Номер провадження: 22-ц/813/2902/22
Справа № 495/2754/19
Головуючий у першій інстанції Прийомова О. Ю.
Доповідач Вадовська Л. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.12.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого (судді-доповідача) - Вадовської Л.М.,

суддів - Колеснікова Г.Я., Сєвєрової Є.С.,

за участю секретаря - Поворозко І.Ю.,

переглянувши справу №495/2754/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 26 березня 2021 року у складі судді Прийомової О.Ю., -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 , звернувшись у кримінальному провадженні до суду з позовом про відшкодування завданої джерелом підвищеної небезпеки шкоди, просив стягнути з відповідача ОСОБА_2 на відшкодування матеріального збитку 42514,44 грн. (з них 14142,00 грн. витрати на лікування, 19200,00 грн. компенсація заробітної плати за час лікування, 9172,44 вартість матеріальної шкоди у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу), моральної шкоди 150000,00 грн., витрат на правову допомогу 7300,00 грн., витрат на проведення оцінки колісного транспортного засобу 1950,00 грн. (а.с.1-4).

Вироком Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 29 серпня 2018 року у кримінальному провадження №0001159 ОСОБА_2 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 286 КК України та засуджений до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 1 рік, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік, відповідно до статті 75 КК України звільнений від відбуття призначеного основного покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку на 1 рік, з покладенням обов`язків, передбачених статтею 76 КК України. ОСОБА_2 звільнений від призначеного покарання на підставі пункту «в» статті 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь потерпілого ОСОБА_1 на відшкодування матеріальної шкоди 32564,44 грн., моральної шкоди 15000,00 грн., в решті вимог цивільного позову відмовлено.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 19 лютого 2019 року апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_2 та потерпілого ОСОБА_1 задоволено частково; вирок Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 29 серпня 2018 року в кримінальному провадженні №0001159 відносно ОСОБА_2 скасовано в частині вирішення цивільного позову та призначено в цій частині новий судовий розгляд в порядку цивільного судочинства (а.с.5-12).

Ухвалою судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 5 квітня 2019 року відкрито провадження у справі (а.с.14-15).

Позивач ОСОБА_1 підтримав позовні вимоги про стягнення з відповідача ОСОБА_2 на відшкодування матеріального збитку 42514,44 грн. (з них 14142,00 грн. витрати на лікування, 19200,00 грн. компенсація заробітної плати за час лікування, 9172,44 вартість матеріальної шкоди у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу), моральної шкоди 150000,00 грн., витрат на правову допомогу 7300,00 грн., витрат на проведення оцінки колісного транспортного засобу 1950,00 грн. (а.с.28).

Відповідач ОСОБА_2 позов не визнав, зазначивши, що після ДТП надав позивачу у період перебування його на лікуванні допомогу на 18000,00 грн., що не заперечується. Вимоги про стягнення ще 14142,00 грн. за операцію по видаленню з пошкодженої ноги металевих конструкцій не доведені щодо розміру витрат. У позові ОСОБА_1 зазначає, що на час ДТП не мав постійного місця роботи, внаслідок ДТП не міг працювати шість місяців. Позивач не надав доказів офіційного оформлення працевлаштування, за таких обставин положення частини 2 статті 1195 ЦК України до спірних правовідносин не застосовуються. Позивач не довів, що передані відповідачем грошові кошти в сумі 18000,00 грн. є компенсацією вартості ліків. Збитки від пошкодження мопеда в сумі 9172,44 грн., вартість проведення товарознавчого дослідження в сумі 1950,00 грн. не оскаржується, проте відповідач вважає, що дані витрати поглинаються переданими коштами в сумі 18000,00 грн. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди 150000,00 не доведений, розмір моральної шкоди з урахуванням обставин справи, поведінки відповідача не може бути більшим ніж 2000,00 грн. Заявлені ОСОБА_1 витрати на правову допомогу є витратами, понесеними у зв`язку з розслідуванням та розглядом кримінальної справи, тому за правилами цивільного судочинства такі витрати не стягуються.

Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 26 березня 2021 року позов задоволено частково; стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на відшкодування матеріальної шкоди 23874,44 грн, яка складається з 3142,00 грн. витрат на лікування, 9172,44 грн. матеріальних збитків у зв`язку з пошкодженням колісного транспортного засобу скутері «Viper EX50F», реєстраційний номер НОМЕР_1 , 11560,00 грн. компенсації заробітної плати за час лікування; стягнуто на відшкодування моральної шкоди 5000,00 грн.; в іншій частині вимог відмовлено; стягнуто на відшкодування витрат на правову допомогу 15600,00 грн., на оцінку транспортного засобу 1950,00 грн.; стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 908,00 грн. (а.с.103-108).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 18 травня 2021 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення суду.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду першої інстанції скасувати частково та задовольнити вимоги про стягнення 9172,44 грн. матеріальних збитків у зв`язку з пошкодженням колісного транспортного засобу.

