ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 545/541/14-ц Номер провадження 22-ц/814/671/22Головуючий у 1-й інстанції Кіндяк І.С. Доповідач ап. інст. Пилипчук Л. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2022 року м.Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Пилипчук Л.І.,

судді Дряниця Ю.В., Чумак О.В.,

розглянувши у м.Полтаві в порядку спрощеного позовного провадження (без повідомлення учасників справи) цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданої в її інтересах адвокатом Литовченко Романом Вікторович,

на ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 11 січня 2022 року, постановлену суддею Кіндяк І.С.,

у справі за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність начальника Полтавського відділу державної виконавчої служби у Полтавському районі Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми); стягувач: Публічне акціонерне товариство Банк «Траст»,

в с т а н о в и в:

06.12.2021 ОСОБА_1 звернулася в суд зі скаргою, у якій просить визнати протиправною бездіяльність начальника Полтавського ВДВС у Полтавському районі Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) та зобов`язати зняти арешт із належного їй майна у виконавчих провадженнях №50732485, №50887230, №46330114, за якими вона є боржником.

Ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 07.12.2021 скаргу ОСОБА_1 залишено без руху та ухвалою цього ж суду від 11.01.2022 визнано неподаною та повернуто заявнику.

Ухвала вмотивована тим, що на виконання вимог ухвали про залишення скарги без руху, заявник не усунув недоліки скарги, а тому відповідно до ст.185 ЦПК України вона підлягає поверненню заявнику.

Роз`яснено, що повернення заяви (скарги) не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

ОСОБА_1 , в інтересах якої дії адвокат Литовченко Р.В., подано апеляційну скаргу на вказану ухвалу. Посилаючись на порушення норм процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати ухвалу районного суду та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Вважає, що при постановленні ухвали про усунення недоліків скарги від 07.12.2021 районний суд дійшов помилкового висновку, що вимога скарги про зобов`язання зняти арешт з майна боржника є вимогою позовного характеру.

Зазначає, що вона, ОСОБА_1 , є боржником у виконавчих провадженнях №50732485, №50887230, №46330114, які перебувають на примусовому виконанні у Полтавському ВДВС та в межах яких на належне їй майно накладено арешт.

За наслідками звернення до ДВС із заявою про зняття арешту з майна їй відмовлено та в порядку ст.447 ЦПК України нею подано до суду скаргу на бездіяльність начальника ДВС. Такий спосіб захисту порушеного права відповідає позиції Верховного Суду від 24.05.2021 у справі №712/12136/18, за змістом якої боржник у виконавчому провадженні не може пред`являти позов про зняття арешту з майна, оскільки законом у цьому випадку передбачений інший спосіб судового захисту, а саме оскарження боржником рішення, дій, бездіяльності державного виконавця в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження (ч.1 ст.368 ЦПК України) без повідомлення учасників справи (ч.1 ст.369 ЦПК України).

Вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Із матеріалів справи убачається, що 06.12.2021 ОСОБА_1 звернулася в суд зі скаргою на бездіяльність начальника Полтавського ВДВС у Полтавському районі Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми), яка полягає у не знятті арешту з належного їй, боржника, майна, також просить зобов`язати зняти арешт із належного їй майна у виконавчих провадженнях №50732485, №50887230, №46330114, за якими вона є боржником./а.с.1-3/

Ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 07.12.2021 скаргу ОСОБА_1 залишено без руху та надано скаржнику строк для усунення недоліків протягом десяти календарних днів із дня вручення ухвали./а.с.9/ Підставою для залишення скарги без руху районний суд вказав її невідповідність вимогам ст.175 ЦПК України, а саме: 1) не зрозуміло, з яких підстав скарга містить вимоги про зобов`язання щодо зняття арешту, які є вимогами позовного характеру; 2) у матеріалах скарги відсутні відомості, які б вказували на бездіяльність начальника Полтавського ВДВС у Полтавському району Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми); 3) не зазначено підстави для зобов`язання начальника Полтавського ВДВС щодо зняття арешту.

Указана ухвала надіслана ОСОБА_1 листом суду від 09.12.2021р. №545/541/14-ц/9657/2021 та повернута без вручення адресату з відміткою поштового відділення «неправильно зазначена адреса одержувача»./а.с.10,11/

28.12.2021 ОСОБА_1 подано до районного суду заяву про усунення недоліків скарги, в якій зазначено, що вона звернулася до суду не в порядку ст.175 ЦПК України, а згідно ст.ст.447-453 цього Кодексу, як боржник у виконавчому провадженні, на бездіяльність державного виконавця. Тому просить відкрити провадження за вказаною скаргою та розглянути її відповідно до вимог ст.ст.447-453 ЦПК України./а.с.13/

Повертаючи скаргу ОСОБА_1 оскаржуваною ухвалою, суд першої інстанції виходив із того, що ухвала суду про залишення скарги без руху від 07.12.2021 заявником не виконана, а тому наявні підстави для застосування ст.185 ЦПК України.

Апеляційний суд із такими висновками суду першої інстанції не погоджується.

Розділ VII ЦПК України «Судовий контроль за виконанням судових рішень» передбачає можливість звернення сторін виконавчого провадження до суду, який видав виконавчий документ зі скаргою на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення.

Відповідно до положень статті 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно роз`яснень, викладених у п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» від 26.12.2003, скарги мають відповідати загальним вимогам щодо форми та змісту позовної заяви, передбачених положеннями ЦПК України, зокрема статті 175 цього Кодексу, та містити відомості, перелічені у частині четвертій статті 74 Закону «Про виконавче провадження».

Відповідно до ч.4 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження», скарга у виконавчому провадженні подається виключно у письмовій формі та має містити: 1) найменування органу державної виконавчої служби, до якого вона подається; 2) повне найменування (прізвище, ім`я та по батькові) стягувача та боржника, їхні місця проживання чи перебування (для фізичних осіб) або місцезнаходження (для юридичних осіб), а також найменування (прізвище, ім`я та по батькові) представника сторони виконавчого провадження, якщо скарга подається представником; 3) реквізити виконавчого документа (вид документа, найменування органу, що його видав, день видачі та номер документа, його резолютивна частина); 4) зміст оскаржуваних рішень, дій чи бездіяльності та посилання на порушену норму закону; 5) викладення обставин, якими скаржник обґрунтовує свої вимоги;

6) підпис скаржника або його представника із зазначенням дня подання скарги.

Статтею 175 ЦПК України визначено вимоги до позовної заяви, зокрема, щодо предмета спору та їх обґрунтування, недотримання яких має наслідком залишення позовної заяви без руху згідно статті 185 цього Кодексу та її повернення в разі не усунення недоліків позовної заяви.

Положення наведеної норми процесуального права щодо повернення заяви застосовуються у тому випадку, коли особа в установлений строк не виконає вимоги ухвали суду про залишення заяви без руху.

Як убачається із матеріалів справи, ОСОБА_1 , ознайомившись зі змістом відповідної ухвали суду, не ухилилася від виконання вимог, зазначених в ній, та в межах встановленого судом строку надала суду заяву про їх усунення, в якій обґрунтувала, що вона, як боржник у виконавчому провадженні, оскаржує бездіяльність органів ДВС в порядку ст.ст.447-453 ЦПК України.

Районний суд поверхово оцінив обставини, викладені в такій заяві та не врахував положення статей 13, 175 ЦПК України, якими визначено, що позивач (скаржник) на власний розсуд обґрунтовує свої вимоги з викладом відповідних обставин та зазначенням доказів, що підтверджують такі обставини. Невідповідність зазначених у скарзі обставин чи доказів на підтвердження вимог, неточність їх формулювань, їх неузгодження із способами захисту порушеного права, недоведеність скарги за кожною вимогою не перешкоджає розгляду скарги, оскільки в порядку ч.3 ст.451 ЦПК України може бути підставою для відмови в задоволенні скарги, а не для визнання її неподаною та повернення заявнику.

При цьому, апеляційний суд приймає до уваги, що за змістом п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини, розглядаючи справи щодо порушення права на справедливий судовий розгляд, тлумачить вказану статтю як таку, що не лише містить детальний опис гарантій, надаваних сторонам у цивільних справах, а й захищає у першу чергу те, що дає можливість практично користуватися такими гарантіями, - доступ до суду (рішення Європейського суду з прав людини у справах: «Жоффр де ля Прадель проти Франції`від 16.12.1992; «Беллет проти Франції» від 04.12.1995).

З урахуванням викладеного, апеляційний суд приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали з поверненням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, п.4 ст.379, ст.ст.381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , поданої в її інтересах адвокатом Литовченко Романом Вікторович, задовольнити.

Ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 11 січня 2022 року скасувати.

Справу за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність начальника Полтавського відділу державної виконавчої служби у Полтавському районі Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми); стягувач: Публічне акціонерне товариство Банк «Траст»- направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 10.03.2022.

Головуючий суддя Л.І. Пилипчук

Судді Ю.В. Дряниця

О.В. Чумак