Справа № 951/786/21
Справа № 2/951/51/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

/заочне/

28 лютого 2022 року смт. Козова

Козівський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Братків І. І.,

секретар судового засідання Скавінська Г. І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом,

УСТАНОВИВ:

Стислий виклад позиції сторін.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом, в якому просять визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим будинком АДРЕСА_1 .

В обґрунтування своїх вимог щодо предмета спору покликаються на те, що 24.03.2000 ОСОБА_1 зареєструвала шлюб із ОСОБА_4 . Ha момент позову шлюб між ними розірвано. Після одруження ОСОБА_1 та ОСОБА_5 проживали спільно у будинку АДРЕСА_1 , який згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 06.05.2008 належав по ј частині спільної часткової власності ОСОБА_6 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_7 . 07.03.2019 ОСОБА_6 подарувала свою частку будинку ОСОБА_1 . 08.07.2021 ОСОБА_1 успадкувала після смерті ОСОБА_7 за законом ј частки житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель. Тобто власниками будинку є ОСОБА_1 , яка є власницею ѕ частки житлового будинку відповідною частиною надвірних будівель та ОСОБА_2 , яка є власником ј частки житлового будинку відповідною частиною надвірних будівель. З 2011 року і по теперішній час ОСОБА_5 по місцю реєстрації не проживає. Перешкод в користуванні жилим приміщенням позивачі відповідачу не чинили. Він добровільно визначив собі інше місце проживання і вищевказаним житловим приміщенням не користується понад 10 років без поважних причин.

У судове засідання позивачі не прибули. Їх представник адвокат Крамар В. П. подав до суду заяву, відповідно до якої просить розгляд справи проводити без їх участі. Позов підтримує, щодо винесення заочного рішення не заперечує.

Відповідач повторно в судове засідання не з`явився, правом на подання відзиву не скористався. Причини неявки суду невідомі. Заяв та клопотань до суду не надходило.

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою суду від 24.11.2021 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено її до підготовчого засідання в порядку загального позовного провадження).

Ухвалою підготовчого засідання від 21.02.2022 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Судом розміщувалися (оприлюднювалися) на веб-порталі Судової влади України оголошення про виклик у судове засідання у цій справі відповідача ОСОБА_5 .

Оскільки відповідач повідомлявся належним чином про дату, час та місце розгляду справи шляхом направлення кореспонденції за адресою місця реєстрації, а також був повідомлений належним чином про місце дату та час судового засідання через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі наявних доказів, оскільки позивачі проти ухвалення заочного рішення не заперечують.

У відповідності до ч. 1 ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; не з`явився в судове засідання без поважних причин та не повідомив про причини неявки; не подав відзив, а позивачі не заперечують проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Суд, з`ясувавши обставини, на які позивачі посилаються як на підставу своїх вимог, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку кожному доказу окремо та зібраним у справі доказам у цілому, доходить висновку, що позов підлягає до задоволення повністю виходячи з такого.

Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію шлюбу, виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Косівського районного управління юстиції, 24.03.2000 зареєстровано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , про що зроблено актовий запис № 2.

Відповідно до рішення Козівського районного суду Тернопільської області від 19.07.2021 шлюб між ними розірвано.

На підставі договору дарування від 07.03.2019 ОСОБА_6 подарувала ОСОБА_1 ј частку будинку АДРЕСА_1 .

08.07.2021 ОСОБА_1 успадкувала після смерті ОСОБА_7 за законом ј частки житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель за адресою АДРЕСА_1 , що вбачається із свідоцтва про право на спадщину за законом.

Таким чином, власниками будинку за адресою АДРЕСА_1 на праві приватної спільної часткової власності є ОСОБА_1 , яка є власницею ѕ частки житлового будинку відповідною частиною надвірних будівель та ОСОБА_2 , яка є власником ј частки житлового будинку відповідною частиною надвірних будівель.

Із записів у будинковій книзі вбачається, що за адресою АДРЕСА_1 зареєстровані як ОСОБА_1 , ОСОБА_2 так і ОСОБА_5 .

Разом з тим, відповідно до акту обстеження на предмет факту проживання від 17.08.2021, складеного комісією Козлівської селищної ради Козівського району Тернопільської області, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрований в с. Покропивна Козівського району Тернопільської області. З 2011 року і по даний час ОСОБА_8 по місцю реєстрації не проживає. Факт проживання підтверджують сусіди: ОСОБА_9 , ОСОБА_10 .

Зміст спірних правовідносин.

Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з наявністю в позивачів перешкод у користуванні належним їм на праві приватної власності будинком через зареєстроване місце проживання у ньому колишнього чоловіка одного з позивачів, який фактично у цьому будинку не проживає.

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

До спірних правовідносин, які виникли між сторонами, підлягають застосуванню норми Конституції України, Цивільного кодексу України (далі ЦК України) та Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» (далі Закон №1382-IV).

Так, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (стаття 41 Конституції України та частина перша стаття 321 Цивільного кодексу України).

Згідно з положеннями частини 1 статті 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

Відповідно до статті 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Приписами частини 1 статті 405 ЦК України передбачено, що члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.

Водночас, згідно з положеннями частини 2 статті 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Стаття 7 Закону №1382-IV визначає, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Згідно з статтею 11 Закону №1382-IV орган реєстрації здійснює реєстрацію та зняття з реєстрації місця проживання/перебування осіб у межах відповідної адміністративно-територіальної одиниці.

Застосовані судом вищенаведені норми права регулюють спірні правовідносини та визначають обсяг суб`єктивних прав та юридичних обов`язків, якими наділені сторони в цих правовідносинах.

Мотивована оцінка наведеного учасниками справи аргументів щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову.

Судом встановлено на підставі безпосередньо досліджених та оцінених наявних у справі доказів, що будинок АДРЕСА_1 належить на праві приватної спільної часткової власності позивачам ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Відповідач у справі ОСОБА_3 має зареєстроване місце проживання у цьому будинку, однак у ньому не проживає більше року.

Надаючи оцінку аргументам позивачів, суд зауважує, що відповідач має зареєстроване місце проживання у відповідному будинку. Водночас, він не проживає за вказаною адресою більше 10 років, що підтверджується дослідженими у судовому засіданні доказами.

Суд звертає увагу на те, що відповідач, проживаючи за іншою адресою, не проявляв інтересу до житла, у якому має зареєстроване місце проживання. Докази протилежного в матеріалах справи відсутні. При цьому, суд враховує матеріальний стан позивачів, який самостійно несуть тягар утримання майна.

Відтак, з огляду на тривалий строк, який відповідач відсутній у цьому житлі та відсутність будь-яких поважних причин такої відсутності, тому суд доходить переконання, що відповідач втратив право на користування цим житлом в силу приписів частини 2 статті 405 ЦК України.

При визнанні судом особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, юридичним наслідком є зняття цієї особи з реєстраційного обліку за адресою зазначеного житла.

Враховуючи вищевикладене у своїй сукупності, суд вважає, що позов слід задовольнити повністю.

На підставі статей 321, 391, 401, 403, 406 Цивільного кодексу України, та керуючись статтями 10, 19, 81, 89, 259, 263-265, 268, 280-282 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратила право користування житловим приміщенням будинком АДРЕСА_1 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Тернопільського апеляційного суду.

Повне найменування сторін:

Позивачі: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ;

ОСОБА_2 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ;

Відповідач ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 .

Суддя І. І. Братків