Справа № 565/110/21
Провадження № 2/565/62/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 лютого 2022 року м.Вараш

Кузнецовський міський суд Рівненської області у складі головуючої судді Бренчук Г.В., за участю секретаря судового засідання Щур Н.О., представника позивача ОСОБА_1 , відповідача ОСОБА_2 , представника відповідача ОСОБА_3 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Кузнецовського міського суду Рівненської області справу за первісним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про поділ майна та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про поділ спільного майна подружжя, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Державне підприємство «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом»,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_4 звернулась до Кузнецовського міського суду Рівненської області з позовною заявою до ОСОБА_2 у якій просить поділити між нею та ОСОБА_2 належне їм на праві спільної сумісної власності майно наступним чином:

- визнати за ОСОБА_4 , право власності на 1/2 частку в праві власності на квартиру АДРЕСА_1 ;

- присудити ОСОБА_4 грошову компенсацію взамін належної їй 1/2 частки в автомобілі марки HYUNDAI SANTA FE, легковий В, 2011 року випуску, коричневого кольору, кузов №VIN- НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 в розмірі 144 000 грн. 00 грн. та стягнути в її користьз відповідача розмір такої грошової компенсації, виділивши відповідачу даний автомобіль на праві власності;

- визнати за ОСОБА_4 право власності на:. диван кутовий з залу - 15000,00 грн.; м`яке розкладне крісло у залі - 4000,00 грн.; шкаф 3*2 - 2 шт. - 16000,00 грн.; тумба для телевізора з залу - 6000,00 грн.; комод з залу - 1 шт. - 7000,00 грн.; пуф з залу - 1 шт. - 3000,00 грн. телевізор та тюнер з залі, вартістю відповідно 3000,00 грн. та 800,00 грн.; торшер - 1700,00 грн.; морозильна камера, 1 шт., 14000,00 грн.; соковижималка Brown - 4700,00 грн.; пароварка Brown - 600,00 грн.; прасувальна дошка - 510,00 грн.;праска Phillips - 600,00 грн., загальною вартістю 76910,00 грн.;

- виділити ОСОБА_2 на праві власності: ліжко, дві тумби, трильяж та пуф, вартістю 8000,00 грн. (набули у 2008 році); шафа-купе, вартістю 8000,00 грн. (набули у 2015 році); телевізор, вартістю 2200,00 грн. та тюнер до нього, вартістю 800,00 грн.; тюль в спальні, вартістю 640,00 грн. (2019 року придбання); кухня, вартістю 21240,00 грн (придбали у 2007 році); холодильник Whirlpool ARC 4010 - 6000,00 грн. (2004 року); посудомийна машина Веко - 10000,00 грн. (2007 року); кухонна плита Boosh, вартістю 13200,00 грн. (2007 року); духовка Gorenje - 5400,00 грн. (2008 року); витяжка - 2700,00 грн. (придбана у 2008 році); стіл кухонний, вартістю 3000,00 грн. (2008 рік); стульчики кухонні, 4 шт. - 2000,00 грн. (2008 року); диванчик кухонний, 1500,00 грн. (2008 року); телевізор та тюнер до нього на кухні, відповідно вартістю 1500,00 грн. та 500,00 грн.; тостер, вартістю 300,00 грн.; чайник Boosh, вартістю 800,00 грн.; мікрохвильова піч Samsung - 800,00 грн.; тюль на кухні - 450,00 грн.; підставка під квіти кована - 2 шт. 540,00 грн. та 700,00 грн.; шкафи у прихожій 2 шт., комод, дзеркало та тумбочка - 8000,00 грн.; шкаф-купе в коридорі - 3000.00 грн.; лавка в коридорі - 550,00 грн.; шкаф 4*2 - 1 шт. - 11000,00 грн.; журнальний столик - 5000,00 грн.; супутникова антена - 1000,00 грн.; штори у залі - 2 шт. - 1200,00 грн.; підставка під квіти кована у залі - 2 шт. - 540,00 грн та 700,00 грн. шкаф у дитячій кімнаті - 2 шт. - 1000,00 грн.; тумба - 450,00 грн.; стеллаж - 700,00 грн.; стіл письмовий - 500,00 грн.; лампа настільна - 105,00 грн.; диван - 3500,00 грн. комп`ютер - 15000,00 грн.; акваріум з рибками, фільтром, грунти та рослини - 2500,00 грн.; тюль в дитячій кімнаті - 350,00 грн., картини, 10 шт. - 2000,00 грн.; палатки - 2 шт. - 6700,00 грн.; лодка та мотор, вартістю 15000,00 грн., загальною вартістю 169065,00 грн.

