Номер провадження: 22-ц/813/6106/22
Справа № 500/3129/18
Головуючий у першій інстанції Жигулін С. М.
Доповідач Драгомерецький М. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.12.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Драгомерецького М.М.,

суддів колегії: Громіка Р.Д.,

Дришлюка А.І.,

при секретарі: Павлючук Ю.В.,

переглянув у судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Ягунова Дмитра Вікторовича в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Злагода» на рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 26 жовтня 2021 року по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Злагода» до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Селянське (фермерське) господарство «Чебана Петра Григорійовича», про визнання договору недійсним та стягнення збитків, -

В С Т А Н О В И В:

21 травня 2018 року ТОВ «Злагода» звернулось до суду із позовом до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Селянське (фермерське) господарство «Чебана Петра Григорійовича», про визнання договору недійсним та стягнення збитків.

Мотивуючи свої позовні вимоги тим, що 03 липня 2008 року з реєстрацією у Книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі 27 серпня 2010 року ТОВ «Злагода» уклало з ОСОБА_1 договір оренди земельної ділянки площею 4,2704 гектари, кадастровий номер :01:004:0023 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з терміном дії на 10 років.

Разом із тим відповідач 13 лютого 2017 року уклав договір оренди земельної ділянки площею 4,2704 гектари, кадастровий номер :01:004:0023 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з селянським (фермерським) господарством « ОСОБА_2 », чим порушив право позивача на отримання доходу в розмірі 105 220,19 грн.

Також позивач зазначає, що 12 січня 2017 року ним укладено з АРК «Придунайська нива» договір поставки соняшника в розміні 1 000 тон на загальну суму 11 000 000 грн. Окрім вказаного довідкою Управління статистики в Ізмаїльському районі від 23 квітня 2018 року за №17-15/325 середня врожайність соняшника за 2017 рік становила 22,4 центнера з 1 гектара, що становить 2,24 тони з 1 гектара зібраної площі, а середня ціна реалізації становила 9 140,80 грн за тонну без врахування ПДВ, що становить 10 968,96 грн з ПДВ за тону соняшника.

На підставі зазначеного ТОВ «Злагода» звернулось до суду із вказаним позовом та просило суд визнати недійсним договір оренди від 13.02.2017, укладений щодо земельної ділянки площею 4,2704 гектари, кадастровий номер :01:004:0023 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та стягнути з відповідача неотриманий дохід в розмірі 105 220,19 грн і судовий збір.

Представник ТОВ «Злагода», яким себе визначає адвокат Ягунов Д.В. в судове засідання не з`явився, повідомлений про дату, час і місце судового засідання, надав заяву про відкладення розгляду справи з посиланням на заяву про відвід головуючому.

Відповідач в судове засідання не з`явився, повідомлений про дату, час і місце судового засідання. Представник відповідача проти позовних вимог заперечує, пояснив, що на час укладення 13 лютого 2017 року між селянським (фермерським) господарством «Чебана Петра Григорійовича» та ОСОБА_1 договору оренди земельної ділянки площею 4,2704 гектари, кадастровий номер :01:004:0023 в державному реєстрі речових прав була відсутня інформація щодо договору оренди позивача на вказану земельну ділянку. Окрім вказаного вважає розрахунок збитків необ`єктивним з посиланням на середню врожайність та середню вартість сільськогосподарської культури, договір поставки на яку був визнаний недійсним (фіктивним) рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 25 травня 2021 року за позовом ОСОБА_3 до товариства з обмеженою відповідальністю «Злагода», аграрно-рибогосподарського кооперативу «Придунайська нива» про визнання недійсним (фіктивним) договору поставки. Окрім того вважає акт обстеження земельної ділянки неналежним доказом з посиланням на те, що комісія дослідження земельної ділянки не була призначена, відповідач в якості власника земельної ділянки не був залучений, а загальна площа земельної ділянки 417 гектарів, про що вказано в акті від 27 квітня 2017 року не надавала реальної можливості за один день дослідити стан посівів. Окрім того відсутні підстави для встановлення причинно-наслідкового зв`язку між діями відповідача та наслідкам обробки земельної ділянки іншими особами.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору селянського (фермерського) господарства «Чебана Петра Григорійовича» в судове засідання не з`явився, повідомлений про дату, час і місце судового засідання, надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Надав до справи рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 25 травня 2021 року за позовом ОСОБА_3 до товариства з обмеженою відповідальністю «Злагода», аграрно-рибогосподарського кооперативу «Придунайська нива» про визнання недійсним (фіктивним) договору поставки, яким володіє позивач.

Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 26 жовтня 2021 року визнано недійсним договір оренди, укладений 13 лютого 2017 року між селянським (фермерським) господарством «Чебана Петра Григорійовича» та ОСОБА_1 щодо оренди земельної ділянки площею 4,2704 гектари кадастровий номер :01:004:0023. У задоволенні вимог про стягнення недотриманого доходу відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Злагода» судові витрати 1 762 гривні.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, представник ТОВ «Злагода» - Ягунов Д.В. звернувся до суду із апеляційною скаргою. В обґрунтування апеляційної скарги зазначав, що судом при ухваленні відповідного рішення не було взято до уваги та проігноровано факт укладення відповідачем «подвійного» договору оренди земельної ділянки під час дії договору оренди земельної ділянки з ТОВ «Злагода» та захоплення зазначеної земельної ділянки, у зв`язку із чим починаючи з 2017 року ТОВ «Злагода» не мало фізичного доступу до ділянки орендованої у відповідача через погрози членів злочинної організації до працівників ТОВ «Злагода». Апелянт також стверджує, що був позбавлений права брати участь у судових засіданнях та надавати відповідні пояснення, оскаржуване рішення було ухвалено за його відсутності. Тому апелянт просить скасувати оскаржуване рішення, з підстав, викладених у мотивувальній частині апеляційної скарги та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі з підстав, наведених апелянтом, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Арнаут А.Г. просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Справи розглядаються без участі учасників провадження за наявності повідомлення про дату, час та місце розгляду справи та за відсутності заяви (заяв) про відкладення розгляду справи.

Згідно із ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Сторони про розгляд справи сповіщались належним чином та завчасно. При цьому, явка сторін не визнавалась апеляційним судом обов`язковою.

Якщо учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 01 жовтня 2020 року у справі №361/8331/18.

Виходячи з вищевказаного, враховуючи строки розгляду справи, баланс інтересів сторін, освідомленість її учасників про розгляд справи, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, колегія суддів вважає можливим розглянути справу.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи наведені у апеляційній скарзі, колегія суддів дійшла висновку, що подана апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

У частинах 1 та 2 ст. 367 ЦПК України зазначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Статтею 5 ЦПК України передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

За змістом статей 15, 16 ЦК України особа має право на захист свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, яке реалізується шляхом звернення до суду. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені частиною 2 статті 16 ЦК України.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Задовольняючи позов частково, визнаючи недійсним договір оренди, укладений 13 лютого 2017 року між селянським (фермерським) господарством «Чебана Петра Григорійовича» та ОСОБА_1 щодо оренди земельної ділянки площею 4,2704 гектари кадастровий номер :01:004:0023 та відмовляючи у задоволенні вимог про стягнення неодержаного доходу, суд першої інстанції виходив з того, що:

- оскільки договір оренди земельної ділянки, укладений між відповідачем та ТОВ «Злагода» на момент укладення відповідачем договору оренди з селянським (фермерським) господарством « ОСОБА_2 » був діючим, то укладення ОСОБА_1 з селянським (фермерським) господарством « ОСОБА_2 » оспорюваного договору порушує права орендаря ТОВ «Злагода», а відтак цей договір укладений з порушенням вимог ч. 1 ст. 203 ЦК України, у зв`язку з чим має бути визнаний недійсним;

- позивачем не доведено у діях відповідача складу цивільного правопорушення, а саме: наявності збитків, а також причинного наслідкового зв`язку між діями відповідача та заявленими до стягнення збитками.

Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що:

-03 липня 2008 року з реєстрацією у Книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі 27 серпня 2010 року ТОВ «Злагода» уклало з ОСОБА_1 договір оренди земельної ділянки площею 4,2704 гектари, кадастровий номер :01:004:0023 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з терміном дії на 10 років;

-13 лютого 2017 року ОСОБА_1 уклала договір оренди земельної ділянки площею 4,2704 гектари, кадастровий номер :01:004:0023 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з селянським (фермерським) господарством « ОСОБА_2 »;

-відповідно до акту обстеження земельних ділянок на території Кислицької сільської ради від 27.04.2017, комісією проведено обстеження земельних ділянок на території Кислицької сільської ради, поля №№ 6- 10, загальною площею 417 га. В результаті обстеження було виявлено, що земельні ділянки загальною площею 417 га засіяні сільськогосподарськими культурами, а саме соняшника 410,6 гектари, горох 6,4 гектари. Також в акті зазначено, що зі слів директора ТОВ «Злагода» ОСОБА_4 , поле №7 було засіяно СФГ «Ніколенко І.С.», поле №9, 6, 10, 8 СФГ «Чабан П.Г.». У вказаному акті не визначено, що до складу земельних ділянок загальною площею 417 га, обстеження якої було проведено, включена земельна ділянка відповідача, загальною площею 4,2704 гектари, кадастровий номер :01:004:0023;

-відповідно до наданого позивачем договору №1 для надання послуг по збиранню врожаю 2017 року від 20 червня 2017 року, фізичною особою-підприємцем на виконання умов договору з ТОВ «Злагода», було зібрано врожаю ячменя з 20 гектарів, озимої пшениці з 30 гектарів, люцерни з 124 гектарів та соняшника з 114 гектарів;

- рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 25 травня 2021 року по справі №500/175/19, яке набрало законної сили 06 липня 2021 року визнано недійсним (фіктивним) договір поставки, який датовано 03 січня 2017 року та укладено між товариством з обмеженою відповідальністю «Злагода» та аграрно-рибогосподарським кооперативом «Придунайська нива». У вказаному рішенні, зокрема, визначено, що представник АРК «Придунайська нива» надав письмову заяву, в якій зазначив, що аналіз наявних в АРК «Придунайська нива» документів дозволяє припустити, що договір поставки між ТОВ «Злагода» та АРК «Придунайська нива» у січні 2017 року не укладався, оскільки ніяких підтверджень такої операції бухгалтерські та інші документи не містять. До того ж придбання такої кількості соняшнику у ТОВ «Злагода» було недоцільним, так як це не відносилося до видів діяльності АРК «Придунайська нива».

Вирішуючи заявлені позовні вимоги ТОВ «Злагода» по суті, апеляційний суд приходить до таких висновків.

Згідно із ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен встановити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси особи, і залежно від встановленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або про відмову в їх задоволенні.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Частиною 1 ст. 48 ЦПК України визначено, що сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач.

Відповідач - це особа, яка має безпосередній зв`язок зі спірними матеріальними правовідносинами, та, на думку позивача, порушила, не визнала або оспорила його права, свободи чи інтереси і тому притягується до участі у цивільній справі для відповіді за пред`явленими вимогами.

За результатами розгляду справи суд приймає рішення, в якому, серед іншого, робить висновок про задоволення позову чи відмову в задоволенні позову, вирішуючи питання про права та обов`язки сторін (позивача та відповідача).

Згідно зі ст. 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.

Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача.

Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала. За клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розгляд починається спочатку.

