Справа № 459/3010/21
Провадження № 2/459/984/2021
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 лютого 2022 року Червоноградський міський суд Львівської області

у складі: головуючого судді Жураковського А.І.

з участю секретарів Яковенко І.Л., Савіцької Б.Б.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представників відповідача Ганаса А.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Червонограді в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ДП «Львіввугілля» в особі відокремленого підрозділу шахти «Відродження» про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В :

23.09.2021 позивач звернулася у суд з позовом до відповідача, у якому просить: 1) визнати незаконним та скасувати наказ про її звільнення від 23.02.2021 № 52- к згідно п. 2 ст. 40 КЗПП України та поновити її на роботі; 2) стягнути на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу на час вирішення справи, без утримання податків та інших обов`язкових платежів; 3) стягнути на її користь 25 000 грн. моральної шкоди; 4) стягнути на її користь понесені нею витрати на правову допомогу.

В обґрунтування позовних вимог вказала, що з 07.10.2013 по 23.02.2021 працювала на шахті «Відродження» ВП ДП «Львіввугілля», останнім її місцем роботи машиніст (кочегар) 4-го розряду вугільної компанії з повним робочим днем. Зазначила, що 23.02.2021 звільнена на підставі п. 2 ст. 40 КЗпП України, (внаслідок невідповідності виконуваної роботи за станом здоров`я), із виплатою одноразової допомоги згідно з колективним договором. Однак з наказом не згідна, оскільки підґрунтям для звільнення за п. 2 ст. 40 КЗпП України є або фактичні дані, які підтверджують, що внаслідок стану здоров`я (стійкого зниження працездатності) працівник не може належно виконувати покладені на нього трудові обов`язки, або стійке порушення функцій організму, визнання працівника інвалідом та наявність протипоказань щодо продовження ним трудової діяльності, підтверджені довідкою медико-соціальної експертної комісії. Також звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 ст. 40 КЗпП України, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу, яку роботодавець її не запропонував, а лише повідомив, що за станом здоров`я більше не може виконувати роботи, і при звільненні отримає вихідну допомогу. Крім того зазначила, що вона сама виховує сина з інвалідністю якому 5 років, що є порушенням приписів ст. 184 КЗпП України. Зазначила, що у зв`язку з незаконним звільненням та порушення її законного права на працю їй спричинено моральної шкоди, яку оцінює у 25000,00 грн.

27.09.2021 вказану позовну заяву було залишено без руху та надано строк на усунення недоліків.

25.10.2021 у справі відкрито спрощене позовне провадження і призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 29.11.2021, з повідомленням (викликом) сторін.