За змістом вимог апеляційної скарги незаконність і необґрунтованість рішення з підстав недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважав встановленими, неправильного застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права полягає в наступному. В ході розгляду справи відповідач визнав вимоги в частині стягнення 9172,44 грн., що є вартістю матеріальної шкоди у зв`язку з пошкодженням скутеру, в цій частині рішення не оскаржується. Витрати на лікування в сумі 3142,00 грн. не доведені, довідка про кошторис операції 14142,00 грн. не є доказом понесених витрат, так як в довідці йдеться лише про рекомендоване видалення металевої конструкції та перелік вартості маніпуляцій з цим пов`язаних. Компенсація заробітної плати в сумі 11560,00 грн. за період перебування на лікуванні є безпідставною, оскільки позивач станом на час ДТП ніде не працював, розмір свого втраченого доходу не підтвердив. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди у 5000,00 грн. не відповідає фактичним обставинам справи, характеру та обсягу спричинених моральних страждань, принципів справедливості та розумності. З урахуванням його дій по відшкодуванню шкоди в сумі 18000,00 грн., активному сприянню розкриттю злочину, вчинення злочину з необережності тощо, розмір відшкодування моральної шкоди не може бути більшим ніж 2000,00 грн. При цьому суми у 18000,00 грн., яку надав позивачу, вистачало на компенсацію усіх витрат, пов`язаних з лікуванням, компенсацію заробітної плати на час лікування та моральної шкоди, позивач зворотного не довів. Стягнення витрат на правову допомогу є помилковим, так як понесені у кримінальному провадженні витрати не можуть бути стягнуті за позовом, поданим за правилами цивільного судочинства.

В апеляційній скарзі не зазначено нові обставини, що підлягають встановленню, докази, які підлягають дослідженню чи оцінці.

Відзив на апеляційну скаргу не подано, у заяві від 21 листопада 2022 року про розгляд справи за відсутності ОСОБА_1 вказав про підтримання рішення суду та відсутність підстав для його зміни.

Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з огляду на наступне.

Вироком Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 29 серпня 2018 року в справі №495/2652/18 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 286 КК України.

Особою потерпілою від вказаного кримінального правопорушення є ОСОБА_1 .

Кримінальне правопорушення пов`язано з дорожньо-транспортною пригодою, в результаті якої потерпілий ОСОБА_1 отримав тілесні ушкодження середньої тяжкості (закритий перелом кістки правої нижньої кінцівки), як наслідок перебував на лікуванні в травматичному відділенні КЗ «Білгород-Дністровська міськрайонна багатопрофільна лікарня» з 10 травня 2017 року по 6 листопада 2017 року; керований ОСОБА_1 мопед «Viper EX50F» аварійно пошкоджено.

ОСОБА_1 зазначив, що вартість лікування у вказаний період йому компенсовано ОСОБА_3 , проте він має понести витрати в розмірі 14142,00 грн. на операцію з видалення з пошкодженої ноги металевих конструкцій, необхідність даного медичного втручання та його вартість підтвердив довідкою №50/563 від 27 березня 2018 року.

У вирішенні вимог в цій частині суд першої інстанції виходив з наступного.

Згідно довідки №5/27, виданої КЗ «Білгород-Дністровська міськрайонна багатопрофільна лікарня» ОСОБА_1 знаходився під наглядом лікувального закладу з 26 червня 2017 року по 6 листопада 2017 року. Діагноз основний: консулід. перелом с/т м/гомілкової кістки правої гомілки. Стан після МОС. (кримінальна справа, а.с.37).

Згідно довідки №5563, виданої КЗ «Білгород-Дністровська міськрайонна багатопрофільна лікарня» ОСОБА_1 знаходився під наглядом лікувального закладу з травмою після ДТП з 10 травня 2017 року. Діагноз основний: консулід.перелом с/т м/гомілкововї кістки правої гомілки. Стан після МОС. Рекомендовано видалення МОС в умовах травматологічного відділення (кримінальна справа, а.с.38).

Відповідно до кошторису вартість такої операції така складає 14142,00 грн. (кримінальна справа, а.с.39).

З розписки від 12 травня 2017 року вбачається, що ОСОБА_1 отримав від ОСОБА_2 грошові кошти на операцію в розмірі 11000,00 грн. (кримінальна справа, а.с.89).

Позивачем не надано доказів його витрат на лікування до отримання вказаних сум, не доведено й того факту, що необхідність видалення МОС спричинена повторністю проведення відповідної операції, тому суд вважав справедливим врахувати отримання вказаних коштів при здійсненні розрахунку необхідного відшкодування на лікування потерпілого та стягнув з відповідача на користь позивача в рахунок витрат на лікування 3142,00 грн. (14142,00-11000,00=3142,00 грн.).