Присудити їй грошову компенсацію різниці вартості рухомого майна в розмірі 46 077 грн. 50 коп. та стягнути в її користьз ОСОБА_2 розмір такої грошової компенсації.

ОСОБА_2 звернувся до суду із зустрічною позовною заявою до ОСОБА_4 у якій просить визнати боргове зобов`язання ОСОБА_2 у сумі 25 716 грн. 88 коп. спільним борговим зобов`язанням подружжя та врахувати його при поділі майна подружжя.

Визнати за ОСОБА_4 право власності на ноутбук, пральну машинку Whirpool, пилосос Samsung, велосипед німецький. Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 половину вартості речей для професійних занять та здійснення підприємницької діяльності фізичною особою підприємцем ОСОБА_4 в сумі 39 350 грн.

До суду надійшов відзив ОСОБА_2 на первісну позовну заяву у якому він визнає, що дійсно в період шлюбу було придбано трикімнатну квартиру АДРЕСА_1 і не заперечує проти того, що це є спільне майно подружжя, яке підлягає розподілу між ними. Зазначає, що квартира обтяжена іпотекою і боргові зобов`язання, які виникли в результаті отримання такої позики є спільними борговими зобов`язаннями. Також зазначає, що в період шлюбу відповідачем було придбано автомобіль марки HYUNDAE SANTA FE, д.н.з. НОМЕР_2 . ОСОБА_2 не визнає автомобіль спільною сумісною власністю подружжя. Частково даний автомобіль було придбано відповідачем за власні кошти, які були виручені після продажу попереднього автомобіля марки VOLKSWAGEN Polo, який був придбаний ним до шлюбу у 1995 році в Чехії та який був проданий за 5200 доларів США в 2011 році, отже при покупці автомобіля відповідачем були потрачені власні кошти. Також зазначає, що на покупку спірного автомобіля було взято відповідачем кредит на суму 150 000 грн., який він особисто повертав з премії. ОСОБА_2 не погоджується сплачувати грошову компенсацію взамін належної позивачці частки в спірному автомобілі, не заперечує проти визнання за сторонами ідеальних часток спірного авто без його реального поділу і залишення майна у спільній частковій власності з урахуванням частки особистих коштів відповідача. Вважає, що частка позивачки у спільному авто становить 17/100. ОСОБА_2 стверджує, що позивачка не зазначила у переліку майна декілька предметів, які вона вже забрала та ними користується, а саме ноутбук, пральна машинка Whirpool, пилосос Samsung, велосипед німецький, загальною вартістю 21 000 грн. Вважає, що дані предмети мають бути враховані при поділі майна подружжя. Проти сплати грошової компенсації заперечує.

Відтак, ОСОБА_2 не заперечує проти визнання за ОСОБА_4 права власності на Ѕ частину в праві власності на квартиру АДРЕСА_1 після сплати її частини заборгованості по кредиту згідно позовних вимог за зустрічним позовом. Заперечує проти розміру частки ОСОБА_4 в спірному автомобілі, погоджується, що частка позивача у спірному авто становить 17/100 частин. Заперечує проти сплати грошової компенсації позивачу взамін належної їй частки у спірному авто, погоджується на визначення ідеальних часток без реального поділу в натурі. Не заперечує проти визнання права власності за ОСОБА_4 на рухоме майно згідно переліку, зазначеного в позовній заяві, заперечує проти сплати компенсації різниці вартості рухомого майна. Не заперечує проти визнання за ОСОБА_4 права власності на акваріум з рибками, фільтром, грунти та рослини - 2 500,00 гри.; підставка під квіти кована у залі 2 шт. - 540,00 грн. та 700,00 грн.; тостер - 300,00 грн.; картини 10 шт. - 2000,00 грн., підставка під квіти кована у залі 2 шт. 540,00 грн. та 700,00 грн.; посудомийна машина ОСОБА_5 - 10000,00 грн.; духовка Gогепіе - 5400,00 грн.; супутникова антена 1000,00 грн.; телевізор та тюнер до нього на кухні - 1500,00 грн. і 500,00 грн.

У відзиві на зустрічну позовну заяву ОСОБА_4 зазначає, що не заперечує обставину того, що могли мати місце зобов`язання, набуті ОСОБА_2 в інтересах сім`ї відповідно до договору безвідсоткової цільової позики № 2029 від 23 листопада 2006 року, однак, ОСОБА_2 не надав суду доказів на підтвердження вказаних обставин. Позовна вимога в частині визнання боргового зобов`язання спільним та врахування його при поділі майна подружжя не є чіткою, оскільки з неї не слідує, яким чином суд має врахувати таке зобов`язання при поділі майна. ОСОБА_4 визнає, що подружжям в період шлюбу було придбано велосипед, вартість якого складає 300 грн., та пральну машинку ОСОБА_6 350 грн. та не заперечує проти присудження велосипеду та пральної машинки для неї. Обставини набуття ноутбуку та пилососу Samsung та того, що вона їх забрала, не визнає. Стосовно вимог про стягнення з ОСОБА_4 половини вартості речей для професійних занять та здійснення підприємницької діяльності фізичною особою- підприємцем ОСОБА_4 зазначає, що позивач за зустрічним позовом не надав суду належних доказів та не зазначив про них у підтвердження обґрунтованості своїх вимог. ОСОБА_4 не погоджується з обґрунтуванням відзиву ОСОБА_2 проти первісного позову в частині, що стосується транспортного засобу, оскільки ним не надано суду доказів у підтвердження своїх заперечень.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Державне підприємство «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» надала суду письмові пояснення у яких зазначила, що 23 листопада 2006 року Державним підприємством «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом», в особі генерального директора Фрідмана М.А. (Позикодавець) укладено з ОСОБА_2 (Позичальник) договір безвідсоткової цільової позики №2029 про надання безвідсоткової цільової позики в розмірі 270 182 грн . 15 коп. для придбання квартири АДРЕСА_1 . Між сторонами 30 листопада 2006 укладено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 . З метою забезпечення виконання умов договору №2029 від 23 листопада 2006 року було укладено договір іпотеки житла квартири АДРЕСА_1 від 16 грудня 2006 року. Для часткового повернення суми, отриманої по договору безвідсоткової цільової позики №2025 від 23 листопада 2006 року, між сторонами 03 липня 2007 року укладений договір відчуження об`єкта нерухомого майна, посвідчений приватним нотаріусом Кузнецовського міського нотаріального округу Полюхович В.А. ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_7 передали майно, а саме квартиру АДРЕСА_2 , яка належала на праві приватної власності відчужувачам, ВП «Рівненська АЕС» ДП «НАЕК «Енергоатом» в погашення фінансових зобов`язань ОСОБА_2 по договору безвідсоткової цільової позики №2025 від 23 листопада 2006 року.До договору №2029 від 23 листопада 2006 року між сторонами укладено додаткову угоду №1 від 10 липня 2007 року та зобов`язання від 10 липня 2007 року. Позичальник частково достроково погасив зобов`язання перед позикодавцем в частині повернення позики в розмірі 183 120 грн. На дату укладання додаткової угоди, сума непогашеної позики становила 79 181 грн. 83 коп. ОСОБА_2 здійснює погашення позики, відповідно до укладених договорів, шляхом утримання із заробітної плати відповідної суми, згідно укладених зобов`язань. Відповідно до наведеного, ВП «Рівненська АЕС» ДП «НАЕК «Енергоатом» не заперечує щодо поділу майна подружжя, а саме квартири АДРЕСА_1 .

Представник ОСОБА_4 адвокат Полюхович О.І. у судовому засіданні позовні вимоги первісного позову підтримала, з підстав викладених у позовній заяві. Стосовно зустрічного позову зазначила, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення з урахуванням заперечень викладених у відзиві на зустрічний позов.

ОСОБА_2 та його представник адвокат Карпач О.М. в судовому засіданні заперечили проти первісного позову, посилаючись на доводи, викладені у відзиві на позов, зустрічний позов просили задовольнити у повному обсязі.

Представник третьої особи, повідомленої належним чином про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився.

Суд, заслухавши пояснення учасників процесу та дослідивши наявні у матеріалах справи докази, дійшов наступних висновків.

Відповідно до рішення Кузнецовського міського суду Рівненської області від 14 липня 2020 року розірвано шлюб укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , зареєстрований 16 жовтня 1996 року Відділом реєстрації актів громадянського стану м. Кузнецовськ Рівненської обл., актовий запис №45. Вказане рішення набрало законної сили 14 серпня 2020 року.

Згідно договору купівлі-продажу квартири від 30 листопада 2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Кузнецовського міського нотаріального округу Сусь Л.У., зареєстрованого в реєстрі за № 4858, ОСОБА_2 купив квартиру АДРЕСА_1 .

За змістом п.6 договору продаж квартири вчинено за 270 182 грн. 15 коп.

Згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 12 грудня 2006 року, номер витягу 12859022, право приватної власності на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_3 , зареєстроване за ОСОБА_2 , реєстраційний номер 14991380.

Постановою Верховної Ради України від 19.05.2016 року «Про перейменування окремих населених пунктів та районів» місто Кузнецовськ перейменовано на місто Вараш.

З договору безвідсоткової цільової позики № 2029 від 23 листопада 2006 року, вбачається, що між ОСОБА_2 та ДП «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» укладений договір безвідсоткової цільової позики, відповідно до умов якого ОСОБА_2 надана безвідсоткова цільова позика в розмірі 270 182 грн. 15 коп. для придбання 3-х кімнатної квартири АДРЕСА_1 строком на 20 років ( 240 місяців).

Відповідно до зобов`язання від 15 грудня 2006 року до договору позики № 2029 від 23 листопада 2006 року ОСОБА_2 зобов`язався гасити отриману позику в сумі 270 182 грн. 15 коп. щомісячно рівними частинами шляхом утримань із заробітної плати по 1 125 грн. 75 коп. щомісяця.

16 грудня 2006 року ОСОБА_2 (іпотекодавець) та ДП «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» (іпотеко держатель) уклали іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Кузнецовського міського нотаріального округу Сусь Л.У., зареєстрований в реєстрі за № 5309, за умовами якого для забезпечення виконання основного зобов`язання за договором безвідсоткової цільової позики № 2029 від 23 листопада 2006 року іпотекодавець передав іпотекодержатею в іпотеку належну йому на праві приватної власності квартиру АДРЕСА_1 .

Згідно договору відчуження нерухомого майна від 03 липня 2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Кузнецовського міського нотаріального округу Полюхович В.А., зареєстрованого в реєстрі за № 1950, ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_7 з метою часткового повернення суми, отриманої по договору безвідсоткової цільової позики №2025 від 23 листопада 2006 рокупередали квартиру АДРЕСА_2 у власність ДП «НАЕК «Енергоатом» в погашення фінансових зобов`язань ОСОБА_2 по договору безвідсоткової цільової позики №2025 від 23 листопада 2006 року.

10 липня 2007 року ДП «НАЕК «Енергоатом» та ОСОБА_2 підписали додаткову угоду № 1 до договору № 2029 від 23 листопада 2006 року у зв`язку з укладенням договору відчуження рухомого майна 10 липня 2007 року у п.3 якої сторони констатували, що юридичним наслідком укладення договору відчуження об`єкта нерухомості являється часткове дострокове погашення зобов`язань позичальника перед позикодавцем в частині повернення позики в розмірі 183 120 грн. На дату укладення додаткової угоди сума непогашеної позики становить 79 181 грн. 83 коп. (п. 4 додаткової угоди).

Відповідно до зобов`язання від 10 липня 2007 року до договору позики № 2029 від 23 листопада 2006 року ОСОБА_2 зобов`язався гасити отриману позику щомісячно рівними частинами шляхом утримань із заробітної плати по 338 грн. 38 коп. щомісяця.

