Справа № 308/1686/17
П О С Т А Н О В А

Іменем України

30 грудня 2022 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі:

головуючого судді: Джуги С.Д.

суддів: Фазикош Г.В., Куштана Б.П.

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 , на рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 31 травня 2017 року у складі судді Монич О.В., у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», змінено найменування на Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

встановив :

У лютому 2017 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (змінено найменування на Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 16.08.2011 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 було укладено договір № б/н від 16.08.2011 року, відповідно до якого остання отримала кредит у розмірі 5000.00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 20.40% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. При укладенні договору сторони керувалися ч.1 ст.634 ЦК України, відповідно до якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Взяті на себе зобов`язання щодо повернення кредиту та відсотків за його користування Позичальник належним чином не виконує і станом на 31.01.2017 року заборгованість по кредиту ОСОБА_1 складає 40642,31 грн., з яких: 4959,96 грн. - заборгованість за кредитом; 30259,29 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 3011,52 грн. заборгованість за пенею та комісією; а також у відповідності до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,0 грн. - штраф (фіксована частина); 1911,54 грн. - штраф (процентна складова).

За вказаних обставин позивач просив стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 16.08.2011 року у розмірі 40642,31 грн. та судові витрати в розмірі 1600 грн.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 31 травня 2017 року заявлений позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 16.08.2011 року, що складає 40642.31 (сорок тисяч шістсот сорок дві грн. 31 коп.) грн., з яких: 4959.96 грн. - заборгованість за кредитом; 30259.29 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 3011.52 грн. заборгованість за пенею та комісією; а також у відповідності до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,0 грн. - штраф (фіксована частина); 1911.54 грн. - штраф (процентна складова).

На дане рішення ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 , подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у позові відмовити, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, суд першої інстанції дійшов помилкових висновків про доведеність заявленого позову та наявність підстав для стягнення заборгованості за договором, оскільки в долучених до позовної заяви документах, не міститься відомостей щодо укладення між сторонами кредитного договору, способу виконання позивачем умов кредитного договору, визначеними умовами та договором, вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості по кредитному договору є необґрунтованими та недоведеними, а тому не підлягають до задоволення. Крім того апелянт, вказує на те, позивачем пропущено загальний та спеціальний строк позовної давності, оскільки позивач посилається на анкету-заяву від 16.08.2011 року, тому відповідач просить застосувати суд апеляційної інстанції до спірних правовідносин позовну давність, оскільки апелянт не була повідомлена належним чином про розгляд справи, а тому не мала можливості в суді першої інстанції заявити про застосування строку позовної давності.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

З огляду на те, що що предметом оскарження в суді апеляційної інстанції є рішення суду у справі з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, дана справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що вона підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Задовольняючи заявлений позов, суд першої інстанції виходив з його доведеності та обґрунтованості.

Однак, погодитись з таким висновком апеляційний суд не може, з огляду на наступне.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Ч.1 ст.638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У ст.526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Ч.2 ст.1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Судом встановлено, що АТ КБ «Приватбанк» звертаючись до суду з даним позовом, посилався на те, що 16.08.2011 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № б/н, згідно якого ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 5000,00 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою 20,40 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Також позивач вказує на те, що згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором №б/н від 16.08.2011 року, станом на 31.01.2017 року за відповідачем ОСОБА_1 рахується перед банком заборгованість у розмірі 40642,31 грн., з яких: 4959,96 грн. - заборгованість за кредитом; 30259,29 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 3011,52 грн. заборгованість за пенею та комісією; а також у відповідності до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,0 грн. - штраф (фіксована частина); 1911,54 грн. - штраф (процентна складова).

Обґрунтовуючи право вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором №б/н від 16.08.2011 року, позивач надав до позовної заяви: нечитабельну Довідку про умови кредитування, анкету-заяву, розрахунок заборгованості за договором №б/н від 16.08.2011 року, витяг з Умов та Правил надання банківських послуг .

Згідно з статтею 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням процесуальних дій.

Відповідно до ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1 ст.80 ЦПК України)

Згідно з приписами ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.6 ст.81 ЦПК України).

Згідно ч.ч.1,2 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів,поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Обов`язок подавати суду всі наявні і в належній формі докази покладається саме на позивача.

З поданої позивачем анкети заяви можливо лише встановлено, що ОСОБА_1 звернулася до Банку з метою отримання банківських послуг.

При цьому, з доданих до позовної заяви доказів судом неможливо встановити, що ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 5000,00 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою 20,40 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, так як позивачем відповідно до вимог ст.12,81 ЦПК України не надано жодних належних та допустимих доказів про те, що ОСОБА_1 було видано кредитну картку та відповідно в якій би був встановлено кредитний ліміт у розмірі 5000 грн. та термін дії кредитної картки, як про це зазначає позивач.

Також з долученої нечитабельної довідки про умови кредитування взагалі неможливо встановити інформацію, яка міститься на вказаній довідці, оскільки сам текст у вказаній довідці є повністю нечитабельним.

Надані письмові докази повинні бути належної якості з метою його використання в цивільному процесі, неможливість прочитати, ідентифікувати текст, з метою доведення якого до суду подається письмовий доказ, рівнозначний відсутності доказу.

Натомість, до позовної заяви було долучено клопотання про розгляд справи без участі позивача, в якому зазначається, що позивач підтримує позовні вимоги, а всі необхідні докази є в матеріалах справи.

З врахуванням наведеного, обставини, на які посилається позивач у позовній заяві і якими обґрунтовує заявлені вимоги є непідтвердженими і недоведеними, а тому відсутні підстави для стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором №б/н від 16.08.2011 року у розмірі 40642,31 грн., з яких: 4959,96 грн. - заборгованість за кредитом; 30259,29 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 3011,52 грн. заборгованість за пенею та комісією; а також у відповідності до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,0 грн. - штраф (фіксована частина); 1911,54 грн. - штраф (процентна складова).

Суд першої інстанції не врахував вищенаведені фактичні обставини справи та вимоги матеріального і процесуального права, повно та всебічно не дослідив наявні у справі докази, не дав їм належної правової оцінки і дійшов неправильних висновків про наявність підстав для задоволення заявленого позову.

Відповідно до ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З огляду на викладене, рішення суду першої інстанції, відповідно до приписів ст.376 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в позові з вищенаведених підстав.

Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача;3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної або касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 11 лютого 2022 року відстрочено апелянту сплату судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 2400 грн. до ухвалення судового рішення.

За вказаних обставин, із позивача слід стягнути в дохід держави суму судового збору в розмірі 2400 грн.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 , задовольнити.

Рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 31 травня 2017 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», змінено найменування на Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити.

Стягнути з Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (місцезнаходження: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1 "д", ) судовий збір у розмірі 2400 (дві тисячі чотириста) грн. на користь держави (отримувач коштів: ГУК у Зак. обл/Ужгородська тг/22030101; Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37975895; Банк одержувача: Казначейство України (ел. адм. подат.); Код банку отримувача (МФО): 899998; Рахунок отримувача: UA0007493;Код класифікації доходів бюджету - 22030101.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено 30 грудня 2022 року

Головуючий :

Судді: