КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 грудня 2022 року м. Київ

Справа № 753/15967/20

Апеляційне провадження №22-ц/824/8869/2022

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача: Соколової В.В.

суддів: Андрієнко А.М., Поліщук Н.В.

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду міста Києва ухваленого під головуванням судді Сирбул О.Ф. 08 червня 2022 року у м. Києві, у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» до ОСОБА_1 про стягнення суми сплаченого страхового відшкодування,

В С Т А Н О В И В

У вересні 2020 року представник ПрАТ «СК «Українська страхова група» звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив стягнути з відповідача на його користь в порядку суброгації, майнову шкоду в розмірі 69290,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 20 червня 2017 року між ПрАТ «СК «Українська страхова група» та ОСОБА_2 було укладено договір добровільного страхування майна №99-197-17-00001. Предметом цього Договору є майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, розпорядженням майном - квартирою, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідно до п. 7 Договору страховим випадком за даним договором, серед іншого, є пошкодження водою. 08 листопада 2017 року із застрахованим майном страхувальника, трапилася страхова подія: затоплення квартири водою. Позивач визнав випадок, що трапився 08 листопада 2017 року, страховою подією та на виконання умов Договору страхування здійснив виплату страхового відшкодування страхувальнику в розмірі 69290,00 грн. У зв`язку з цим позивач вказує, що набув право вимоги до відповідача.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 08 червня 2022 рокупозов Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» до ОСОБА_1 про стягнення суми сплаченого страхового відшкодування- задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» суму сплаченого страхового відшкодування в розмірі 69290,00 грн, судовий збір в розмірі 2102,00 грн, а всього 71392 (сімдесят одну тисячу триста дев`ятсот дві) гривні 00 копійок.

Рішення суду мотивовано тим, що позивач сплатив страхувальнику суму страхового відшкодування та набув право вимоги до особи відповідальної за завдану шкоду, тому враховуючи викладене, наявні підстави для стягнення сум страхового відшкодування з відповідача.

Надані стороною позивача докази є належними і допустимими та такими, що підтверджують факт настання страхового випадку у зв`язку із залиттям квартири ОСОБА_2 , що сталася у квартирі належній відповідачу поверхом вище ОСОБА_1 внаслідок пошкодження трубки підводу води. Заперечення відповідача про те, що він не підписував акт про залиття від 08 листопада 2019 року, та він складений з порушенням Правил, суд не прийняв до уваги, оскільки це не підтверджено належними та допустимими доказами. Клопотань про проведення експертизи сторона відповідача не заявляла.

На замовлення позивача складено Звіт про незалежну оцінку вартості збитку пошкодженого майна, відповідно до якого визначено розмір збитку, і така сума, в силу вимог ст. 81 ЦПК України, не спростована відповідачем належними та допустимими доказами.

Не погодився з вказаним рішення суду відповідач, його представником - адвокатом Марч О.В. подана апеляційна скарга, в якій вказується на незаконність необґрунтованість рішення суду, у зв`язку з неповним дослідженням обставин справи, їх неправильною оцінкою та невірним застосуванням норм матеріального права. Відповідач наголошує на тому, що предметом страхування є однокімнатна квартира АДРЕСА_1 . Натомість, належна йому квартира АДРЕСА_3 . Вважає, що страховою компанією здійснено виплату страхового відшкодування за затоплення квартири за іншою адресою, та як наслідок, у нього відсутній обов`язок щодо виплати цієї суми. Також відповідач вказує на невірне встановлення судом причини залиття «пошкодження трубки підводу води на кухні», однак в акті вказано «видавило з`єднання крана - трубку підвідну в змішувачі на кухні в АДРЕСА_3 ». Тому вважає, що докази наявності вини відповідача відсутні. Наданий позивачем звіт щодо оцінки вартості матеріального збитку вважають неналежним доказом, оскільки він зроблений не за наслідками події 08 листопада 2017 року, і обсяг ремонтних робіт не відповідає обсягу пошкоджень завданих залиттям.

На підставі викладеного просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

В порядку ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів виходить з такого.

Судом встановлено, що 20 червня 2017 року між ПрАТ «СК «Українська страхова група» та ОСОБА_2 було укладено договір добровільного страхування майна № 99-197-17-00001. Предметом Договору, зокрема, є майнові інтереси страхувальника, що не суперечить чинному законодавству України, пов`язані з володінням, розпорядженням майном - квартирою, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.3-4).

Відповідно до п. 7 Договору страховим випадком по даному договору, серед іншого, є пошкодження водою.

08 листопада 2017 року із застрахованим майном Страхувальника, що належить йому на праві власності, трапилася страхова подія: затоплення квартири водою.

Згідно акту № 477 від 10 листопада 2017 року комісією складеною із фахівців обслуговуючої організації ТОВ «Фірма-Компас», встановлено, що причиною причиною залиття квартири АДРЕСА_1 , стало пошкодження трубки підводу води на кухні у квартирі АДРЕСА_3 за цією адресою. Комісією визначено обсяг пошкодження: у коридорі фарба стелі 0,5 кв.м; в кухні фарба стелі 0,5 кв.м, наявність тріщини довжиною 2 м, намокла паркетна дошка приблизно 2 кв.м, намокання за склом 3 м; ванна кімната фарба стелі 2 кв.м. (а.с.5).

Відповідно до Звіту про незалежну оцінку вартості матеріального збитку пошкодженого майна № б/н від 27 грудня 2017 року, складеного ТОВ «Незалежна експертна група» на замовлення позивача, ринкова вартість відновлювального ремонту пошкодженого внаслідок залиття майна в АДРЕСА_1 становить: без урахування ПДВ 71540 грн, в тому числі оздоблення 19790 грн, меблі - 51750 грн, а з урахуванням ПДВ - 85848,00 грн. У звіті вказано, 11 рудня 2017 року був проведений огляд пошкодженого майна, визначений обсяг проведених робіт, врахований коефіцієнт фізичного зносу 20%. При цьому оцінювачем звернуто увагу, що проведення оцінки не передбачає встановлення будь-яких фактів відносно подій виникнення збитку. З доданих до звіту локальних кошторисів вбачається, що до складу будівельних робіт увійшли: сушка стелі від вологи, обробка стелі нейтралізуючим розчином, очищення вручну внутрішніх поверхонь стелі від затікання, знімання та монтаж скляного фартуха, фарбування, ремонт паркетних покриттів та плінтусів, реставрація стільниці, кухонних меблів їх збірка та монтаж (а.с.6-41).

10 листопада 2017 року страхувальник звернувся до позивача із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування (а.с.47).

Позивач визнав випадок, що трапився 08 листопада 2017 року, страховою подією та на виконання умов Договору страхування здійснив виплату страхового відшкодування страхувальнику в розмірі 69290,00 грн, що підтверджується страховим актом № ДКЦВ 14759 від 16 січня 2018 року, розрахунком остаточної суми страхового відшкодування № ДКЦВ 14759 від 16 січня 2018 року, платіжним дорученням № 920 від 17 січня 2018 року про сплату суми страхового відшкодування (а.с.48-50).

Відповідно до відповіді КП КМР «КМБТІ» № 062/14-8722(И-2020) від 18 серпня 2020 року об`єкт нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_3 на праві приватної власності зареєстрована за: ОСОБА_1 (а.с.51).

В силу ст. 204 ЦК України Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Згідно зі ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

В порядку п.2 ч.1 ст. 980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані з володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування).

В порядку п.3 ч.1 ст. 988 ЦК України страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.

Відповідно до ст.993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Аналогічне положення міститься і в ст.27 Закону України «Про страхування» .

Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (ч.1 ст.1166 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст.6 Закону України «Про страхування» добровільне страхування - це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону.

Відповідно до вимог ст. 151 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (квартиру) зобов`язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт.

Відповідно до Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08 жовтня 1992 № 572, власники квартир, наймачі та орендаторі зобов`язані використовувати приміщення житлових будинків за призначенням, забезпечувати збереження жилих і підсобних приміщень квартир та технічного обладнання будинків, дотримувати правил пожежної безпеки. При появі несправностей у квартирі вживати заходів до їх усунення, власними силами або силами підприємств по обслуговуванню житла.

Згідно положень п. 2.3.6 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених Наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76, у разі залиття, аварії квартир складається відповідний акт згідно встановленого зразка.

У ч.ч. 1,3 ст. 12, ч. 1,5,6 ст.81 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно з роз'ясненнями п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи. Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: а) наявність шкоди, б) протиправна поведінка заподіювача шкоди, в) причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювача, г) вина.

Цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

Верховний Суд у Постанові від 08 червня 2022 року у справі №572/2976/19 вказав на те, що у разі наявності юридичних фактів, передбачених статтею 993 ЦК України, відбувається перехід права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика (суброгація). Нового зобов`язання із відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: від потерпілого (страхувальника) переходить страховику право вимоги до особи, відповідальної за завдання шкоди. Страховик внаслідок виконання обов`язку винної особи (боржника) перед потерпілим (кредитором), набуває права кредитора в частині фактичних витрат. При цьому деліктне зобов'язання не припиняться, але відбувається заміна сторони у цьому зобов`язанні (заміна кредитора) - замість потерпілої особи прав кредитора набуває страховик. Вживання терміну «перехід» означає, що право вимоги існувало раніше та продовжує існувати, але переходить від однієї особи до іншої, відповідно - від потерпілої особи у деліктному зобов'язанні до страховика.