Статтею 60 СК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважних причин (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба, тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту ( стаття 61 СК України).

Відповідно до частини 3 вказаної статті якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

За змістом ст.63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування та розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Згідно із ч.1 ст.65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою.

Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї (ч. 4 ст. 65 СК України).

Відповідно до ст. 68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу( частина 1). Розпоряджання майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до Цивільного кодексу України (частина 2).

У ч.1 ст.69 ЦК України зазначено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

За правилом ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Як роз`яснено в пунктах 23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК України, частина 3 статті 368 ЦК України) відповідно до частин 2, 3статті 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентується статтею 63 СК України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Розпоряджання спільним сумісним майном подружжя може відбуватися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя.

Поділ майна подружжя здійснюється шляхом виділення його в натурі, а в разі неподільності - присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини 1, 2 статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (частина 2 статті 364 ЦК України).

Сторонами не заперечується, що під час шлюбу ОСОБА_4 , за договором купівлі-продажу від 30 листопада 2006 року придбав квартиру АДРЕСА_1 , вартість якої згідно з договором становить 270 182 грн.15 коп. Грошові кошти в сумі 270 182 грн.15 коп. ОСОБА_2 отримав згідно з договором безвідсоткової цільової позики № 2029 від 23 листопада 2006 року, укладеним з ДП «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом», де він працює.

Оскільки, договір позики укладений в інтересах сім`ї, то за змістом ч.3 ст.61 СК України вказані гроші є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, а тому їх використання на придбання спірної квартири в силу ст.60, ч.3 ст.61 Сімейного кодексу України дає підстави для висновку, що ця квартира була придбана за спільні кошти та є спільною сумісною власністю, що сторонами не заперечувалось.

З урахуванням наведеного, вимога ОСОБА_4 про визнання за неюправа власності на 1/2 частку в праві власності на квартиру АДРЕСА_1 , є обґрунтованою і підлягає задоволенню, оскільки спірна квартира придбана під час шлюбу за спільні кошти і є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, незважаючи на те, що право власності на неї зареєстровано за ОСОБА_2 . Факт передачі спірного майна в іпотеку і заборона на його відчуження не перешкоджає задоволенню вимоги про визнання за ОСОБА_4 права власності на 1/2 частину спірної квартири, оскільки визнанням права на частку у спільній сумісній власності за позивачем обтяження не припиняється.

Судом встановлено та сторонами не заперечується, що кошти, одержані за договором безвідсоткової цільової позики № 2029 від 23 листопада 2006 року, використані в інтересах сім`ї, мета його укладення забезпечення сім`ї житлом, відтак, даний договір створює обов`язки як для ОСОБА_2 так і для ОСОБА_4 . Частина боргу за вказаним договором безвідсоткової цільової позики на час розгляду даної справи в суді ще не погашена, оскільки строк повернення позики спливає у 2026 році. ОСОБА_2 у зустрічному позові зазначає, що з моменту розірвання шлюбу 14 серпня 2020 року він особисто сплачує спільний борг щомісячно і буде сплачувати його до повного погашення 31 грудня 2026 року, враховуючи, що безвідсоткова позика надана йому як працівнику РАЕС. Вказує, що борг становить 25 716 грн. 88 коп., однак, на підтвердження розміру боргу суду не надано жодного доказу.

У постанові від 09 січня 2020 року у справі № 367/7110/14-ц Верховний Суд дійшов висновку, що спірне майно придбане за кредитні кошти, отримані подружжям під час шлюбу, відтак, право на це майно в рівних частках набули і позивач, і відповідач, при цьому боргові зобов`язання є спільними для обох із подружжя, незалежно від того, із ким із подружжя укладений кредитний договір.

