивача не було, при цьому відмова в задоволені клопотання про витребування доказів, не позбавляє особу права заявити таке клопотання повторно з дотриманням вимог ст. 84 ЦПК України.

Що стосується посилань позивача на відсутність безспірності заборгованості, то оскільки позивач не довів суду будь-які підстави вчинення приватним нотаріусом виконавчого напису, то суд позбавлений можливості визначитись чи є заборгованість, яка стягується за виконавчим написом безспірною чи спірною.

При цьому суд звертає увагу на позицію Великої Палати Верховного Суду викладеній в постанові від 15 січня 2020 року по справі №305/2082/14-ц, яка зазначила, що саме позивач, у встановленому законом порядку повинен спростувати належними та допустимими доказами, те що сума заборгованості за кредитним договором на дату вчинення нотаріусом оспорюваного виконавчого напису була іншою ніж та, яка запропонована в ньому для стягнення.

Таким чином, оскільки позивачем не доведено суду належними та допустимими доказами заявлені позовні вимоги, тому суд вважає, що в задоволені позову позивача слід відмовити за недоведеністю.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

У зв`язку із відмовою в задоволенні позовних вимог, суд вважає, що судові витрати по справі слід покласти на позивача.

На підставі викладеного, ст.ст. 16, 18 ЦК України, Закону України «Про нотаріат», керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 77, 78, 81, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

В задоволені позову ОСОБА_1 , який мешкає: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ», яке розташовано: м. Київ, вул. Кудрявський Узвіз, буд. 5-Б, ідентифікаційний код в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 36799749 про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню відмовити.

Судові витрати по справі покласти на позивача.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 25 липня 2022 року.

Головуючий: суддя Стрельников О.О.