Відповідач подав відзив, у якому зазначив, що позовні вимоги є безпідставними та не обгрунтованими, оскільки позивачка сама надала довідку лікарсько-консультативної комісії КНПСРРЛО «Сокальська ЦРЛ» №162 від 19.02.2021, згідно якої, їй по стану здоров`я протипоказана робота в умовах дії шкідливих факторів, виведена з шахти на постійно з 19.02.2021 та написала заяву про звільнення за станом здоров`я. Також звільнення позивачки розглядалося на засіданні профкому ППО ППВП ВП «Шахта «Відродження», на якому надано згодну на звільнення машиніста і кочегара) котельні ОСОБА_1 з шахти по п.2 ст. 40 КЗпП України (внаслідок невідповідності займаній посаді за станом здоров`я) з виплатою вихідної допомоги згідно чинного законодавства в розмірі середньомісячного заробітку та одноразової допомоги згідно колективного договору. Крім того, їй було запропоновано роботу прибиральниці, знаючи, що вона виховує сина, оскільки вакантних посад не було, у зв`язку із заповненням штату, на що остання відмовилася, а переведення без згоди працівника не допускається. Відносно моральної шкоди вказав, що її спричинення та розмір не доведені позивачем. Крім того, вважають, що строк позовної давності почав свій перебіг з 23 лютого 2021 року - закінчився 23 березня 2021року, оскільки 23.02.2021 ОСОБА_1 було видано під розпис трудову книжку та наказ №52-к від 23.02.2021, про що засвідчує особистий її підпис в особовій картці працівника 46-13 та особистий підпис про ознайомлення в наказі №52-к від 23.02.2021, однак позивачка звернувся до суду з позовними вимогами лише 23 вересня 2021 року. Тому вважають, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Позивач надала відповідь на відзив, у якій підтримала позовні вимоги та додатково зазначила, що встановлення діагнозу і протипоказання відповідно до довідки лікарсько-консультативної комісії КНПСРРЛО «Сокальська ЦРЛ» №162 від 19.02.2021, не давали підстави для її звільнення відповідно до п. 2 ст. 40 КЗпП України у зв`язку з невідповідністю працівника займаній посаді або виконуваній роботі внаслідок стану здоров`я який перешкоджає продовженню даної роботи, оскільки, підставою звільнення відповідно до п.2 ст. 40 КЗпП України, може бути не будь-яка втрата працездатності, а лише стійка втрата працездатності, яка визначається саме висновком МСЕК, і такого висновку МСЕК на час її звільнення не було, що і не давало підстав для її звільнення з ініціативи адміністрації саме на цій підставі. Також зазначила, що в даному випадку отримавши вищезазначену довідку відповідач мав би вирішити питання про переведення на іншу роботу постійну або тимчасову, відповідно з медичним висновком викладеним у довідці, за яким їй була протипоказана лише робота в умовах дії шкідливих факторів (несприятливий мікроклімат, фізична праця, пил). У подальшому, якщо б вона відмовилася від такого переведення, а такого не було, то її мали б відсторонити від виконання роботи кочегаром із збереженням заробітної плати, до отримання висновку МСЕК. Також у вказаній довідці ЛКК відсутнє рішення про необхідність її переведення на іншу роботу, як і строк такого переведення. Зазначає, що однією з підстав незаконного звільнення є порушення вимог ст.184 КЗпП України, оскільки вона є одинокою матір`ю, яка виховує сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , якому 30.03.2021 згідно медичного висновку № 5 встановлено інвалідність. Тому вважає, що її звільнено із порушеннями норм законодавства.

В судовому засіданні позивач та її представник підтримали позовні вимоги з підстав, вказаних у позовній заяві та у відповіді на відзив.

Представник відповідача такий позов заперечив, з підстав вказаних у відзиві на позовну заяву, додатково зазначив, що згідно наказу № 57-к від 10.03.2020 ВП «Шахта «Відродження» ДП «Львіввугілля» «Про затвердження переліку посад, професій, умов, зайнятість в яких дає право на пенсію на пільгових умовах» - професія (посада) машиніст (кочегар) котельні віднесена до Списку № 2, та відповідно до карти умов праці відноситься до шкідливих умов праці. Також зазначив, що у роботодавця не було відомостей, що позивач є одинокою матір`ю, яка самостійно виховує сина віком до чотирнадцяти років, а сину інвалідність встановлена після звільнення з роботи.

Вислухавши сторін, вивчивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Згідно наказу №151-к від 08.10.2013 ОСОБА_1 прийнято на роботу на шахту машиністом (кочегаром) котельні на вугіллі 4-го розряду, з повним робочим днем, що підтверджується копією трудової книжки останньої.

19.02.2021 ОСОБА_1 подала заяву директору ВП «Шахта «Відродження» ДП «Львіввугілля» про звільнення з роботи за станом здоров`я з 18.02.2021.

Згідно рішення ЛКК (протокол № 21 від 19.02.2021) ОСОБА_1 по стану здоров`я протипоказана робота в умовах дії шкідливих факторів (несприятливий мікроклімат, фізична праця, пил), виведена з шахти на постійно з 19.02.2021, що підтверджується довідкою лікарсько-консультативної комісії КНПСРРЛО «Сокальська ЦРЛ» №162 від 19.02.2021.

