Справа№592/7197/21
Провадження №2/592/376/22

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2022 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми в складі:

головуючого - судді Шияновської Т.В.,

з участю секретаря судового засідання Чайки Т.В.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

третьої особи ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , третя особа: ОСОБА_3 , про стягнення коштів на утримання майна,

у с т а н о в и в:

ОСОБА_4 звернувся до суду з вказаним позовом та свої вимоги обґрунтовує тим, що він, відповідачка та третя особа на підставі свідоцтва про право на спадщину від 24.01.2019 є співвласниками (по 1/3 частки) квартири житловою площею 17,5 кв.м., загальною площею 24 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 . В даній квартирі жоден з співвласників не проживає. З моменту набуття спадщини відповідачка жодної участі в утриманні квартири не бере, оплату житлово комунальних послуг було здійснено позивачем на загальну суму 37 899,15 грн.

Посилаючись на вказані обставини, позивач просить стягнути з відповідачки на його користь кошти, сплачені ним за житлово комунальні послуги по утриманню вказаного житлового приміщення в сумі 12 633,05 грн, виходячи з розрахунку її частки у праві власності, а також понесені ним судові витрати.

Ухвалою суду від 17.06.2021 відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено справу до судового розгляду.

У наданих поясненнях щодо позову третя особа ОСОБА_3 позовну заяву ОСОБА_4 підтримала, вважала за доцільне стягнути з ОСОБА_5 на його користь кошти, сплачені за житлово- комунальні послуги по утриманню квартири по території АДРЕСА_2 . Зазначила, що ОСОБА_4 не проживає в м. Суми, має стабільний заробіток, тому сплачував за свій кошт всі житлово комунальні послуги, періодично передавав їй грошові кошти для проведення оплати. Сама квартири перебуває в жахливому стані, не придатна для проживання, що унеможливлює надання її в оренду.

У письмових поясненнях представник відповідачки адвокат Луніка Т.Я., посилаючись на те, що витрати на утримання квартири ОСОБА_5 має нести з моменту набуття права власності на неї, а саме з 24.01.2019, на те, що квитанції на суму 4942,66 грн сплачені ОСОБА_3 , на суму 5424,56 грн сплачені ОСОБА_6 , не можуть бути доказами на підтвердження понесених позивачем витрат, а також те, що в спірній квартирі близько трьох років проживає ОСОБА_6 без надання відповідного дозволу ОСОБА_5 , без отримання нею коштів за оренду, вказує, що сума відшкодування на утримання квартири, яка підлягає стягненню з ОСОБА_5 , становить 7 430 грн.

У відповіді на письмові пояснення (відзив) на позовну заяву, представник позивача адвокат Юшкевич Є.Ю. зазначає, що відповідачка є співвласником квартири за адресою: АДРЕСА_1 , з часу відкриття спадщини, а не з моменту отримання свідоцтва про право на спадщину, відтак має нести витрати на утримання майна в заявленому розмірі. ОСОБА_6 не орендує вказану квартиру, проте, з дозволу ОСОБА_4 іноді перебуває в цій квартирі, коли приїздить до м. Суми, та на прохання позивача за надані ним кошти сплачує комунальні платежі, як і третя особа ОСОБА_3 .

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 та третя особа ОСОБА_3 позов підтримали та просили задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Представник відповідача ОСОБА_2 заперечував проти позову, просив застосувати позовну давність.

Заслухавши думку учасників справи, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого нотаріусом Сумської міської державної нотаріальної контори Чернетченко Т.М. від 24.01.2019, ОСОБА_7 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 на праві спільної часткової приватної власності (розмір частки кожного 1/3) належить квартира за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.9, 64-66).

З довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб Управління «Центр надання адміністративних послуг у м. Суми» СМР №14.03-08/78991 від 27.04.2021 вбачається, що відсутні особи, зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 10).

Предметом спору у даній справі є стягнення з відповідачки витрат за житлово-комунальні послуги, які були сплачені позивачем за період з 08.12.2015 по 28.04.2021.

Так, з доданих до позовної заяви копій квитанцій вбачається, що за житлово комунальні послуги на утримання квартири за адресою: АДРЕСА_1 , було сплачено 37 899,15 грн (а.с. 13-31).

Відповідно до ч.1 ст.322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з п.5 ч.2 ст.7 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Статтею 360 ЦК України передбачено, що співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном.

Відповідно до ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Боржник, який виконав солідарний обов`язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього (ч.4 ст.544 ЦК України).

Аналіз наведених норм права дає підстави зробити висновок, що кожен співвласник зобов`язаний брати участь у витратах щодо утримання майна, що є у спільній частковій власності, незалежно від того, хто здійснює фактичні дії, спрямовані на утримання спільного майна. Співвласник, який виконав солідарний обов`язок щодо сплати необхідних витрат на утримання майна, має право вимагати від іншого співвласника їх відшкодування (право зворотної вимоги - регрес).

Якщо хтось із співвласників відмовляється брати участь у витратах, інші співвласники можуть здійснити їх самостійно і вимагати від цього співвласника відшкодування понесених витрат у судовому порядку або ж безпосередньо звернутись до суду з позовом про примусове стягнення з співвласника, який відмовився нести тягар утримання спільного майна, коштів для цієї мети.

Вказаних висновків дійшов також Верховний Суд у постанові від 13.03.2019 у справі № 521/3743/17-ц, які відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України мають враховуватися судом при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин.

Судом встановлено, що сторони та третя особа є співвласниками квартири за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до закону зобов`язані оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Надані до позовної заяви квитанції свідчать про здійснення оплати за отримані комунальні послуги за вказаною адресою за період з 08.12.2015 по 28.04.2021.

Відповідачкою не спростовано належними і допустимими доказами факт понесення позивачем вказаних витрат та їх розмір; суд відхиляє заперечення її представника щодо не доведення понесених витрат на суми 4942,66 грн та 5424,56 грн через проведення оплати ОСОБА_6 та ОСОБА_3 , оскільки в судовому засіданні третя особа підтвердила, що кошти на оплату наданих комунальних послуг їй та ОСОБА_6 надавалися позивачем, який через те, що проживає в с. Велика Чернеччина, не міг завжди особисто своєчасно здійснювати оплату. Не заслуговують на увагу суду доводи представника відповідачки щодо недопустимості доказів квитанцій, де платником зазначений ОСОБА_8 , оскільки оплата за вказаними квитанціями проводилася за надані послуги за адресою: АДРЕСА_1 , за номером особового рахунку, відкритого на ім`я померлого ОСОБА_7 - попереднього власника квартири.

Судом також відхиляються твердження відповідачки щодо її обов`язку нести витрати на утримання квартири з моменту набуття права власності на неї, а саме з 24.01.2019 отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки відповідно до положень ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, в даному випадку з 29.01.2014.

Не заслуговують на увагу суду також доводи відповідачки з приводу того, що належна їй на праві спільної часткової власності квартира була здана в оренду ОСОБА_6 без її згоди, грошових коштів за проживання від якої вона не отримувала, оскільки відповідні зустрічні позовні вимоги, в тому числі щодо зарахування в рахунок оплати за житлово комунальні послуги неотриманої орендної плати, заявлені не були.

Разом з тим, заслуговує на увагу заявлена під час судового засідання заява представника відповідачки про сплив позовної давності для звернення позивачу до суду з даним позовом.

Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.257 ЦК України).

Відповідно до ст.253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст.261 ЦК України).

Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач просить стягнути з відповідачки на його користь кошти, сплачені ним за житлово комунальні послуги по утриманню квартири за період 08.12.2015 по 28.04.2021.

Однак, ураховуючи, що позивач, знаючи про обов`язок інших співвласників брати участь в утриманні спільного майна, звернувся до суду з позовом 11.06.2021, тобто з пропуском строку позовної давності, тому відповідно до норм ст.267 ЦК України задоволенню підлягають вимоги в межах трирічного строку, який передував зверненню до суду з даним позовом, тобто за період з 11.06.2018 по 28.04.2021.

Крім того, як пояснила третя особа в судовому засіданні, в квартирі встановлений засіб обліку спожитої електричної енергії. Судом встановлено, і даний факт підтверджено сторонами та третьою особою, що відповідачка у спірній квартирі не проживає, послуг за місцем знаходження спірної квартири не споживає. Оскільки витрати за використану електричну енергію мають нести виключно споживачі цих послуг, позовні вимоги про стягнення з відповідачки 1/3 частини коштів, сплачених позивачем за електричну енергію, задоволенню не підлягають.

Відтак, суд приходить до висновку про часткову обґрунтованість вимог позивача та стягує з відповідачки на його користь 1/3 частину коштів, сплачених ним за житлово комунальні послуги по утриманню квартири за адресою: АДРЕСА_1 , за період з 11.06.2018 по 28.04.2021 в розмірі 31 203,79 грн пропорційно до її частки власності (1/3), а саме в сумі 10 401,26 грн.

На підставі ст.141 ЦПК України з відповідачки підлягають стягненню на користь позивача також понесені ним та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору пропорційно задоволеним вимогам в сумі 747,59 грн (10 401,26 х 908 ? 12 633,05).

Керуючись ст.ст. 12, 13, 76-82, 89, 263-265 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , третя особа: ОСОБА_3 , про стягнення коштів на утримання майна - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 витрати, сплачені за житлово-комунальні послуги по утриманню житлового приміщення (квартири) за адресою: АДРЕСА_1 , в сумі 10 401 (десять тисяч чотириста одна) грн 26 коп та витрати по сплаті судового збору в розмірі 747,59 грн.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Сумського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_4 , місце проживання: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_5 , місце проживання: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Третя особа: ОСОБА_3 , місце проживання: АДРЕСА_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Повний текст рішення виготовлений 23.02.2022.

Суддя Т.В. Шияновська