Справа № 216/7746/21
Провадження № 2/216/1527/22
РІШЕННЯ

іменем України

14 листопада 2022 року місто Кривий Ріг

Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі: головуючого - судді Кузнецова Р.О.,

за участю секретаря судового засідання Гулковського О.С.,

розглянувши в порядку спрощеного провадження, без повідомлення сторін,цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до державного підприємства «Державний інститут по проектуванню підприємств гірничорудної промисловості «КРИВБАСПРОЕКТ» про відшкодування моральної шкоди, заподіяною втратою працездатності внаслідок професійного захворювання

встановив:

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, який обґрунтовував тим, що вона, перебуваючи у трудових відносинах з Державним інститутом по проектуванню підприємств гірничорудної промисловості «КРИВБАСПРОЕКТ», який згодом було перетворено на Державне підприємство «Державний інститут по проектуванню підприємств гірничорудної промисловості «КРИВБАСПРОЕКТ», працюючи на посаді машиніста бурової установки 5 розряду відділу вишукувань, гідротехніки та генплану, отримав професійне захворювання нейросенсорна приглухуватість першого ступеню (з легким зниженням слуху). За результатами дослідження компетентною комісією визнане дане захворювання професійним, отриманим внаслідок виконання трудових обов`язків. Комісія прийшла до висновку, що умови праці машиніста бурової установки, відділу вишукувань, гідротехніки та генплану, згідно з картами умов праці та санітарно гігієнічної характеристики умов праці №2/2-11-2467-1 від 16.04.2010, підготовленою Центрально-Міською районною СЕС, за показниками шуму відноситься до ІІІ класу і ступеню шкідливості. Встановлено, що позивач, працюючи машиністом бурової установки на підприємстві відповідача з 13.05.2002 по 01.08.2013 при виконанні роботи підпадав під дію виробничого шуму, показники якого перевищували нормативні через недосконалість робочого місця. Випискою з акту огляду МСЕК про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги серії АБ №0007621 від 25.11.2013 встановлено ступінь втрати професійної працездатності 5% (туговухість). Ступінь втрати працездатності встановлено з 18.11.2012 до 01.12.2014. Причиною втрати професійної працездатності зазначено професійне захворювання. Випискою з акту огляду МСЕК про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги серії 12 ААА №014964, встановлено ступінь втрати професійної працездатності 5% (туговухість). Ступінь втрати працездатності встановлено з 01.12.2014 безстроково. Погіршення стану здоров`я позивача, тривалі реабілітації, призвели до втрати життєвого часу, який позивач міг би витратити на спілкування зі своїми близькими, сім`єю, приділити своєму духовному та інтелектуальному розвитку. Наразі головний біль, підвищений артеріальний тиск та шум у вухах постійні супутники позивача. За таких обставин, позивач просив суд стягнути з відповідача на свою користь в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої хронічним професійним захворюванням 32500,00 грн, без утримання податків, зборів та інших платежів.

Ухвалою Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07.12.2021 дану справу було прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Представник відповідача, про розгляд справи в порядку спрощеного провадження без виклику сторін, судом повідомлялись належним чином, але відповідно до ч. 4 ст. 277 ЦПК України, в установлений судом строк не подали суду заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження. Разом з цим, подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити в задоволенні позовних вимог, обґрунтовуючи це тим, що позивачем не надано належних доказів і щодо фактичних витрат на проходження санітарно-курортного лікування чи на придбання ліків, що позбавляє його права вимоги моральної шкоди. Крім того, позивач перебуває на обліку відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та профзахворювань у місті Кривому Розі, у грудні 2013 року ним отримана одноразова допомога та нараховуються щомісячні страхові виплати.

У зв`язку з чим, на підставі ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на повному, всебічному та об`єктивному дослідженні обставин справи, дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.

За приписами ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

При цьому згідно роз`яснень, наданих Пленумом Верховного Суду України у п. 2 постанови від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі» рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 3 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 10 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

З урахуванням встановлених у справі обставин, суд дійшов висновку, що спірні правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються положеннями Цивільного кодексу України, КЗпП України та Законом України «Про охорону праці».