Згідно повідомлення про хронічне професійне захворювання (отруєння) ОСОБА_4 встановлено основний діагноз: Хронічна лівобічна L5-S1 попереково-крижова радикулопатія з больовим синдромом та статико-динамічними порушеннями; хронічний бронхіт II ст. (другого), фаза затихаючого загострення, пневмосклероз, емфізема легенів, ЛН І-ІІ (першого-другого) ст. - захворювання професійні, встановлені вперше. Дата встановлення остаточного діагнозу: 09.02.2021р.

Згідно наказу №52-к від 23.02.2021 ВП «Шахта «Відродження» ДП «Львіввугілля» ОСОБА_1 звільнено з роботи з шахти машиніста (кочегара) котельні 4-го розряду виробничої дільниці стаціонарного обладнання 18.02.2021 року на підставі п.2 ст. 40 КЗпП України (внаслідок невідповідності виконуваної роботи за станом здоров`я) з виплатою вихідної допомоги в розмірі середньомісячного заробітку (ст.44 КЗпП України) та одноразової допомоги в розмірі 2-х середньомісячних заробітків згідно п.8.10 «Колективного договору між адміністрацією ВП «Шахта «Відродження» та профспілковими організаціями ....» (Стаж роботи в галузі 12 років 06 міс. 25 днів). Належить компенсація за невикористану щорічну відпустку - 50к.д., в т.ч. за період роботи з 17.07.2019року по 17.07.2020року - 32 к.д. (28 к.д. основна+ 4к.д. додаткова); за період з 17.07.2020року по 18.02.2021року - 18к.д. (16 к.д. основна+ 2к.д. додаткова); за невикористану додаткову відпустку згідно ст. 19 ЗУ «Про відпустки» за 2020-2021р.р. - 20к.д., та 23.02.2021 видано трудову книжку.

Згідно акту від 19.02.2021, складеним начальником відділу кадрів ВП «Шахта «Відродження» ДП «Львіввугілля» Підкова Л.В., менеджером відділу кадрів ОСОБА_5 , старшим інспектором відділу кадрів ОСОБА_6 , вбачається, що цього дня проведено з машиністом (кочегаром) котельні ОСОБА_1 бесіду з приводу її працевлаштування на підставі Повідомлення про хронічне професійне захворювання від 10.02.2021 та довідки № 162 від 19.02.2021; вакантних посад, які б відповідали вимогам щодо працевлаштування по стану здоров`я ОСОБА_1 немає; однак враховуючи її сімейний стан, їй було запропоновано роботу прибиральниці, але вона хотіла б залишитися на попередньому місці роботи, тобто машиністом (кочегаром) котельні, але за контрактом; в цьому їй було відмовлено так, як вказана робота протипоказана за станом здоров`я і контрактна форма не передбачена на шахті.

Згідно довідки № 3/04-638 від 30.11.2021 ВП «Шахта «Відродження» ДП «Львіввугілля» про чисельність працівників поверхні на підприємстві станом на 19.02.2021: планова чисельність 221 чол, фактична чисельність 250 чол.; згідно інформації про чисельний склад працівників ВП «Шахта «Відродження» ДП «Львіввугілля», станом на 01.03.2021: поверхня планова 221, фактична: спис. 267/ с/спис 251.

23.02.2021 ВП «Шахта «Відродження» ДП «Львіввугілля» направило в профком ППО ППВП ВП «Шахта «Відродження» подання про надання згоди на звільнення ОСОБА_1 машиніста (кочегара) котельні з шахти по п.2 ст. 40 КЗпП України (внаслідок невідповідності виконуваної роботи за станом здоров`я) з виплатою вихідної допомоги в розмірі середньомісячного заробітку та одноразової допомоги згідно Колективного договору.

23.02.2021 профком ППО ППВП ВП «Шахта «Відродження» надав згоду на звільнення ОСОБА_1 машиніста (кочегара) котельні з шахти по п.2 ст. 40 КЗпП України (внаслідок невідповідності виконуваної роботи за станом здоров`я) з виплатою вихідної допомоги в розмірі середньомісячного заробітку та одноразової допомоги згідно Колективного договору, що підтверджується копією витягу з протоколу № 14 від 23.02.2021.

Відповідно до Наказу № 57-к від 10.03.2020 ВП «Шахта «Відродження» ДП «Львіввугілля» «Про затвердження переліку посад, професій, умов, зайнятість в яких дає право на пенсію на пільгових умовах» - атестаційною комісією шахти з квітня 2019 року по березень 2020 року проведено атестацію робочих місць за умовами праці і визначено перелік виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію на пільгових умовах, на підставі якої затверджено, що професія (посада) машиніст (кочегар) котельні віднесена до Списку № 2.

Протоколами про проведення досліджень робочого місця машиніста (кочегара) котельні: № 59/1 від 22.11.2019, № 64/43 від 19.11.2019, № 52/1 від 21.11.2019, № 39/2 від 22.11.2019, № 39/1 від 22.11.2019 та оцінкою умов праці за ступенем шкідливості та небезпечності підтверджені шкідливі умови робочого місця.

Згідно копії заяви від 29.09.2013 та копії листка ознайомлення працівників з картами умов праці, ОСОБА_1 ознайомлена з шкідливими умовами робочого місця.

Згідно довідки профпаталогічної МСЕК серії 12 ААА № 095123, первинно проведено огляд 06.09.2021-16.09.2021 ОСОБА_1 , якій встановлено ступінь втрати професійної працездатності 40%, з них: 25% хр. радикулопатія, 15% хр. Б ронхіт ЛН І ст., дата переогляду 06.09.2022.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснила, що працює начальником відділу кадрів ВП «Шахта «Відродження», 19.02.2021 ОСОБА_1 прийшла у відділ кадрів показала довідку ЛКК від 19.02.2021, що їй протипоказана робота у шкідливих умовах праці, та написала заяву про звільнення, їй запропонували роботу прибиральниці, оскільки не було вакантних місць, на що остання зазначила, що бажає залишитися на роботі за професією (посадою) машиніста (кочегара) за контрактом, в цьому їй було відмовлено так, як вказана робота протипоказана за станом здоров`я і контрактна форма не передбачена на шахті.

Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 43 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Цією ж статтею Конституції громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Відповідно до п. 2 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку виявленої невідповідності працівника займаній посаді або виконуваній роботі внаслідок недостатньої кваліфікації або стану здоров`я, які перешкоджають продовженню даної роботи. Звільнення з цих підстав допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Відповідно до ч. 1 ст. 46 КЗпП України відсторонення працівників від роботи власником або уповноваженим ним органом допускається у разі: появи на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння; відмови або ухилення від обов`язкових медичних оглядів, навчання, інструктажу і перевірки знань з охорони праці та протипожежної охорони; в інших випадках, передбачених законодавством.

Статтею 170 КЗпП України передбачено, що працівників, які потребують за станом здоров`я надання легшої роботи, власник або уповноважений ним орган повинен перевести за їх згодою на таку роботу у відповідності з медичним висновком тимчасово або без обмеження строку.

Відповідно до ч. 5 ст. 6 Закону України «Про охорону праці» від 14.10.1992 року № 2695-XII працівника, який за станом здоров`я відповідно до медичного висновку потребує надання легшої роботи, роботодавець повинен перевести за згодою працівника на таку роботу на термін, зазначений у медичному висновку, і у разі потреби встановити скорочений робочий день та організувати проведення навчання працівника з набуття іншої професії відповідно до законодавства.

Невідповідність працівника займаній посаді або виконуваній роботі - це документально підтверджена неможливість продовжувати виконання роботи працівником за умови, що така робота потребує певної кваліфікації чи стану здоров`я.

Зазначене документальне підтвердження щодо тимчасової втрати працездатності відповідно до зазначених вище норм законів, та наказів МОЗ України, надає в своєму висновку ЛКК.

За результатами медогляду, особа направляється на додатковий медогляд в разі, якщо лікарі визначили таку необхідність, чи за бажанням (заявою) особи, та на МСЕК - в разі вирішення питання щодо стійкої втрати працездатності (інвалідність, профзахворювання).