ОСОБА_1 рішення суду в цій частині вимог не оскаржив, отже погодився з проведеним судом зарахуванням отриманих коштів в рахунок витрат на лікування. ОСОБА_2 необхідність видалення МОС з травмованої ноги потерпілого, рівно як і вказану позивачем вартість, не спростував.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду в частині витрат на лікування та не вбачає підстав для зміни рішення в частині стягнутих судом 3142,00 грн. на відшкодування витрат на лікування.

ОСОБА_1 зазначив, що з 10 травня 2017 року по 6 листопада 2017 року не працював через травму, оскільки не мав постійного місця роботи, то компенсацію лікарняних не отримав, тому на підставі частини 2 статті 1195 ЦК України має право на відшкодування, виходячи з розміру мінімальної заробітної плати 3200,00 грн. за час вимушеного його безробіття протягом 6 місяців, що становить 19200,00 грн.

З розписки вбачається, що ОСОБА_1 отримав від ОСОБА_2 гроші на утримання в розмірі 7000,00 грн.

У вирішенні вимог в цій частині суд першої інстанції виходив з положень частин 1, 2 статті 1195 ЦК України, періоду непрацездатності через отримане ушкодження здоров`я з 10 травня 2017 року по 6 листопада 2017 року, що без 4 днів становило 6 місяців, мінімальної заробітної плати 3200,00 грн. та отриманих ОСОБА_1 від ОСОБА_2 коштів в сумі 7000,00 грн. на відшкодування втраченого заробітку. Суд визначив до стягнення компенсацію заробітної плати за час лікування в розмірі 11560,00 грн. (19200-640-7000=11560 грн.).

ОСОБА_1 рішення суду в цій частині вимог не оскаржив, отже погодився з проведеним судом зарахуванням отриманих коштів в рахунок відшкодування втраченого за час лікування заробітку. ОСОБА_2 право на отримання відшкодування потерпілому втраченого заробітку (доходу) не спростував. Посилання в апеляційній скарзі на те, що позивач не працював на момент завдання шкоди не приймається, оскільки частина 2 статті 1195 ЦК України передбачає відшкодування такої шкоди в тому числі й фізичній особі, яка в момент завдання шкоди не працювала, та зазначає, що розмір відшкодування у такому випадку визначається виходячи з розміру мінімальної заробітної плати.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду в частині відшкодування втраченого за час лікування заробітку (доходу) та не вбачає підстав для зміни рішення в частині стягнутої суми 11560,00 грн.

ОСОБА_1 зазначив, що розмір матеріальних збитків від аварійного пошкодження мопеда «Viper EX50F, реєстраційний номер НОМЕР_2 , склав 9172,44 грн., що підтверджено експертним дослідженням №56 від 15 січня 2018 року та №32 від 23 січня 2018 року; вартість робіт з дослідження рівна 1950,00 грн. (докази знаходяться в матеріалах кримінальної справи, а.с.40-75, 77-78).

Вимоги в цій частині доведені, транспортний засіб пошкоджено з вини ОСОБА_2 , вартість розміру матеріальних збитків, завданих володільцю транспортного засобу, встановлена експертним дослідженням, не спростована та визнається. Отже, вимоги про стягнення на відшкодування матеріальних збитків від пошкодження мопеда в сумі 9172,44 грн. та витрат на проведення дослідження в сумі 1950,00 грн. задоволенні судом правильно. Апеляційна скарга доводів щодо цієї частини вимог не містить.

Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав (ч.1 ст.23 ЦК України).

Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я (п.1 ч.2 ст.23 ЦК України); у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна (п.3 ч.2 ст.23 ЦК України).

Моральна шкода ОСОБА_1 полягає у фізичному болю та стражданнях, яких він зазнав у зв`язку з ушкодженням здоров`я (середньої тяжкості тілесні ушкодження), а також полягає у душевних стражданнях, яких зазнав у зв`язку з пошкодженням його майна (мопеда).

Визначений судом розмір грошового відшкодування моральної шкоди у 5000,00 грн. узгоджується з положеннями частини 3 статті 23 ЦК України, підстав для зменшення даного розміру відшкодування чи у відмові в такому не встановлено.

Щодо розподілу судових витрат, то рішення суду підлягає перегляду в частині витрат на професійну правничу допомогу з огляду наступне.

Цивільний позов про відшкодування шкоди було подано у кримінальному провадженні, вирішено судом першої інстанції, а за результатами перегляду кримінальної справи в апеляційному порядку цивільний позов передано на новий розгляд до суду першої інстанції в порядку цивільного судочинства.