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , перебуваючи у трудових відносинах з Державним інститутом по проектуванню підприємств гірничорудної промисловості «КРИВБАСПРОЕКТ», який згодом було перетворено на Державне підприємство «Державний інститут по проектуванню підприємств гірничорудної промисловості «КРИВБАСПРОЕКТ», працюючи на посаді машиніста бурової установки 5 розряду відділу вишукувань, гідротехніки та генплану, отримав професійне захворювання нейросенсорна приглухуватість першого ступеню (з легким зниженням слуху).

За результатами дослідження компетентною комісією визнане дане захворювання професійним, отриманим внаслідок виконання трудових обов`язків. Комісія прийшла до висновку, що умови праці машиніста бурової установки, відділу вишукувань, гідротехніки та генплану, згідно з картами умов праці та санітарно гігієнічної характеристики умов праці №2/2-11-2467-1 від 16.04.2010, підготовленою Центрально-Міською районною СЕС, за показниками шуму відноситься до ІІІ класу і ступеню шкідливості.

Встановлено, що позивач, працюючи машиністом бурової установки на підприємстві відповідача з 13.05.2002 по 01.08.2013 при виконанні роботи підпадав під дію виробничого шуму, показники якого перевищували нормативні через недосконалість робочого місця.

Випискою з акту огляду МСЕК про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги серії АБ №0007621 від 25.11.2013 встановлено ступінь втрати професійної працездатності 5% (туговухість). Ступінь втрати працездатності встановлено з 18.11.2012 до 01.12.2014. Причиною втрати професійної працездатності зазначено професійне захворювання.

Випискою з акту огляду МСЕК про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги серії 12 ААА №014964, встановлено ступінь втрати професійної працездатності 5% (туговухість). Ступінь втрати працездатності встановлено з 01.12.2014 безстроково.

Наявність професійного захворювання у позивача також підтверджується наданими позивачем письмовими доказами, зокрема виписними епікризами, з яких вбачається що він неодноразово проходив лікування в закладах охорони здоров`я з діагнозом зазначеним вище.

Статтею 3 Конституції України передбачається, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Частина 4 статті 43, частина 1 статті 46 Конституції України передбачають, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про охорону праці» роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці.

Відповідно до статті 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Статтею 237-1 КЗпП України передбачено проведення відповідно до законодавства власником або уповноваженим ним органом відшкодування моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

У зв`язку з тим, що відповідно до положень ст. 237-1 КЗпП України відшкодувати працівнику моральну шкоду у випадку, передбаченому даною статтею, покладено на власника або уповноважений ним орган, і, як встановлено судом, втрата працездатності позивача настала внаслідок професійного захворювання, спричиненого негативними виробничими факторами під час виконання позивачем трудових обов`язків, і моральну шкоду йому заподіяно ушкодженням здоров`я, пов`язаним із виконанням трудових обов`язків, а роботодавець не забезпечив створення безпечних умов праці, суд дійшов висновку про необхідність відшкодування позивачу моральної шкоди за рахунок відповідача.

Відносно покладення обов`язку на Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області відшкодування шкоди, заподіяної працівникові внаслідок ушкодження здоров`я або в разі його смерті, суд дійшов наступних висновків.

Страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, є одним із видів загальнообов`язкового державного соціального страхування (ст.4 Закону України від 14 січня 1998 року № 16/98-ВР «Основи законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування»), правове регулювання якого здійснювалося, зокрема Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» від 23 вересня 1999 року, який набрав чинності з 01 квітня 2001 року.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» (зі змінами та доповненнями) надано роз`яснення про те, що, оскільки питання відшкодування моральної шкоди регулюються законодавчими актами, введеними у дію в різні строки, суду необхідно в кожній справі з`ясовувати характер правовідносин сторін і встановлювати: якими правовими нормами вони регулюються, чи допускає відповідне законодавство відшкодування моральної шкоди при такому виді правовідносин, коли набрав чинності законодавчий акт, що визначає умови і порядок відшкодування моральної шкоди в цих випадках, та коли були вчинені дії, якими заподіяно цю шкоду.

Відтак, спори щодо відшкодування шкоди на підставі Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» повинні вирішуватися на підставі законодавства, яке було чинним на момент виникнення в потерпілого права на її відшкодування. При цьому, право на відшкодування шкоди настає з дня встановлення потерпілому МСЕК стійкої втрати професійної працездатності.