Згідно ч.1 ст.69 Основ законодавства України про охорону здоров`я визначення наявності на ступеню тривалої або стійкої втрати працездатності здійснюється за результатами МСЕК.

Згідно п. 3 Положення про медико-соціальну експертизу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.20009 року № 1317, медико-соціальна експертиза проводиться особам, що звертаються для встановлення інвалідності, за направленням лікувально-профілактичного закладу охорони здоров`я після проведення діагностичних, лікувальних і реабілітаційних заходів за наявності відомостей, що підтверджують стійке порушення функцій організму, обумовлених захворюваннями, наслідками травм чи вродженими вадами, які спричиняють обмеження життєдіяльності. Тобто, МСЕК вирішує питання встановлення інвалідності за наявності стійкого порушення функцій організму, стійкої втрати працездатності (встановлює відсотки), профзахворювання.

В п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 06.11.1992 року № 9 роз`яснено, при розгляді справ про звільнення за п. 2 ч. 1 ст. 40 КЗпП України суд може визнати правильним припинення трудового договору в тому разі, якщо встановить, що воно проведено на підставі фактичних даних, які підтверджують, що внаслідок недостатньої кваліфікації або стану здоров`я (стійкого зниження працездатності) працівник не може належно виконувати покладених на нього трудових обов`язків чи їх виконання протипоказано за станом здоров`я або небезпечне для членів трудового колективу чи громадян, яких він обслуговує, і неможливо перевести, за його згодою на іншу роботу.

Оскільки, рішенням ЛКК (протокол № 21 від 19.02.2021) встановлено, що ОСОБА_1 по стану здоров`я протипоказана робота в умовах дії шкідливих факторів (несприятливий мікроклімат, фізична праця, пил), виведена з шахти на постійно з 19.02.2021, що унеможливлює перебування її у трудових відносинах з роботодавцем на зазначеній посаді, така була звільнена за обов`язковим погодженням профспілки, а відтак на законних підставах.

Обгрунтування та доводи позивачки, що стосується відсутності висновку МСЕК на момент її звільнення, то таке звільнення може бути на підставі висновку ЛКК (ч. 5 ст. 6 Закону України «Про охорону праці»), оскільки висновок МСЕК необхідний в разі вирішення питання щодо стійкої втрати працездатності (інвалідність, профзахворювання). Крім того, згідно довідки ЛКК від 19.02.2021, яку ж сама позивачка надала роботодавцю, останній протипоказана робота в умовах дії шкідливих факторів (несприятливий мікроклімат, фізична праця, пил), виведена з шахти на постійно з 19.02.2021, тому на думку суду таке формулювання має імперативний характер про вивільнення працівника з роботи в шкідливих умовах.

Також посилання позивачки, що їй не запропоновано перевестися на іншу роботу, то такі на думку суду є необгрунтованими, що підтверджуються актом від 23.02.2021 та поясненнями свідка ОСОБА_7 . Крім того, заяву про переведення на вакантну посаду позивач не подавала.

Крім того, на думку суду не було підстав для відсторонення від займаної підстави, оскільки позивачка самостійно подала заяву про її звільнення за станом здоров`я, яка підлягала розгляду роботодавцем, відповідно до частини першої статті 15 Закону України "Про звернення громадян" органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

Також доводи позивачки, що у вказаній довідці було відсутнє рішення ЛКК про неможливість виконання нею роботи машиніста (кочегара) котельні є не обгрунтованими, оскільки відповідно до Наказу № 57-к від 10.03.2020 ВП «Шахта «Відродження» ДП «Львіввугілля» «Про затвердження переліку посад, професій, умов, зайнятість в яких дає право на пенсію на пільгових умовах» атестаційною комісією шахти з квітня 2019 року по березень 2020 року проведено атестацію робочих місць за умовами праці і визначено перелік виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію на пільгових умовах, на підставі якої затверджено, що професія (посада) машиніст (кочегар) котельні віднесена до Списку № 2, а відтак це не потребувало додаткового формулювання.