Провадження у справі в порядку цивільного судочинства відкрито 5 квітня 2019 року. До уточнених 29 липня 2019 року позовних вимог додано квитанцію №9/13 від 29 липня 2019 року про оплату ОСОБА_1 юридичних послуг в розмірі 8300,00 грн., Ордер серія ОД №319826 від 31 травня 2019 року, виданий адвокату Янкову І.Д. АО «Юридична консультація Білгород-Дністровського району» на підставі договору про надання правової допомоги №5 від 22 травня 2017 року (а.с.29).

26 березня 2021 року адвокат Янков І.Д. надав опис робіт за період з 22 травня 2017 року по 26 березня 2021 року, тобто за період, який включає в себе надання правової допомоги у кримінальному провадженні та потому в суді першої інстанції, якому на новий розгляд в порядку цивільного судочинства було направлено цивільний позов, первісно поданий у кримінальному провадженні.

Доводи апеляційної скарги в тій частині, що питання про розподіл процесуальних витрат за результатами судового розгляду у кримінальному провадженні вирішується у тій справі, в якій вони були понесені, за правилами КПК України та, відповідно, не можуть бути стягнуті за правилами цивільного судочинства, приймаються судом апеляційної інстанції, оскільки такі узгоджуються в висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 21 листопада 2018 року в справі №462/6473/16-ц.

З опису робіт адвоката Янкова І.Д. вбачається, що робота в цивільній справі, що розглядалася судом першої інстанції з 5 квітня 2019 року по 26 березня 2021 року, полягала в участі в судових засіданнях: 6 травня 2019 року, 31 травня 2019 року, 27 липня 2019 року, 12 вересня 2019 року, 4 жовтня 2019 року, 17 жовтня 2019 року, 12 листопада 2019 року, 5 грудня 2019 року, 12 грудня 2019 року, 26 березня 2021 року.

Якщо звернутися до матеріалів цивільної справи, то справа по суті вимог розглядалася в судовому засіданні лише 5 грудня 2019 року з 11:06:19 до 11:46:08 та 26 березня 2021 року з 09:51:16 до 11:19:28 за участю адвоката Янкова І.Д., ще було засідання 12 грудня 2019 року проте адвокат Янков І.Д. участі в ньому не брав. Всі інші численні призначені судом судові засідання не відбувались з різних причин, в тому числі й за неодноразовими заявами (клопотаннями) представників обох сторін (а.с.51-52).

Отже, заявлена правнича допомога у цивільній справі підтверджена участю представника адвоката у двох нетривалих судових засіданнях, тому виходячи з визначеного частиною 4 статті 137 ЦПК України принципу співмірності розміру витрат на оплату послуг адвоката із складністю справи, наданими послугами, витраченим часом на виконання робіт (надання послуг) обсягом наданих послуг, ціною позову тощо, витрати на професійну правничу допомогу, надану позивачу у цивільній справі, визначаються судом апеляційної інстанції в розмірі 1000,00 грн.

Витрати на проведення експертного дослідження пошкодженого мопеда, розмір стягнутого на користь держави судового збору не є спірним.

Справа в провадженні суду апеляційної інстанції з травня 2021 року, призначалась до розгляду на 17 березня 2022 року, 24 листопада 2022 року; інформація про дату, час та місце розгляду справи доступна на сайті «Судова влада». Учасники справи мали процесуальний час для надання суду обґрунтування власних позицій. Судом апеляційної інстанції вимоги статей 128, 130 ЦПК України щодо судового виклику/повідомлення учасників процесу виконувались, порядок вручення судових повісток дотримувався, учасники справи правом на отримання/неотримання надісланих поштою судових повісток розпоряджалися на власний розсуд; додатково учасники справи повідомлялися документом в електронному вигляді «Судова повістка…», «SMS»-повідомлення «Судова повістка…» На 24 листопада 2022 року учасники справи повідомлені завчасно, підстав для подальшого відкладення розгляду справи не встановлено.

Відповідно до положень частин 4, 5 статті 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, суд підписує рішення без його проголошення; датою ухвалення рішення за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення.

Датою ухвалення призначеного у судове засідання на 24 листопада 2022 року рішення судом апеляційної інстанції відповідно до положень частини 5 статті 268 ЦПК України є дата складання повного судового рішення.

Керуючись ст.ст.367, 368, п.п.1,2 ч.1 ст.374, ст.ст.375, 376, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 26 березня 2021 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, залишити без змін в частині стягнення на відшкодування майнової шкоди 23874 грн. 44 коп., моральної шкоди 5000 грн. 00 коп., витрат на оцінку 1950 грн. 00 коп., судового збору 908 грн. 00 коп.

Рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 26 березня 2021 року в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу змінити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на відшкодування витрат на професійну правничу допомогу 1000 грн. 00 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 28 грудня 2022 року.

Головуючий Л.М.Вадовська

Судді Г.Я.Колесніков

Є.С.Сєвєрова