Для правильного вирішення питання щодо визнання відповідача неналежним недостатньо встановити відсутність у нього обов`язку відповідати за даним позовом. Установлення цієї обставини є підставою для ухвалення судового рішення про відмову в позові. Для визнання відповідача неналежним, крім названої обставини, суд повинен мати дані про те, що обов`язок відповідати за позовом покладено на іншу особу. Визнати відповідача неналежним суд може тільки в тому випадку, коли можливо вказати на особу, що повинна виконати вимогу позивача, тобто належного відповідача.

Статтею 175 ЦПК України встановлено, що викладаючи зміст позовної заяви, саме позивач визначає коло відповідачів, до яких він заявляє позовні вимоги.

У постанові від 17 квітня 2018 року у справі №523/9076/16-ц Велика палата Верховного Суду дійшла висновку, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача.

Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - є обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження.

Пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову.

Звертаючись до суду із вказаним позовом у травні 2018 року, позивач просив суд визнати недійсними договори оренди земельних ділянок, укладених 13 лютого 2017 року між ОСОБА_1 та СФГ «Чебана П.Г.», та стягнути з ОСОБА_1 на його користь неотриманий дохід в розмірі 105 220,19 грн.

Очевидно, що за такого формулювання позовних вимог особами, питання про права та обов`язки яких вирішується судом у розглядуваній справі є насамперед сторони оспорюваних правочинів від 13 лютого 2017 року ОСОБА_1 та СФГ «Чебана П.Г.».

Згідно зі ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Тобто сторонами договору оренди землі є орендодавець та орендар.

Заявлені позивачем вимоги безпосередньо стосуються прав та обов`язків СФГ «Чебана П.Г.» як орендаря спірної земельної ділянки та сторони оспорюваного договору оренди.

Натомість СФГ «Чебана П.Г.» до участі у справі залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, а позивач заяв чи клопотань про залучення вказаної третьої особи в якості співвідповідача не заявляв, що є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову.

Процесуальний статус відповідача та третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, відрізняється за обсягом прав та обов`язків.

Висновки суду по суті вирішення спору про обґрунтованість або необґрунтованість позовних вимог мають бути зроблені за належного суб`єктного складу її учасників.

Незалучення до участі у справі особи як співвідповідача за умови наявності обов`язкової процесуальної співучасті є підставою для відмови у задоволенні позову через неналежний суб`єктний склад.

Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 27 січня 2021 року у справі №291/1024/18-ц.

Ураховуючи наведене, апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, рішення суду першої інстанції скасуванню, з ухваленням нового рішення про відмову ТОВ «Злагода» у задоволенні позову з підстав неналежного суб`єктного складу учасників справи.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 11 березня 2022 року задоволено клопотання адвоката Ягунова Д.В. в інтересах ТОВ «Злагода» про відстрочення сплати судового збору до ухвалення судового рішення. Відстрочено ТОВ «Злагода» сплату судового збору в розмірі 5 286 гривень за подання апеляційної скарги на рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 26 жовтня 2021 року до ухвалення апеляційним судом судового рішення у справі. Судом апеляційної інстанції ухвалено рішення по справі, тому із ТОВ «Злагода» слід стягнути судовий збір у розмірі 5 286 грн.

Керуючись ст. ст. 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Злагода» адвоката Ягунова Дмитра Вікторовича задовольнити частково.

Рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 26 жовтня 2021 року скасувати та ухвалити нове.

У задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Злагода» до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Селянське (фермерське) господарство «Чебана Петра Григорійовича», про визнання договору недійсним та стягнення збитків відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Злагода» на користь держави судовий збір, який підлягав сплаті при подачі апеляційної скарги, у розмірі 5 286 гривень, відстрочений на підставі ухвали Одеського апеляційного суду від 11 березня 2022 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено: 23 грудня 2022 року.

Судді Одеського апеляційного суду: М.М.Драгомерецький

А.І.Дришлюк

Р.Д.Громік