Крім того, що стосується посилань, що позивачка є одинокою матір`ю, яка самостійно виховує дитину інваліда, на думку суду, такі є також не обгрунтованими, оскільки роботодавець не заперечує, що йому було відомо, що на момент звільнення позивачка мала на утриманні сина, проте не було відомостей, що вона є одинокою матір`ю. Також згідно медичного висновку № 5 сину ОСОБА_3 - 30.03.2021 встановлено інвалідність, однак така інвалідність була встановлена після її звільнення.

Термін "одинока матір" на законодавчому рівні не визначено, проте відповідно до п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами трудових спорів" від 6 листопада 1992 р. № 9 одинокою матір`ю вважають жінку, яка не перебуває у шлюбі та у свідоцтві про народження дитини якої відсутній запис про батька дитини або запис про батька зроблено у встановленому порядку за вказівкою матері; вдову; іншу жінку, яка виховує і утримує дитину сама.

Отже, основним критерієм для визначення статусу одинокої матері є: виховання та утримування дитини без участі батька. Одержання жінкою аліментів від батька дитини, ведення з ним спільного господарства позбавляє статусу одинокої матері.

На обґрунтування свого статусу одинокої матері ОСОБА_1 надала суду наступні докази:

- копію свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , з якого вбачається, що ОСОБА_8 та ОСОБА_1 є батьками ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- копію акту № 1060 від 25.08.2021, з якого вбачається, що ОСОБА_1 проживає разом з сином ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- копію Витягу з медичної картки хворого ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з якого вбачається, що останній знаходився на стаціонарному лікуванні у Львівській обласній дитячій клінічній лікарні з 08.07.2021 по 12.07.2021 з діагнозом закрепи;

- копію супровідного листа від 30.03.2021 № 5, з якого вбачається, що згідно медичного висновку за № 5 від 30.03.2021 (вперше 2021) та індивідуальної програми реабілітації дитини інваліда № 5 ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 встановлено інвалідність;

- рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 29.07.2019, з якого вбачається, що змінено спосіб стягнення аліментів, що стягуються з ОСОБА_8 на підставі рішення цього ж суду від 09 листопада 2016 року у справі № 459/2707/16-ц; присуджено стягувати з ОСОБА_8 у користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дати набрання рішенням законної сили і до повноліття дитини;

- рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 25.08.2021, з якого вбачається, що з ОСОБА_8 у користь ОСОБА_1 стягнуто 7330,17грн. понесених витрат на лікування та стягувати з ОСОБА_8 у користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 1500,00грн. додаткових на лікування сина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- розрахунок заборгованості Червоноградського міського відділу ДВС Західного МРУ МЮ (м. Львів) станом на 10.02.2022 вбачається, що на виконанні у виконавчій службі знаходиться виконавчий лист № 459/1172/19 про стягнення з ОСОБА_8 у користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісячно, боржнику нарахована сума зі сплати аліментів станом на 31.12.2021 в сумі: 73551,24грн., сплачено: 50756,80грн., заборгованість: 22794,44грн.

Вказані докази не давали підстав роботодавцю вважати ОСОБА_1 одинокою матір`ю, відтак відповідачем не порушено гарантії передбачені ст. 184 КЗпП України.

На підставі наведеного суд, дійшов переконання, що відсутні підстави у скасуванні наказу про звільнення від 23.02.2021 № 52- к згідно п. 2 ст. 40 КЗпП України та поновлення на роботі, оскільки таке звільнення відбулося відповідно до норми Закону.

Оскільки позовні вимоги про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди є похідними, а тому до задоволення не підлягають.

Також, враховуючи, що судом встановлено відсутність підстав для задоволення позовної вимоги про скасування наказу про звільнення та поновлення на роботі у зв`язку з безпідставністю, судом не вирішується питання про застосування строку позовної давності. Аналогічна правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду від 21 квітня 2021 року у справі № 333/4308/18 провадження № 61-10879св20.

Керуючись ст.ст. 2, 141, 259, 264, 265, 273, 354 ЦПК України,

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову відмовити.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 28.02.2022.

Суддя: А. І. Жураковський