Справа № 444/2444/22
Провадження № 2/444/862/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(повне)

22 грудня 2022 року м. Жовква

Жовківський районний суд Львівської області у складі:

головуючий суддя Олещук М. М.

секретар судового засідання Мачіха Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Жовква Львівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , яка діє у своїх інтересах, а також в інтересах неповнолітньої дочки ОСОБА_2 , до Страхової Компанії "ЕТАЛОН" про відшкодування шкоди, заподіяної смертю фізичної особи, -

В С Т А Н О В И В :

В жовтні 2022 року через систему «Електронний суд» ОСОБА_1 , яка діє у своїх інтересах, а також в інтересах неповнолітньої дочки ОСОБА_2 , звернулася з позовом до Страхової Компанії "ЕТАЛОН" про відшкодування шкоди, заподіяної смертю фізичної особи. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_9 близько 19:41 год. на а/д сполученням "Тернопіль-Львів-Рава Руська", 175 км.+500 м., відбулася дорожньо-транспортна пригода, в якій водій ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керуючи автомобілем марки "Opel Vectra", р.н. НОМЕР_1 , здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Вказаний факт підтверджується Постановою про закриття кримінального провадження №0000023 від 26.04.2022 року постановленої cтаршим слідчим ВРЗСТ СУ ГУНП у Львівській області капітаном поліції Пилип`як Р.С. Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди, пішохід ОСОБА_4 загинув на місці події, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 . Згідно з висновком судово-медичної експертизи смерть пішохода ОСОБА_4 настала внаслідок тупої поєднаної травми тіла, яка супроводжувалась множинними переломами кісток тіла з ушкодженнями внутрішніх органів, що призвело до розвитку травматичного-геморагічного шоку, тілесні ушкодження кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження за ознакою небезпеки для життя і перебувають у прямому причинному зв`язку зі смертю. Постановою про закриття кримінального провадження від 26.04.2022 р. Старшим слідчим ВРЗСТ СУ ГУНП у Львівській області капітаном поліції Пилип`як Р.С., кримінальне провадження №0000023 було закрите у зв`язку з відсутністю у діянні водія ОСОБА_3 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Внаслідок вищевказаної ДТП, було завдано матеріальної та моральної шкоди близьким родичам загиблого, зокрема: дружині ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , дочці ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . В результаті вищевказаного ДТП та наслідків від нього, дружина та дочка потерпілого ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зазнали шкоди, у зв`язку з чим виникло право на її відшкодування за рахунок відповідача.

Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів врегульовано Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» №1961-IV від 01.07.2004р. (далі - Закон України №1961-IV від 01.07.2004 р.). Згідно з п. 21.1. ст. 21 Закон України №1961-IV від 01.07.2004 р., в редакції чинній на дату ДТП: «З урахуванням положень пункту 21.3 цієї статті на території України забороняється експлуатація транспортного засобу (за винятком транспортних засобів, щодо яких не встановлено коригуючий коефіцієнт в залежності від типу транспортного засобу) без поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чинного на території України, або поліса (сертифіката) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладеного в іншій країні з уповноваженою організацією із страхування цивільно-правової відповідальності, з якою МТСБУ уклало угоду про взаємне визнання договорів такого страхування».

Станом на дату ДТП, цивільно-правова відповідальність, пов`язана з експлуатацією забезпеченого транспортного засобу марки "Opel Vectra", р.н. НОМЕР_1 , була застрахована у Страховій Компанії "ЕТАЛОН", відповідно до договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №AP2093107 (чинного на дату ДТП).

Відповідно до ст. 22 Закон України №1961-IV від 01.07.2004 р.: «У разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи».

Відповідно до ч. 1 ст. 35 Закон України №1961-IV від 01.07.2004 р., в редакції чинній на дату ДТП: «Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування».

Керуючись вищевказаними положеннями Закону України №1961-IV від 01.07.2004 р., 28.01.2022 року представник позивача повідомив відповідача про настання страхового випадку та звернувся, в порядку визначеному Законі України №1961-IV від 01.07.2004 р., із заявою на виплату страхового відшкодування. Серед заявлених позивачем до відшкодування вимог, містились: 31 200,00 грн. 2/4 частки, яких належить ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в рахунок відшкодування моральної шкоди, встановленої п. 27.3. ст.27 Закону України №1961-IV від 01.07.2004 р.; - 234 000,00 грн. в рахунок відшкодування пов`язаного із втратою годувальника для дитини (14-18 років). Вказані документи відповідач отримав 31.01.2022 року, що підтверджується відомостями про дату та час вручення поштового відправлення.

Страховик прийняв рішення про часткове задоволення вимог заявників та виплатив позивачам таку суму страхового відшкодування: 130 000,00 грн. - 50% страхового відшкодування моральної шкоди та відшкодування пов`язаного із втратою годувальника для дитини (14-18 років).

Згідно з пунктом 36.2. статті 36 Закону №1961-IV: «Страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: 1) у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його; 2) у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати)».

Проте, станом на дату написання цієї позовної заяви, відповідач так і не здійснив в повній мірі виплату страхового відшкодування у строки встановлені пунктом 36.2 статті 36 Закону №1961-IV, що стало підставою для звернення позивача в суд за захистом свого порушеного права на страхове відшкодування.

Відповідно до частини 1 статті 1187 Цивільного кодексу України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (ч. 2 ст. 1187 ЦК України).

Згідно з ч. 5 ст. 1187 ЦК України, особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Матеріалами кримінального провадження встановлено, що шкоду потерпілому було завдано саме джерелом підвищеної небезпеки, а не внаслідок непереборної сили чи умислу потерпілого.

До сфери обов`язкового страхування належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Відповідно до статті 3 Закону України №1961-IV від 01.07.2004 р. метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також захист майнових інтересів страхувальників.

У статті 5 Закону України №1961-IV від 01.07.2004 р. визначено, що об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Згідно зі статтею 6 Закону України №1961-IV від 01.07.2004 р., страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Згідно із статтею 22 Закону України №1961-IV від 01.07.2004 р. у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує в установленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц, у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди.

Страховик (у випадках, передбачених підпунктами «г» і «ґ» пункту 41.1 та підпунктом «в» пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами.

Відповідно до статті 27.3 Закону України №1961-IV від 01.07.2004 р., розмір відшкодування моральної шкоди, завданої смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, у сукупності не може бути меншим, ніж 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку. Усім особам, які відповідно до зазначеної статті мають право на відшкодування моральної шкоди, це відшкодування виплачується рівними частинами.

Отже, положеннями статті 27.3 Закону України №1961-IV від 01.07.2004 р. встановлений мінімальний розмір страхового відшкодування моральної шкоди, який не підлягає зменшенню чи коригуванню. Аналогічний правовий висновок викладено у Постанові Верховного суду від 24 листопада 2021 року у справі №342/709/20.

Згідно зі ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Тобто фактичний розмір шкоди може відрізнятися від страхової виплати, розмір якої чітко встановлено спеціальним нормативно-правовим актом та не може коригуватися на підставі статті 1193 ЦК України, а ось різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою яку можна отримати безпосередньо в особи, яка застрахувала свою цивільну відповідальність в даному випадку мова йде безпосередньо про водія транспортного засобу, можна зменшувати у разі доведення грубої необережності потерпілого.

Пунктом 27.3. Закону України №1961-IV від 01.07.2004 р. встановлено, що страховик відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами.

Особами, які мають право на отримання страхового відшкодування моральної шкоди у зв`язку із смертю ОСОБА_4 є: дружина - ОСОБА_1 ; син - ОСОБА_5 ; донька - ОСОБА_6 ; донька - ОСОБА_2 ; мати - ОСОБА_7 ; батько - ОСОБА_8 .

На день настання страхового випадку, статтею 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік » встановлено у 2022 році мінімальну заробітну плату у місячному розмірі: з 1 січня - 6 500 гривні.

З урахуванням викладеного, загальний розмір страхового відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю фізичної особи, становить 78 000,00 грн., виплачується рівними частинами між особами, які мають право на отримання страхового відшкодування.

Отже, частка, яка припадає на кожну особу, що має право на отримання страхового відшкодування, в порядку пункту 27.3. Закону, становить 13 000,00 грн.

Згідно з частиною 2 статті 27 Закону №1961-IV від 01.07.2004 в редакції чинній на дату пригоди: «Страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 Цивільного кодексу України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку".

Згідно з ч.1, ч.2 ст.1200 ЦК України, у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті. Шкода відшкодовується: 1) дитині - до досягнення нею вісімнадцяти років (учню, студенту - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ним двадцяти трьох років); 2) чоловікові, дружині, батькам (усиновлювачам), які досягли пенсійного віку, встановленого законом, - довічно; 3) інвалідам - на строк їх інвалідності; 4) одному з батьків (усиновлювачів) або другому з подружжя чи іншому членові сім`ї незалежно від віку і працездатності, якщо вони не працюють і здійснюють догляд за: дітьми, братами, сестрами, внуками померлого, - до досягнення ними чотирнадцяти років; 5) іншим непрацездатним особам, які були на утриманні потерпілого, - протягом п`яти років після його смерті. Особам, визначеним у пунктах 1-5 частини першої цієї статті, шкода відшкодовується у розмірі середньомісячного заробітку (доходу) потерпілого з вирахуванням частки, яка припадала на нього самого та працездатних осіб, які перебували на його утриманні, але не мають права на відшкодування шкоди. До складу доходів потерпілого також включаються пенсія, суми, що належали йому за договором довічного утримання (догляду), та інші аналогічні виплати, які він одержував».

Так, у потерпілого, на день його смерті, на утриманні перебували такі члени сім`ї: донька - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка на час смерті батька була неповнолітньою, що підтверджується свідоцтвом про її народження.

Отже, в розумінні вищенаведеної норми ЦК України, неповнолітня ОСОБА_2 є особою, яка має право на відшкодування шкоди у зв`язку із загибеллю батька.

На час ДТП потерпілий ОСОБА_4 працював в Товаристві з обмеженою відповідальністю "Агропобутсервіс" на посаді вантажник, що підтверджується довідкою про заробітну плату від 20.01.2022 року.

03.02.2022 р. Рішенням органу Пенсійного фонду України "Про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника" №48 від 03.02.2022 р. утриманцю ОСОБА_2 у зв`язку з втратою годувальника ОСОБА_4 було призначено пенсію у зв`язку з втратою годувальника"

Згідно з п.27.2 ст.27 Закону №1961-IV, загальний розмір страхового відшкодування утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Тобто при покладенні обов`язку по відшкодуванню шкоди, пов`язаної зі смертю потерпілого, на страховика, діюче законодавство передбачає певні межі такої відповідальності. Зокрема, загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.

Отже, мінімально гарантований загальний розмір страхового відшкодування пов`язаного з втратою годувальника, обрахований відповідно до п.27.2 ст.27 Закону №1961-IV, становить 234 000,00 грн., який розрахований за формулою: 36 х 6 500,00. Отже, шкода по втраті годувальника, яка підлягає стягненню з відповідача на користь неповнолітньої дитини, в інтересах якої діє законний представник ОСОБА_1 , становить 117 000,00 грн. від мінімально гарантованого розміру страхового відшкодування пов`язаного з втратою годувальника.

Пунктом 36.5 статті 36 Закону України №1961-ІV від 01.07.2004 передбачено, що за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня». Тобто пеня - це санкція, яка нараховується з першого дня прострочення й до тих пір поки зобов`язання не буде виконано. Правова природа пені така, що позовна давність до вимог про її стягнення обчислюється по кожному дню (місяцю), за який нараховується пеня, окремо. Право на позов про стягнення пені за кожен день (місяць) виникає щодня (щомісяця) на відповідну суму, а позовна давність обчислюється з того дня (місяця), коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права.

Отже, аналіз норм ст. 266, ч. 2 ст. 258 ЦК України дає підстави для висновку про те, що стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається з дня (місяця), з якого вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою. А тому, період на стягнення пені з відповідача починається з 11.08.2022 р. (від дати виплати страхового відшкодування, а саме останнього платежу виплаченого страховою компанією) по 20.09.2022 р. включно (день подання позовної заяви). Розрахунок пені: Пеня = С x 2УСД x Д : 100, де С - сума заборгованості за період, 2 УСД - подвійна облікова ставка НБУ в день прострочення, Д - кількість днів прострочення. Період прострочення грошового зобов`язання 41 днів. Облікова ставка НБУ за період прострочення та розмір пені: з 11.08.2022 - 20.09.2022 : 25,00 (облікова ставка НБУ) 130 000,00 (Сума боргу) x (2 x 25,00 : 365) x 41 днів (прострочення) : 100, пеня - 7 301,37 грн.; Отже, розмір пені за прострочення виплати страхового відшкодування у розмірі 130 000,00 грн. з 11.08.2022 р. по 20.09.2022 р. становить 7 301,37 грн.

Згідно з роз`ясненнями наданими у пункті 21 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 р. №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів по відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», при безпідставній відмові у виплаті страхового відшкодування, крім наслідків, передбачених договором, страховик, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу страхувальника зобов`язаний сплатити йому суму страхової виплати з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ст. 526, ч. 2 ст. 625 ЦК України). Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Пункт 3 частини 2 статті 11 ЦК України однією з підстав виникнення зобов`язання встановлює завдання майнової та моральної шкоди іншій особі. Згідно з Законом №1961-ІV від 01.07.2004 р., відповідач після отримання заяви на виплату страхового відшкодування зобов`язаний прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплати його.

Статтею 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересів, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Відповідно до Методики розрахунків штрафних санкцій, у разі коли опубліковано індекси інфляції не за всі календарні місяці в межах зазначеного строку, суму заборгованості з урахуванням інфляції буде розраховано станом на останній день останнього місяця, за який опубліковано індекс інфляції (серпень 2022 р. - 101,1 %). Розрахунок інфляційних втрат за прострочення виплати страхового відшкодування у розмірі 130 000,00 грн. з 11.08.2022 р. по 12.09.2022 р.: ІІС = ( ІІ1 : 100 ) x ( ІІ2 : 100 ) x ( ІІ3 : 100 ) x ... ( ІІZ : 100 ) ІІ1 - індекс інфляції за перший місяць прострочення, ІІZ - індекс інфляції за останній місяць прострочення. Останній період IIc (101,10 : 100) = 1.01100000. Інфляційне збільшення: 130 000,00 x 1.01100000 - 130 000,00 = 1 430,00 грн. Отже, інфляційні втрати за прострочення виплати страхового відшкодування у розмірі 130 000,00 грн. з 11.08.2022 р. по 20.09.2022 р. становить 1 430,00 грн.

Розрахунок відсотків за користування грошовими коштами у зв`язку із простроченням виплати страхового відшкодування у сумі 130 000,00 грн. з 11.08.2022 р. по 20.09.2022 р.: Сума санкції = С x 3 x Д : 365 : 100, де С - сума заборгованості, Д - кількість днів прострочення. 438,08 = 130 000,00 x 3 % x 41 : 365 : 100. Отже, три відсотки річних за прострочення виплати страхового відшкодування у розмірі 130 000,00 грн. з 11.08.2022 р. по 20.09.2022 р. становить 438,08 грн.

Враховуючи вище викладене, відповідач має здійснити доплату штрафних санкцій та індексу інфляції ОСОБА_1 , у розмірі 9 169,45 грн.

У зв`язку із розглядом даної справи в суді, позивач очікує можливість понесення наступних судових витрат: на професійну правничу допомогу при розгляді справи в суді першої інстанції - до 30 000,00 грн. 18.01.2022 р. між Позивачем та Адвокатським об`єднання "Центр захисту при ДТП "Автопоміч" укладено Договір про надання професійної правничої допомоги №Ж 19/У159728 від 18.01.2022 р. (далі - Договір № Ж 19/У159728 від 18.01.2022 р.), предметом якого сторони визначили, що Адвокатське об`єднання "Центр захисту при ДТП "Автопоміч" бере на себе зобов`язання за відповідну плату надавати Клієнту правничу допомогу, в обсязі та на умовах, передбачених Договором, по стягненню грошової компенсації за спричинену шкоду внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце ІНФОРМАЦІЯ_9 близько 19:41 год. на а/д сполученням "Тернопіль-Львів-Рава Руська", 175 км.+500 м., де відбулася дорожньо-транспортна пригода, в якій водій ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керуючи автомобілем марки "Opel Vectra", р.н. НОМЕР_1 , здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Внаслідок даної ДТП пішохід ОСОБА_4 від отриманих тілесних ушкоджень загинув. Адвокатське об`єднання є однією із організаційно-правових форм здійснення адвокатської діяльності, основним видом діяльності якого є здійснення діяльності у сфері права (КВЕД № 69.10). Право на користування професійною правничою допомогою гарантоване кожному громадянину Конституцією України, Цивільним кодексом України, а також іншими нормативно правовими актами, в тому числі і міжнародними, які діють на території України. Саме професійна правнича допомога забезпечує можливість кожному громадянину звернутися до суду за захистом своїх прав та інтересів, оскільки таке звернення потребує спеціальних знань та навичок в галузі права. Статтею 133 ЦПК України передбачено, що витрати на професійну правничу допомогу належать до судових витрат пов`язаних з розглядом справи.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, заявлений розмір витрат на оплату послуг адвоката є співмірним як складності справи так і виконаних адвокатом робіт (наданих послуг). До цього ж, розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги було визначено за домовленістю сторін з урахуванням значення цієї справи для Позивача. Таким чином, розмір судових витрат на професійну правничу допомогу при розгляді справи в суді першої інстанції, які позивач очікує понести, становить 21 000,00 грн.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: 2) позивачі - у справах про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також смертю фізичної особи». Як вбачається зі змісту позовної заяви, заява подана Позивачем про відшкодування шкоди заподіяної смертю фізичної особи. З урахуванням п.2 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір», позивач звільнена від сплати судового збору по даній справі під час розгляду справи в усіх судових інстанціях.

Позивач, яка діє в своїх інтересах, а також в інтересах неповнолітньої доньки ОСОБА_2 , просить стягнути з Страхової Компанія "ЕТАЛОН" 117 000,00 грн. страхового відшкодування пов`язаної з втратою годувальника; 13 000 ,00 грн. відшкодування моральної шкоди; 7 301,37 грн. пені за порушення встановлених строків виплати страхового відшкодування; 1 430,00 грн. інфляційних збитків у зв`язку з порушенням встановлених строків виплати страхового відшкодування; 438,08 грн. 3% річних, передбачених ст. 625 ЦК України, за порушення встановлених строків виплати страхового відшкодування; 21 000, 00 грн. судових витрат пов`язаних з оплатою послуг з надання професійної правничої допомоги. В порядку частини 10 статті 265 ЦПК України приймаючи рішення про стягнення боргу, на який нараховуються відсотки та пеня, зазначити в рішенні про нарахування 3 % річних та пені до моменту виконання рішення з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування, а саме: органу (особі), що проводитиме примусове виконання рішення в порядку ч. 10 ст.265 ЦПК України нараховувати №3% річних на суму основного боргу, починаючи з 11.08.2022 р. до моменту повної оплати основного боргу за такою формулою: (СОБ*3*КДП)/КДР/100 = сума річних, де СОБ - сума основного боргу, 3 - 3% річних, КДП - кількість днів прострочення, КДР - кількість днів у році; органу (особі), що проводитиме примусове виконання рішення в порядку ч. 10 ст. 265 ЦПК України нараховувати пеню на суму основного боргу, починаючи з 11.08.2022 р. до моменту повної оплати основного боргу за такою формулою: (Сума боргу) х (Ставка пені % *2) /100%/365 днів х (Кількість днів), де: (Сума боргу) - сума прострочення боргу, (Ставка пені %) - подвійна ставка пені в процентах річних, (Кількість днів) - різниця між датою розрахунку та датою виникнення прострочення зобов`язання.

Ухвалою судді Жовківського районного суду Львівської області від 10 жовтня 2022 року прийнято позовну заяву ОСОБА_1 до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено здійснювати за правилами загального позовного провадження (арк. спр. 46-47).

01.11.2022 року до суду надійшов відзив Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ЕТАЛОН» на позовну заяву. У відзиві відповідач зазначає, що дані правовідносини регулюються ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». З боку ПрАТ «СК «ЕТАЛОН» жодних прав позивача порушено не було. Позивач у своїх вимогах просить стягнути з ПрАТ «СК«ЕТАЛОН» відшкодування пов`язане з втратою годувальника у розмірі 117 000,00 грн., моральну шкоду у розмірі 13 000,00 пеню з розрахунку подвійної облікової ставки НБУ у розмірі 7 301,37 грн., інфляційні втрати у розмірі 1 430,00 грн., 3% річних у розмірі 438,08 грн. та 21 000,00 грн. витрат на професійну допомогу, однак, ПрАТ «СК«ЕТАЛОН» своєчасно здійснило виплату страхового відшкодування безпосередньо ОСОБА_1 у розмірі 50 % від заявленої шкоди у 260 000,00 грн., а саме - 130 000,00 грн. у встановлений законом строк, про що позивач зазначає у позовній заяві. Сума страхового відшкодування була зменшена на 50%, оскільки причиною ДТП стали дії ОСОБА_4 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння. В ході досудового розслідування встановлено, що в діях водія ОСОБА_9 не встановлено порушення вимог правил безпеки дорожнього руху та експлуатації транспортного засобу, які б перебували у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку із настанням даної ДТП та її наслідками у вигляді смерті пішохода ОСОБА_4 , а отже в діях ОСОБА_3 відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України. Зі сторони ПрАТ «ЕТАЛОН» не було порушено прав потерпілої сторони, оскільки страхова сума була виплачена у розмірі та в строки відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспорт засобів», який є спеціальним. Відповідач також звертає увагу на те, що позивачами висунуто вимогу щодо стягнення з ПрАТ «СК «ЕТАЛОН» на користь ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у розмірі 21 000 грн. судових витрат на професійну правничу допомогу, однак, такі вимоги є незаконними та необґрунтованими. Так, адвокатом подано та складено одну позовну заяву для всіх позивачів, окрім того, дані суми є не співмірними зі складністю справи та виконанням адвокатських робіт та часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг). Відповідно до пункту 1.1. Детального розрахунку робіт (наданих послуг) виконаних для надання правничої (правової) допомоги від 20.09.2022 року, адвокат зазначає, що для консультації Клієнта щодо порядку, строків та можливих наслідків подання позовної зави про відшкодування шкоди, заподіяної життю фізичної особи було витрачено 2 години, однак, зазначена сума часу є завищеною, оскільки дана справа є стандартною, жодної специфіки в конкретно цій справі не має, а відтак, відсутня нагальна потреба у консультуванні Клієнта протягом 2х годин. Аналізуючи пункт 2 Детального розрахунку робіт, щодо підготовчих дій спрямованих на подання позовної заяви до суду, пункт 2.1. та пункт 2.2. за своєї суттю є одними й тими самим діями, оскільки, передбачають аналіз, дослідження та ознайомлення з матеріалами справи.

Окрім того, пункт 2.4. Детального розрахунку робіт, який передбачає визначення правової норми, яка підлягає застосуванню до спірних правовідносин з урахуванням висновків щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду та пункт 2.6. аналіз судової практики є також тотожними поняттями, а відтак для виконання певного аналізу не потрібно досліджувати одне й те саме двічі.

Стосовно пункту 2.7. Детального розрахунку робіт, адвокатом зазначено дії, які передбачають собою подання адвокатських запитів про витребування доказів, однак останнім вищезазначених дій не проводилось та в матеріалах справи запити адвоката відсутні.

А відтак, враховуючи, що більшість послуг, зазначених у Детальному розрахунку робіт фактично продубльовані за змістом та характером, їх необхідно розцінювати як один вид виконаної роботи, тому зазначений витрачений час, пов`язаний з наданням правової допомоги розміні 7 годин, є сумнівним та не відповідає дійсності.

У зв`язку з наведеним, відповідач просить відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог.

09.11.2022 року ухвалою суду закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду.

Позивач ОСОБА_1 та її представник в судове засідання не з`явилась, хоча про дату, час та місце проведення такого були повідомлені належним чином, однак представником позивача подано на адресу суду письмову заяву, в якій представник зазначила, що позовні вимоги підтримує та просить розгляд справи проводити за відсутності представника та позивача. Не заперечують щодо винесення заочного рішення в справі.

Представник відповідача Страхової Компанії "ЕТАЛОН" в судове засідання не з`явився, однак на адресу суду 01.11.2022 року відповідач подав відзив на позовну заяву. У задоволенні позовних вимог просить відмовити.

Оскільки учасники справи, які були належним чином повідомленими про дату, час та місце проведення судового засідання, не з`явились в судове засідання, суд вважає за можливе провести судове засідання без їх участі, та, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

З урахуванням наведеного, судом вирішено розгляд справи проводити за відсутності сторін та на підставі поданих до суду доказів.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно із ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідності до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як встановлено із постанови про закриття кримінального провадження №0000023 від 26 квітня 2022 року, яка постановлена старшим слідчим ВРЗСТ СУ ГУНП у Львівській області капітаном поліції Пилип`як Р.С., ІНФОРМАЦІЯ_9 близько 19:41 год. на а/д сполученням "Тернопіль-Львів-Рава Руська", 175 км.+500 м., за межами населеного пункту відбулася дорожньо-транспортна пригода, за участю автомобіля "Opel Vectra", р.н. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_3 та пішохода ОСОБА_4 . Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди, пішохід ОСОБА_4 загинув на місці події. Кримінальне провадження закрито у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. В постанові зазначено, що згідно висновку судово-медичної експертизи смерть пішохода ОСОБА_4 настала внаслідок тупої поєднаної травми тіла, яка супроводжувалась множинними переломами кісток тіла з ушкодженнями внутрішніх органів, що призвело до розвитку травматичного-геморагічного шоку (арк. спр. 22-23).

Згідно з свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , помер ІНФОРМАЦІЯ_5 (арк. спр. 23 зворот).

Згідно зі статтею 979 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про страхування», страхування може бути добровільним або обов`язковим.

Згідно зі ст.3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV), обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Відповідно до ст. 5 Закону № 1961-ІV, об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Відповідно до ст.6 вказаного Закону, страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Згідно з пунктом 22.1 статті 22 Закону № 1961-ІV, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля "Opel Vectra", р.н. НОМЕР_1 , була застрахована на час ДТП - ІНФОРМАЦІЯ_9. в ПрАТ "ЕТАЛОН", що підтверджується полісом №АР2093107, розмір ліміту відповідальності страхової компанії на одного потерпілого складає 260 000 грн., заподіяну майну - 130 000 грн., розмір франшизи - 2600 грн. (арк. спр. 25, 62).

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є дочкою загиблого ОСОБА_10 , що підтверджується копією повторно виданого свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 (арк. спр. 24).

Копією свідоцтва про одруження підтверджується, позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , і ОСОБА_4 одружилися 30.08.1997 року, дружина змінила прізвище на « ОСОБА_1 » (арк. спр. 24).

28.01.2022 року представник позивача повідомив відповідача про настання страхового випадку та звернувся, в порядку визначеному Законі України №1961-IV від 01.07.2004 р., із заявою на виплату страхового відшкодування, що підтверджується копією повідомлення про ДТП та заявами на виплату страхового відшкодування (арк. спр. 25-28). Серед заявлених представником позивача до вимог відшкодування, містились: 31 200,00 грн. 2/4 частки, яких належить ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в рахунок відшкодування моральної шкоди, встановленої п 27.3. ст.27 Закон України №1961-IV від 01.07.2004 р.; 234 000,00 грн. в рахунок відшкодування пов`язаного із втратою годувальника для дитини (14-18 років).

04.08.2022 р., 05.08.2022 р., 08.08.2022 р., 09.08.2022 р., 10.08.2022 р., 11.08.2022 р. Страховик прийняв рішення про часткове задоволення вимог заявника та виплатив таку суму страхового відшкодування: 130 000,00 грн. - 50% страхового відшкодування (арк. спр. 33-36).

Відповідно до ст. 23 п. 23.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є, зокрема, шкода, пов`язана із смертю потерпілого.

Ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», визначено порядок здійснення та розміри страхових виплат за шкоду, пов`язану зі смертю потерпілого.

Страховик (у випадках, передбачених підпунктами «г» і «ґ» пункту 41.1 та підпунктом «в» пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами.

Відповідно до ч. 2 ст. 1193 ЦК України, якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого (а в разі вини особи, яка завдала шкоди, - також залежно від ступеня її вини) розмір відшкодування зменшується, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з ч. 3 ст. 1193 ЦК України, вина потерпілого не враховується у разі відшкодування додаткових витрат, передбачених частиною першою статті 1195 цього Кодексу (витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо), у разі відшкодування шкоди, завданої смертю годувальника та у разі відшкодування витрат на поховання.

Відповідно до статті 27.3 Закону України №1961-IV від 01.07.2004 р., розмір відшкодування моральної шкоди, завданої смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, у сукупності не може бути меншим, ніж 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку. Усім особам, які відповідно до зазначеної статті мають право на відшкодування моральної шкоди, це відшкодування виплачується рівними частинами.

Отже, положеннями статті 27.3 Закону України №1961-IV від 01.07.2004 р. встановлений мінімальний розмір страхового відшкодування моральної шкоди, який не підлягає зменшенню чи коригуванню.

Позивач зазначає, що особами, які мають право на отримання страхового відшкодування моральної шкоди у зв`язку із смертю ОСОБА_4 є: дружина - ОСОБА_1 ; син - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (свідоцтво про народження арк. спр. 29); донька - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_7 (свідоцтво про народження арк. спр. 29 зворот); донька - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (свідоцтво про народження арк. спр. 24 зворот); мати - ОСОБА_7 ; батько - ОСОБА_8 .

На день настання страхового випадку, статтею 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік » встановлено у 2022 році мінімальну заробітну плату у місячному розмірі: з 1 січня - 6 500 гривні.

З урахуванням викладеного загальний розмір страхового відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю фізичної особи, становить 78 000,00 грн., та частка, яку просить стягнути позивач в інтересах неповнолітньої доньки становить 13 000,00 грн. моральної шкоди.

Пунктом 27.2. ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що страховик (у випадках, передбачених ст. 41 цього Закону, - МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених ст. 1200 ЦК України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.

Згідно з ч. 1 ст. 1200 ЦК України, у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті. Шкода відшкодовується: 1) дитині - до досягнення нею вісімнадцяти років (учню, студенту - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ним двадцяти трьох років); 2) чоловікові, дружині, батькам (усиновлювачам), які досягли пенсійного віку, встановленого законом, - довічно; 3) особам з інвалідністю - на строк їх інвалідності; 4) одному з батьків (усиновлювачів) або другому з подружжя чи іншому членові сім`ї незалежно від віку і працездатності, якщо вони не працюють і здійснюють догляд за: дітьми, братами, сестрами, внуками померлого, - до досягнення ними чотирнадцяти років; 5) іншим непрацездатним особам, які були на утриманні потерпілого, - протягом п`яти років після його смерті.

Відповідно до ч. 2 ст. 1200 ЦК України, особам, визначеним у пунктах 1-5 частини першої цієї статті, шкода відшкодовується у розмірі середньомісячного заробітку (доходу) потерпілого з вирахуванням частки, яка припадала на нього самого та працездатних осіб, які перебували на його утриманні, але не мають права на відшкодування шкоди. До складу доходів потерпілого також включаються пенсія, суми, що належали йому за договором довічного утримання (догляду), та інші аналогічні виплати, які він одержував.

Згідно з ч. 3 ст. 1200 ЦК України, особам, які втратили годувальника, шкода відшкодовується в повному обсязі без урахування пенсії, призначеної їм внаслідок втрати годувальника, та інших доходів.

У потерпілого, на день його смерті, на утриманні перебувала донька - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка на час смерті батька була неповнолітньою, а тому, вона є особою, яка має право на відшкодування шкоди у зв`язку із загибеллю батька.

Відповідно до ст.8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» встановлено у 2022 році мінімальну заробітну плату у місячному розмірі: з 1 січня - 6 500 гривні. Отже, мінімально гарантований загальний розмір страхового відшкодування пов`язаного з втратою годувальника, обрахований відповідно до п.27.2 ст.27 Закону №1961-IV, становить 234 000,00 грн., який розрахований за формулою: 36 х 6 500,00.

Таким чином, шкода по втраті годувальника, яку визначила до стягнення з відповідача позивач на користь неповнолітньої дитини, в інтересах якої вона діє як законний представник, становить 117 000,00 грн. від мінімально гарантованого розміру страхового відшкодування пов`язаного з втратою годувальника.

Ураховуючи суму ліміту, встановленого Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів в розмірі 260 000 грн., здійснення виплат відповідачем ОСОБА_1 у зв`язку із смертю ОСОБА_4 - її чоловіка, що настала внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в сумі 130 000 грн., суд вважає, що позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 117 000 грн. страхового відшкодування пов`язаного з втратою годувальника та 13 000 грн. відшкодування моральної шкоди, є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Пунктом 36.5 статті 36 Закону України №1961-ІV від 01.07.2004 передбачено, що кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

З розрахунку пені, зробленого позивачем, встановлено, що пеня в розмірі 7 301,37 грн. нарахована за період з 11.08.2022 р. до 20.09.2022 р. включно (від дати виплати страхового відшкодування, а саме останнього платежу виплаченого страховою компанією по день подання позовної заяви) за формулою Пеня = С x 2УСД x Д : 100, де С - сума заборгованості за період, 2 УСД - подвійна облікова ставка НБУ в день прострочення, Д - кількість днів прострочення. Період прострочення грошового зобов`язання 41 днів, облікова ставка НБУ за період прострочення та розмір пені: з 11.08.2022 - 20.09.2022 : 25,00 (облікова ставка НБУ) 130 000,00 (Сума боргу) x (2 x 25,00 : 365) x 41 днів (прострочення) : 100, пеня - 7 301,37 грн.

Отже, розмір пені за прострочення виплати страхового відшкодування у розмірі 130 000,00 грн. з 11.08.2022 р. по 20.09.2022 р. становить 7 301,37 грн., а тому вимога про стягнення пені, нарахованої за порушення строку виплати страхового відшкодування, підлягає задоволенню.

Згідно з частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом статті 979 ЦК України договір страхування є правовідношенням, в якому страховик зобов`язується у разі настання страхового випадку виплатити страхувальникові або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату). Відтак, таке правовідношення є грошовим зобов`язанням.

Позивач (потерпілий), хоча і не є стороною договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеного відповідачами, але наділяється правами за цим договором: на його або третьої особи користь страховик зобов`язаний здійснити страхове відшкодування. Отже, зважаючи на юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобов`язань, на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України як спеціального виду цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання.

Із поданого позивачем розрахунку встановлено, що розрахунок інфляційних втрат за прострочення виплати страхового відшкодування у розмірі 130 000,00 грн. здійснено з 11.08.2022 р. по 12.09.2022 р. таким чином: ІІС = ( ІІ1 : 100 ) x ( ІІ2 : 100 ) x ( ІІ3 : 100 ) x ... ( ІІZ : 100 ), ІІ1 - індекс інфляції за перший місяць прострочення, ІІZ - індекс інфляції за останній місяць прострочення. Останній період IIc (101,10 : 100) = 1.01100000, Інфляційне збільшення: 130 000,00 x 1.01100000 - 130 000,00 = 1 430,00 грн.

Отже, інфляційні втрати за прострочення виплати страхового відшкодування у розмірі 130 000,00 грн. з 11.08.2022 р. по 20.09.2022 р. становить 1 430,00 грн.

Із поданого позивачем розрахунку встановлено, що розрахунок відсотків за користування грошовими коштами у зв`язку із простроченням виплати страхового відшкодування у сумі 130 000,00 грн. з 11.08.2022 р. по 20.09.2022 р. здійснено за формулою: Сума санкції = С x 3 x Д : 365 : 100, де С - сума заборгованості, Д - кількість днів прострочення. 438,08 = 130 000,00 x 3 % x 41 : 365 : 100.

Отже, три відсотки річних за прострочення виплати страхового відшкодування у розмірі 130 000,00 грн. з 11.08.2022 р. по 20.09.2022 р. становить 438,08 грн.

Виходячи із наведених норм, а також наданих розрахунків, суд дійшов висновку, що оскільки відповідачем не спростовано даних розрахунків та не наведено обґрунтованих підстав щодо невиплати позивачам страхового відшкодування у повному обсязі, наявні підстави для задоволення позовних вимог про стягнення пені, інфляційних нарахувань та 3 % річних.

Відповідно до ч. 10 ст. 265 ЦПК України, суд, приймаючи рішення про стягнення боргу, на який нараховуються відсотки або пеня, може зазначити в рішенні про нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування.

Згідно з ч. 11 ст. 265 ЦПК України, остаточна сума відсотків (пені) у такому випадку розраховується за правилами, визначеними у рішенні суду, органом (особою), який здійснює примусове виконання рішення суду і відповідні дії (рішення) якого можуть бути оскаржені в порядку, передбаченому розділом VII цього Кодексу.

Вирішуючи питання про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу, суд виходить із диспозиції ч. 1 ст. 137 ЦПК України, відповідно до котрої витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно з ч. 3, ч. 4 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч. 5 ст. 137 ЦПК України, у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставістатті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод1950 року. Так у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява N 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

Аналогічна позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Із наданого Витягу з Договору про надання професійної правничої (правової) допомоги від 18.01.2022 року №Ж 19/У159728 від 18.01.2022 р. встановлено, що ОСОБА_1 уклала цей договір з Адвокатським об`єднанням «Центр захисту при ДТП «Автопоміч» (арк. спр. 39).

Матеріалами справи підтверджується, що професійна правнича допомога надавалась позивачу ОСОБА_1 адвокатом Найда Катериною Володимирівною, повноваження якої підтверджуються ордером про надання правничої (правової) допомоги ОСОБА_1 від 18.01.2022 року (арк. спр. 42 зворот) відповідно до договору про надання правової допомоги №Ж 19/У159728 від 18.01.2022 р.

Згідно з Детальним розрахунком робіт (наданих послуг) виконаних для надання правничої (правової) допомоги від 20.09.2022 року, загальна кількість витраченого часу на надання правничої допомоги Замовнику становить 7 годин 00 хвилин та вартість наданих послуг, при вартості однієї нормо години в розмірі 3000,00 грн. становить 21 000,00 грн. (арк. спр. 41).

Представник відповідача у відзиві щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу та визначеного розміру таких витрат заперечив, оскільки такі витрати є не співмірними зі складністю справи та виконання адвокатських робіт, а також часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт.

Дослідивши надані докази на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу адвоката, суд вважає, що деякі види робіт мають не обґрунтовано завищену вартість. Таким чином, судом встановлена неспівмірність заявленого розміру витрат на професійну правничу допомогу складності справи та фактично виконаними адвокатом роботами (наданими послугами), часові, витраченому адвокатом на виконання відповідних робіт (послуг), обсягу наданих робіт (послуг).

Виходячи із встановленої реальності участі адвоката у наданні професійної правничої допомоги у даній цивільній справі та необхідності такої, беручи до уваги обставини справи, умови укладеного договору про надання правничої допомоги, співмірність винагороди за надані юридичні послуги зі складністю справи, заперечення представника відповідача щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу понесених позивачкою, а також з урахуванням очевидної неспівмірності заявленого розміру витрат на правничу допомогу та беручи до уваги зазначені в п. 6 ч. 3 ст. 2 ЦПК України принципи пропорційності, розумності і співмірності, суд вважає за необхідне зменшити розмір витрат позивача на професійну правничу допомогу до 3000 грн., які можна вважати необхідними для позивачки, яка звернулась до адвоката для надання їй професійної правничої допомоги.

Згідно зі ст. 141 ЦПК України, з відповідача потрібно стягнути на користь держави 1 391 (одна тисяча триста дев`яносто одну) гривню 69 копійок судового збору.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 133, 137, 141, 264, 265, 268, 354, 355 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 , яка діє у своїх інтересах, а також в інтересах неповнолітньої дочки ОСОБА_2 , - задовольнити.

Стягнути з Страхової Компанії "ЕТАЛОН" на користь ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах, а також в інтересах неповнолітньої доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , страхове відшкодування у розмірі 117 000 (сто сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок страхового відшкодування пов`язаного з втратою годувальника; 13 000 (тринадцять тисяч гривень) 00 копійок відшкодування моральної шкоди; 7 301 (сім тисяч триста одну) гривню 37 копійок пені за порушення встановлених строків виплати страхового відшкодування; 1 430 (одна тисяча чотириста тридцять) гривень 00 копійок інфляційних збитків у зв`язку з порушенням встановлених строків виплати страхового відшкодування; 438 (чотириста тридцять вісім) гривень 08 копійок - 3 % річних, передбачених ст.625 ЦК України, за порушення встановлених строків виплати страхового відшкодування.

Стягнути з Страхової Компанії "ЕТАЛОН" на користь ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах, а також в інтересах неповнолітньої доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , витрати на професійну правничу допомогу в сумі 3 000 (три тисячі) гривень 00 копійок.

Стягнути з Страхової Компанії "ЕТАЛОН" судовий збір в розмірі 1 391 (одна тисяча триста дев'яносто одну) гривню 69 копійок, який сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України.

Відповідно до ч. 10 ст. 265 ЦПК України пеню та 3 % річних нараховувати до стягнення на суму 130 000 грн., за правилами, визначеними в мотивувальній частині цього рішення та стягнути їх з Страхової Компанії "ЕТАЛОН" на користь ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах, а також в інтересах неповнолітньої доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , за період, починаючи з 21.09.2022 року до моменту повного виконання рішення, з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне найменування сторін у справі:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса проживання: АДРЕСА_1 , E-mail: ІНФОРМАЦІЯ_8

Відповідач: Страхова Компанія "ЕТАЛОН", яка знаходиться за юридичною адресою: 03067, м.Київ, а/с 12, , E-mail: .

Повне рішення складено 27.12.2022 року.

Суддя: Олещук М. М.