Верховний Суд у постанові від 13 лютого 2020 року у справі №320/3072/18 зазначає, що наявність боргів подружжя та виникнення зобов`язання в інтересах сім`ї у вигляді повернення кредитних коштів, не змінює статусу спільності набутого під час шлюбу майна за позичені кошти, які були використані в інтересах сім`ї, а саме на придбання цього майна. Доводи щодо внесення одним із подружжя коштів у рахунок погашення кредитних зобов`язань не мають правового значення, оскільки в розумінні вимог ст.57 СК України спірне майно не є особистою приватною власністю відповідача, а останній не позбавлений можливості, за наявності правових підстав, ставити питання щодо повернення за рахунок позивача половини сплачених ним після розірвання шлюбу коштів в рахунок погашення кредиту, як солідарного боржника. Верховний Суд вказує, що спірне нерухоме майно, придбане подружжям під час перебування у шлюбі та за кредитні кошти, які використані в інтересах сім`ї, підлягає поділу між ними в рівних частинах.

При вирішенні спору про порядок виконання колишнім подружжям зобов`язань, що виникають з правочинів, вчинених в інтересах сім`ї, необхідно керуватися тим, що подружжя має відповідати за такими зобов`язаннями солідарно усім своїм майном.

Якщо один із колишнього подружжя в повному обсязі виконав зобов`язання, то він у порядку частини першої статті 544 ЦК України має право на зворотну вимогу (регрес) до іншого з подружжя у відповідній частині.

Саме такого висновку дійшла Велика Плата Верховного Суду в постанові від 30 червня 2020 року у справі № 638/18231/15-ц.

Сторонами не заперечується, що погашення позики здійснювалося із заробітної плати позивача, яка відповідно до ч.2 ст.61 СК України є об`єктом спільної сумісної власності подружжя.

Враховуючи, що договір безвідсоткової цільової позики № № 2029 від 23 листопада 2006 року, укладений в інтересах сім`ї, то подружжя повинно здійснювати вказане зобов`язання як солідарні боржники. Виконання боржником солідарного обов`язку надає йому право відповідно до ч.1 ст.544 Цивільного кодексу України звернутися до іншого солідарного боржника із зворотною вимогою (регресом) про повернення коштів за вирахуванням частки, яка припадає на нього. ОСОБА_2 не позбавлений можливості, за наявності правових підстав, ставити питання щодо повернення за рахунок ОСОБА_4 половини сплачених ним після розірвання шлюбу коштів в рахунок погашення кредиту, як солідарного боржника.

З огляду на викладене, вимога зустрічного позову про визнання боргового зобов`язання ОСОБА_2 у сумі 25 716 грн. 88 коп. спільним борговим зобов`язанням подружжя та врахування його при поділі майна подружжя задоволенню не підлягає.

Сторонами визнано факт придбання автомобіля марки HYUNDAI SANTA FE, реєстраційний номер НОМЕР_2 за час перебування у шлюбі. 06 липня 2011 року вказаний автомобіль зареєстрований за ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 .

На підтвердження вартості автомобіля марки HYUNDAI SANTA FE ОСОБА_2 надано Звіт про незалежну оцінку майна № 01/02 від 18 лютого 2021 року виконаний ФОП ОСОБА_8 відповідно до договору з ОСОБА_2 .

Статтею 106 ЦПК України, передбачено можливість проведення експертизи на замовлення учасників справи.

Частиною 6 ст. 106 ЦПК України зазначено, що експерт, який склав висновок за зверненням учасника справи, має ті самі права і обов`язки, що й експерт, який здійснює експертизу на підставі ухвали суду. Згідно з ч. 5 ст. 106 ЦПК України у висновку експерта повинно бути зазначено, що висновок підготовлено для подання до суду, та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок.

У Звіті про незалежну оцінку майна № 01/02 від 18 лютого 2021 року, який проведено за зверненням ОСОБА_2 не зазначено, що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок та те, що висновок підготовлено для подання до суду.

Відповідно до ст. 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідний правовий висновок зроблений Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18 грудня 2019 року, справа №522/1029/18.

Ухвалою суду 02 квітня 2021 року призначено у справі автомобільно-товарознавчу експертизу. Згідно висновку судової авто товарознавчої експертизи по цивільній справі № 565/110/21 від 30 червня 2021 року № 196 СЕ ринкова вартість автомобіля HYUNDAI SANTA FE, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , станом на 17 лютого 2020 року, становить 439 282 грн. 72 коп.

У судовому засіданні судовий експерт Картавий Ю.О. пояснив, що у висновку дату «17 лютого 2020 року» слід вважати механічною опискою. Правильною датою оцінки в п.1 висновку є «22 травня 2021 року».

Свідок ОСОБА_9 показав, що 02 липня 2011 року ОСОБА_2 надав йому довіреність на розпорядження автомобілем VOLKSWAGEN POLO, а він йому віддав 5000 доларів США. Автомобіль VOLKSWAGEN POLO у 2021 році ОСОБА_9 перереєстрував на свою дружину. Інших документів з ОСОБА_2 він не підписував, докази на підтвердження того, що він передавав ОСОБА_2 кошти відсутні, на що ОСОБА_2 витратив отримані від нього кошти не знає.

Згідно з частиною третьою ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Конструкція норми ст. 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом з тим зазначена презумпція може бути спростована одним із подружжя. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Зазначена правова позиція також висловлена у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі N 6-843 цс 17.

У пунктах 1-3 частини першої ст.365 ЦК України передбачено, що право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим.

Правовідносини, в яких позивач просить припинити не право власності відповідача у спільному майні з виплатою компенсації, а своє право на частку в майні з отриманням компенсації на свою користь, є відмінними за своєю природою і регулюються статтею 364 ЦК України, яка передбачає, що співвласник, частка якого в майні не може бути виділена в натурі, має право на отримання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості цієї частки.

Отже, у справах за спорами, в яких про припинення своєї частки у спільному майні і отримання компенсації на свою користь заявляє позивач, не вимагається обов`язкового внесення на депозитний рахунок грошової компенсації.

Вказаний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 24 березня 2021 року у справі N 501/2211/18.

ОСОБА_2 не доведено належними і допустимими доказами, що автомобіль HYUNDAI SANTA FE, реєстраційний номер НОМЕР_2 , частково було придбано ним за власні кошти, які були виручені після продажу попереднього автомобіля марки VOLKSWAGEN Polo. Також ОСОБА_2 не доведено, що повернення кредиту на купівлю автомобіля HYUNDAI SANTA FE відбувалось за рахунок премії ОСОБА_2 .

Автомобіль марки HYUNDAI SANTA FE, реєстраційний номер НОМЕР_2 набуто сторонами за час зареєстрованого шлюбу, за спільні кошти, тобто він є спільним сумісним майном подружжя

Враховуючи, презумпцію рівності часток, положення ст. 71 СК України, встановивши, що спірний автомобіль зареєстрований за ОСОБА_2 та перебуває у його користуванні, є неподільною річчю, ОСОБА_4 не використовується, суд дійшов висновку про поділ транспортного засобу, який є спільним майном подружжя, шляхом визнання за ОСОБА_2 права власності на автомобіль марки HYUNDAI SANTA FE, реєстраційний номер НОМЕР_2 та стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 грошової компенсації вартості 1/2 частки автомобіля.