Необхідно зазначити, що якщо право на відшкодування завданої умовами виробництва моральної шкоди, яка спричинила втрату потерпілим професійної працездатності, виникло в особи до набрання чинності Законом України № 717-V від 23 лютого 2007 року, тобто в період з 01.04.2001 року до 31 грудня 2005 року, така особа має право на відшкодування моральної шкоди за рахунок Фонду незалежно від дати звернення з позовом до суду.

Аналогічна правова позиція знайшла своє відображення в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.12.2018 року у справі № 210/5258/16-ц та в Постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 30.10.2019 року справі № 132/3235/16-ц.

Отже, зважаючи на вказане, право на відшкодування моральної шкоди виникло у позивача, з дня первинного встановлення МСЕК стійкої втрати професійної працездатності, а тому відшкодування моральної шкоди позивачу повинно проводитись не за рахунок Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області.

Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди)» з наступними змінами, факт заподіяння моральної шкоди пов`язують не лише зі станом напруженості під впливом сильнодіючого впливу, яким є стрес, а із наявністю втрат фізичного і психічного характеру, які тягнуть за собою порушення нормальних життєвих зв`язків потерпілого, зменшення його суспільної активності, потребують від нього додаткових зусиль для організації життя.

Як зазначено в п. 4.1. Рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року по справі № 1-9/2004 ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності, спричинюють йому моральні та фізичні страждання. У випадку каліцтва потерпілий втрачає працездатність і зазнає значно більшої моральної шкоди, ніж заподіяна працівникові, який не втратив професійної працездатності.

Судом встановлено, що у зв`язку з отриманням професійного захворювання та встановленням стійкої втрати працездатності у розмірі 5%, позивачу заподіяно моральну шкоду. Внаслідок отриманого професійного захворювання у позивача змінилися умови життя, він змушена постійно проходити лікування, яке не дає покращення в стані здоров`я.

Вирішуючи спір між даними сторонами, застосуванню підлягає ч.ч.1-3 ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я та у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд виходить із засад розумності, виваженості та справедливості, відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року з подальшими змінами, яким передбачено, що розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

При цьому, суд враховує період роботи позивача на підприємстві відповідача в шкідливих умовах, характер та тривалість отриманого професійного захворювання, відсоток втрати позивачем професійної працездатності, тяжкість вимушених змін в його життєвих і виробничих стосунках, що позивачу первинно встановлено 5% втрати професійної працездатності в зв`язку з професійним захворюванням без встановлення групи інвалідності безстроково, що вказує на неможливість покращення стану здоров`я позивача в подальшому, незворотність негативних наслідків профзахворювання на житті позивача, виходячи з цих обставин, суд, вважає за необхідне визначити розмір моральної шкоди 5 000,00 гривень.

При зверненні до суду із позовом позивач звільнений від сплати судового збору на підставі положення п.2 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір».

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судові витрати пов`язані зі сплатою судового збору на користь держави в сумі 908,00 грн.

Керуючись ст.ст. 153, 237-1 КЗпП України, Законом України «Про охорону праці», ст. ст. 12, 141, 247, 258, 259, 264, 265, 273-279, 354, 355 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до державного підприємства «Державний інститут по проектуванню підприємств гірничорудної промисловості «КРИВБАСПРОЕКТ» про відшкодування моральної шкоди, заподіяною втратою працездатності внаслідок професійного захворювання - задовольнити частково.

Стягнути з державного підприємства «Державний інститут по проектуванню підприємств гірничорудної промисловості «КРИВБАСПРОЕКТ» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду, заподіяною втратою працездатності внаслідок професійного захворювання, у розмірі 5000,00 (п`ять тисяч) гривень, без утримання податку з доходу фізичних осіб.

Стягнути з державного підприємства «Державний інститут по проектуванню підприємств гірничорудної промисловості «КРИВБАСПРОЕКТ» на користь держави судові витрати в розмірі 908,00 грн (дев`ятсот вісім гривень).

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5 ст.265 ЦПК України:

1) позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ;

2) відповідач: державне підприємство «Державний інститут по проектуванню підприємств гірничорудної промисловості «КРИВБАСПРОЕКТ», місцезнаходження: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, пр-т Поштовий, буд. 40 .

Рішення надруковане суддею в одному примірнику.

Суддя Р.О.КУЗНЕЦОВ