З наведених обставин справи вибачається, що знайшли своє підтвердження обставини укладення 20 червня 2017 року договору добровільного старування майна фізичних осіб та цивільної відповідальності перед третіми особами між позивачем та власником АДРЕСА_1 ОСОБА_2 . Доводи апеляційної скарги відповідача про те, що предметом страхування є однокімнатна квартира АДРЕСА_1 , відхиляються апеляційним судом, оскільки вулиця «Чавдара» в м. Києві відсутня, а отже наявність описки в договорі не може спростовувати дійсність договору. Договір добровільного страхування майна фізичних осіб та цивільної відповідальності перед третіми особами був укладений між позивачем та ОСОБА_2 , та в силу положень ст. 204 ЦК України є правомірним і породжує правові наслідного його укладення.

Матеріалами справи підтверджуються обставини залиття 10 листопада 2017 року квартири АДРЕСА_1 внаслідок пошкодження трубки підводу води на кухні у квартирі АДРЕСА_3 за цією адресою, власником є відповідач.

В апеляційній скарзі відповідач вказує, на невірне встановлення судом першої інстанції причини залиття. В акті вказано: «видавило з`єднання крана - трубку підвідну в змішувачі на кухні в АДРЕСА_3 », судом першої інстанції вказано причину залиття «пошкодження трубки підводу води на кухні», що є фактично узагальнюючим формулюванням причини залиття. Тому суд апеляційної інстанції відхиляє вказані доводи відповідача.

Акт про залиття квартири є достатнім та належним доказом на підтвердження того факту, що залиття квартири АДРЕСА_1 відбулося внаслідок залиття з квартири, власником якої є відповідач, такий випадок охоплюється страховими ризиками, передбаченими в договорі страхування, а тому є страховим.

Доводи апеляційної скарги щодо невірного встановлення судом винної особи, а саме ОСОБА_1 , є безпідставними, так як за якість сантехнічного обладнання в межах кватири відповідають її мешканці, оскільки вказаний обов`язок передбачений, зокрема, положеннями ст. 151 ЖК України та Правилами користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08 жовтня 1992 року № 572.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позивачем доведено протиправність дії (бездіяльності) відповідача та причинний зв'язок між завданою майну страхувальника шкодою і дією (бездіяльністю) відповідача, як власника майна.

Також встановлено, що застраховане майно зазнало пошкоджень, розмір матеріального збитку визначений в порядку встановленому законом, експертом, яким ринкова вартість відновлювального ремонту пошкодженого майна в АДРЕСА_1 становить: без урахування ПДВ 71540 грн, в тому числі оздоблення 19790 грн, меблі - 51750 грн, а з урахуванням ПДВ - 85848,00 грн. Осяг визначених експертом робіт відповідає обсягу завданих пошкоджень, так як це є витрати, які особа мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Вказаний звіт та обсяг майнової шкоди не спростовано відповідачем належними та допустимими доказами.

Позивач на підставі правовідносин за договором добровільного страхування та на підставі вказаного звіту здійснив ОСОБА_2 виплату страхового відшкодування у розмірі 69290 грн (без урахування франшизи в розмірі 500 грн та в межах ліміту відповідальності по рухомому майну, який визначений 50000 грн), перерахувавши вказану суму на банківський рахунок страхувальника.

У зв`язку з виплатою позивачем страхового відшкодування до нього перейшло право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування, тобто відбулася заміна кредитора у деліктних відносинах, що виникли у зв`язку із завданням шкоди ОСОБА_2 , в порядку суброгації.

Відповідач, як особа винна у заподіянні шкоди, в силу вимог ст.ст. 993,1166 ЦК України зобов`язаний відшкодувати позивачу понесені ним витрати, так як до страховика, який виплатив страхове відшкодування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Отже, розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанцій правильно визначився із характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню.

Інших доводів апеляційна скарга не містить, а в силу положень ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Отже, розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанцій правильно визначився із характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню. Виходячи із основних принципів цивільного процесу, зокрема, змагальності і диспозитивності, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про доведеність заявлених позовних вимог. Оскаржуване судове рішення містить висновки щодо результатів оцінки зібраних у справі доказів, відповідає вимогам ЦПК України щодо законності й обґрунтованості.

Таким чином, посилання відповідача на те, що судом першої інстанції не в повній мірі досліджені обставини справи, що призвело до прийняття необґрунтованих висновків, які не відповідають фактичним обставинам справи, що в свою чергу є підставою для скасування рішення суду, не знайшли свого підтвердження.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду відповідає вимогам закону, зібраним доказам, обставинам справи і підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається.

З огляду на відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з положень ст.141 ЦПК України, відсутні підстави і для здійснення відповідачеві понесених витрат при звернені до апеляційного суду.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381- 384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 08 червня 2022 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків передбачених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач: В.В. Соколова

Судді: А.М. Андрієнко

Н.В. Поліщук