Щодо вимоги ОСОБА_4 за первісним позовом визнати за нею право власності на:. диван кутовий з залу - 15000,00 грн.; м`яке розкладне крісло у залі - 4000,00 грн.; шкаф 3*2 - 2 шт. - 16000,00 грн.; тумба для телевізора з залу - 6000,00 грн.; комод з залу - 1 шт. - 7000,00 грн.; пуф з залу - 1 шт. - 3000,00 грн. телевізор та тюнер з залі, вартістю відповідно 3000,00 грн. та 800,00 грн.; торшер - 1700,00 грн.; морозильна камера, 1 шт., 14000,00 грн.; соковижималка Brown - 4700,00 грн.; пароварка Brown - 600,00 грн.; прасувальна дошка - 510,00 грн.;праска Phillips - 600,00 грн., загальною вартістю 76910,00 грн.; виділити ОСОБА_2 на праві власності: ліжко, дві тумби, трильяж та пуф, вартістю 8000,00 грн. (набули у 2008 році); шафа-купе, вартістю 8000,00 грн. (набули у 2015 році); телевізор, вартістю 2200,00 грн. та тюнер до нього, вартістю 800,00 грн.; тюль в спальні, вартістю 640,00 грн. (2019 року придбання); кухня, вартістю 21240,00 грн (придбали у 2007 році); холодильник Whirlpool ARC 4010 - 6000,00 грн. (2004 року); посудомийна машина Веко - 10000,00 грн. (2007 року); кухонна плита Boosh, вартістю 13200,00 грн. (2007 року); духовка Gorenje - 5400,00 грн. (2008 року); витяжка - 2700,00 грн. (придбана у 2008 році); стіл кухонний, вартістю 3000,00 грн. (2008 рік); стульчики кухонні, 4 шт. - 2000,00 грн. (2008 року); диванчик кухонний, 1500,00 грн. (2008 року); телевізор та тюнер до нього на кухні, відповідно вартістю 1500,00 грн. та 500,00 грн.; тостер, вартістю 300,00 грн.; чайник Boosh, вартістю 800,00 грн.; мікрохвильова піч Samsung - 800,00 грн.; тюль на кухні - 450,00 грн.; підставка під квіти кована - 2 шт. 540,00 грн. та 700,00 грн.; шкафи у прихожій 2 шт., комод, дзеркало та тумбочка - 8000,00 грн.; шкаф-купе в коридорі - 3000.00 грн.; лавка в коридорі - 550,00 грн.; шкаф 4*2 - 1 шт. - 11000,00 грн.; журнальний столик - 5000,00 грн.; супутникова антена - 1000,00 грн.; штори у залі - 2 шт. - 1200,00 грн.; підставка під квіти кована у залі - 2 шт. - 540,00 грн та 700,00 грн. шкаф у дитячій кімнаті - 2 шт. - 1000,00 грн.; тумба - 450,00 грн.; стеллаж - 700,00 грн.; стіл письмовий - 500,00 грн.; лампа настільна - 105,00 грн.; диван - 3500,00 грн. комп`ютер - 15000,00 грн.; акваріум з рибками, фільтром, грунти та рослини - 2500,00 грн.; тюль в дитячій кімнаті - 350,00 грн., картини, 10 шт. - 2000,00 грн.; палатки - 2 шт. - 6700,00 грн.; лодка та мотор, вартістю 15000,00 грн., загальною вартістю 169065,00 грн. та присудити їй грошову компенсацію різниці вартості рухомого майна в розмірі 46 077 грн. 50 коп. та вимоги ОСОБА_2 за зустрічним позовом визнати за ОСОБА_4 право власності на ноутбук, пральну машинку Whirpool, пилосос Samsung, велосипед німецький суд зазначає, що матеріали справи не містять доказів наявності вищевказаного рухомого майна, його походження, документів з визначенням вартості. Клопотань стосовно призначення судово-товарознавчої експертизи заявлено не було, тому суд приходить до висновку в цій частині відмовити в зустрічному та первісному позовах з підстав недоведеності позовних вимог.

В матеріалах справи також відсутні докази на підтвердження того що, для початку ОСОБА_4 підприємницької діяльності як ФОП були потрачені спільні кошти подружжя в сумі 78 700 грн.

Відтак вимога ОСОБА_2 про стягнення з ОСОБА_4 на його користь половини вартості речей для професійних занять та здійснення підприємницької діяльності фізичною особою підприємцем ОСОБА_4 в сумі 39 350 грн. задоволенню не підлягає.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 2 400 грн. витрат на проведення автотоварознавчої експертизи, 1 920 грн. 00 коп. витрат на залучення експерта.

Враховуючи положення ст.141 ЦПК України, витрати зі сплати судового збору покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 264, 265, 268, 354, 355 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в:

Первісний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про поділ майна задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_4 право власності на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_2 право власності на автомобіль марки HYUNDAI SANTA FE, легковий В, 2011 рокувипуску, коричневого кольору, кузов №VIN- НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 грошову компенсацію вартості 1/2 частки автомобіля в сумі 219 641 грн. 36 коп.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про поділ спільного майна подружжя відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 2 625 грн. 33 коп. витрат по сплаті судового збору, 2 400 грн. витрат на проведення автотоварознавчої експертизи, 1 920 грн. 00 коп. витрат на залучення експерта.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Рівненського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач (відповідач): ОСОБА_4 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_4 ).

Відповідач (позивач): ОСОБА_2 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_5 ).

Повне рішення складено 09 березня 2022 року.

Суддя Г.В.Бренчук