ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/1266/20 Номер провадження 22-ц/814/451/22Головуючий у 1-й інстанції Миронець О.К. Доповідач ап. інст. Бутенко С. Б.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2022 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Полтавського апеляційного суду у складі:

Головуючого судді Бутенко С. Б.

Суддів Обідіної О. І., Прядкіної О. В.

за участю секретаря: Ракович Д. Г.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на ухвалу Київського районного суду м. Полтави від 07 грудня 2021 року у складі судді Миронець О. К.

за заявою ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Київського районного суду м. Полтави від 26 березня 2021 року

у справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні житлом шляхом вселення,

в с т а н о в и в:

В жовтні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою проперегляд рішення Київського районного суду м. Полтави від 26.03.2021 за нововиявленими обставинами.

В обґрунтування заяви посилався на те, що рішенням Київського районного суду м. Полтави від 26.03.2021 задоволено позов ОСОБА_4 , ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , вселено ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в квартиру АДРЕСА_1 .

Позивачі подали до суду ще одну позовну заяву, за результатами розгляду якої рішенням Київського районного суду м. Полтави від 04.10.2021 відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні житлом шляхом вселення за безпідставністю.

Вказував, що в процесі розгляду даної цивільної справи, яка перебувала в провадженні судді Київського районного суду м. Полтави Шаповал Т. В., судом було зроблено запит до Державної прикордонної служби України, з відповіді на який стало відомо, що з 01.01.2019 до травня 2021 року ОСОБА_2 не пересікала кордон України і постійно перебувала за межами України, а на території України перебувала лише з 27.09.2020 по 29.09.2020.

Дана обставина підтверджує те, що рішення судом було винесено з грубим порушенням законодавства України, бо ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в період розгляду справи у суді знаходились поза межами України та позов не подавали, а адвокат Портянко Є. В., який представляв їх інтереси діяв по угоді, яка не укладалася між сторонами.

Вважаючи вищевказані обставини нововиявленими, заявник просив переглянути рішення Київського районного суду м. Полтави від 26.03.2021 року за нововиявленими обставинами.

Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 07 грудня 2021 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 відмовлено.

Ухвала суду мотивована тим, що вказані заявником обставини не є нововиявленими у розумінні пункту 1 частини другої статті 423 ЦПК України.

Не погодившись з даною ухвалою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалу, а справу направити до Київського районного суду м. Полтави для продовження розгляду.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що суд першої інстанції не звернув уваги на відповідь прикордонної служби, в якій наведено нововиявлений факт щодо перебування ОСОБА_2 за кордоном, і в результаті якого викрилися факти обману позивачів та їх адвоката.

Вказує, що висновки суду першої інстанції про його обізнаність з даним фактом не відповідають дійсності.

Вважає, що відповідь прикордонної служби доказує, що позивачами був поданий завідомо безпідставний позов та відсутність предмету позову.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_2 та ОСОБА_3 адвокат Портянко Є В. просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду залишити без змін як законну та обґрунтовану. Вказує, що апелянтом фактично висловлена незгода з рішенням суду, яке ним в установленому порядку не оскаржувалося, жодних нововиявлених обставин заявником не зазначено, заява містить ознаки апеляційної скарги, а тому відмовляючи у перегляді рішення по справі, яке набрало законної сили, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку, що заявлені скаржником обставини не є нововиявленими.

ОСОБА_1 подав відповідь на відзив на апеляційну скаргу, в якій посилається на необґрунтованість відзиву та ухвали суду з підстав, викладених ним у заяві про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, яким суд першої інстанції не надав належної оцінки.

Колегія суддів апеляційного суду, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали в межах доводів та вимог апеляційної скарги, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно частин першої, другої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

За результатами розгляду апеляційної скарги апеляційний суд має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (пункт 1 частини першої статті 374, стаття 375 ЦПК України).

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, рішенням Київського районного суду м. Полтави від 26 березня 2021 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 третя особа: Комунальне підприємство «Житлово-експлуатаційна організація № 2» Полтавської міської ради про вселення, визначення порядку користування квартирою відмовлено. Позов ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про усунення перешкод в користуванні житлом шляхом вселення задоволено. Вселено ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в квартиру АДРЕСА_1 . Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 сплачений судовий збір в розмірі 840,80 грн.

Рішення сторонами не оскаржувалося та набрало законної сили 27.04. 2021.

На виконання вказаного рішення Київським районним судом м. Полтави 06.05.2021 видано виконавчий лист № 552/1266/20, за яким Київським ВДВС у м. Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) відкрито виконавче провадження ВП № 65389261.

Постановою старшого державного виконавця Київського ВДВС у м. Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) від 06.10.2021 виконавче провадження з примусового виконання вищевказаного виконавчого листа закінчено на підставі акту державного виконавця від 05.10.2021 про виконання рішення суду від 26.03.2021 повністю та фактичне вселення ОСОБА_2 в квартиру.

Відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції зазначив, що, аналізуючи зміст заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, така зводиться до незгоди заявника з ухваленим по суті справи рішенням суду першої інстанції, а наведені обставини не є підставою для перегляду судового рішення в порядку статті 423 ЦПК України.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої статті 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Пунктом 1 частини другої статті 423 ЦПК України визначено, що підставами для перегляду рішення за нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених пунктом 1 частини другої статті 423 ЦПК України, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі.

Нововиявленими обставинами за своєю юридичною суттю є фактичні дані, що у встановленому порядку спростовують факти, які були покладені в основу судового рішення.

Для вирішення питання про наявність підстав для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами необхідно розрізняти поняття нововиявленої обставини (як факту) і нового доказу (як підтвердження факту).

Відповідно до частини четвертої статті 423 ЦПК України не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи, та докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

Таким чином, до нововиявлених обставин відносяться матеріально-правові факти, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, які мають значення для правильного вирішення спору і які існували на час постановлення рішення, але про які не було і не могло бути відомо особі, яка звертається з заявою про перегляд рішення суду.

Не можуть бути визнані нововиявленими обставини, щодо яких суду зрозуміло, що вони були відомі (або мали бути відомі) заявнику на час розгляду справи.

Нова обставина, що з`явилася або змінилася після розгляду справи, не є підставою для перегляду справ. Не вважаються нововиявленими нові обставини, які виявлені після ухвалення судом рішення, а також зміна правової позиції суду в інших подібних справах. Не можуть вважатися нововиявленими ті обставини, що встановлюються на підставі доказів, які не були своєчасно подані сторонами чи іншими особами, які беруть участь у справі. Обставини, що виникли чи змінилися після ухвалення судом рішення, а також обставини, на які посилався учасник судового процесу у своїх поясненнях, апеляційній та касаційній скарзі, або які могли бути встановлені в разі виконання судом вимог процесуального закону, теж не можуть визнаватися нововиявленими.

Вказане узгоджується з правовою позицією, висловленою Верховним Судом у постановах від 06 березня 2018 року у справі № 2а-23903/09/1270, від 03 квітня 2018 року у справі № 477/1012/14-а, від 06 березня 2018 року у справі № 484/2634/14-а, від 14 травня 2019 року у справі № 826/14797/15.

Відповідно до статей 12, 13, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що обставини, на які посилається заявник, існували на час розгляду справи та могли бути відомі заявникові, який у спосіб перегляду рішення за нововиявленими обставинами фактично намагається здійснити переоцінку доказів, що були досліджені судами під час розгляду справи.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції, що наведені заявником підстави та обставини не є нововиявленими у розумінні пункту 1 частини другої статті 423 ЦПК України, а доводи заявника фактично зводяться до переоцінки доказів у справі і незгодою з рішенням суду, що відповідно до пункту 1 частини четвертої статі 423 ЦПК України не є підставою для перегляду рішення за нововиявленими обставинами.

Судом також враховано правовий висновок Великої Палати Верховного суду у справі № 9901/819/18 від 14.04.2021,у якому зазначено, що не належать до нововиявлених нові обставини, які виникли або змінилися після ухвалення судом рішення, новий доказ або нове обґрунтування позовних вимог чи заперечень проти позову. Не може вважатися нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці тих доказів, які вже оцінювали суди під час розгляду справи.

Європейський суд з прав людини зазначив, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Винятки із цього принципу можуть мати місце лише за наявності підстав, обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру (справа «Пономарьов проти України», рішення від 03 квітня 2008 року).

Процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку із нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду. Особа, яка звертається із заявою про скасування рішення, повинна довести, що в неї не було можливості представити цей доказ на остаточному судовому слуханні, і що цей доказ є вирішальним (рішення ЄСПЛ у справі «PRAVЕDNAYA v. Russia» № 69529/01, параграф 27, 28 від 18 листопада 2004 року).

Проте таких доказів заявником не надано та неможливість одержання відповідної інформації з метою оцінки доказів при остаточному вирішенні справи в судах не доведено.

Доводи апеляційної скарги зводяться до викладення обставин справи із наданням особистих коментарів та власного тлумачення заявником норм чинного законодавства й не дають підстав для висновку про порушення судом норм процесуального права при вирішенні поставленого питання та не свідчать про наявність нововиявлених обставин по справі для перегляду судового рішення, яке набрало законної сили.

Оскаржувана ухвала суду першої інстанції постановлена з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для її скасування з мотивів, наведених в апеляційній скарзі заявника, апеляційним судом не вбачається.

За вказаних обставин колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а ухвали суду першої інстанції без змін.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Київського районного суду м. Полтави від 07 грудня 2021 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя С. Б. Бутенко

Судді О. І. Обідіна

О. В. Прядкіна