Ухвала

Іменем України

21 липня 2022 року

м. Київ

справа № 757/367/18-ц

провадження № 61-6090ск22

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Яремка В. В. (суддя-доповідач), Олійник А. С., Усика Г. І.,

розглянув касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця» на ухвалу Київського апеляційного суду від 06 червня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця» про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця» (далі - ПрАТ «Укрпрофоздоровниця»), просив стягнути з відповідача компенсацію за роботу у вихідні та святкові дні у розмірі 152 712,43 грн та 608 020,00 грн - середнього заробітку за несвоєчасну оплату заробітної плати за роботу у вихідні та святкові дні станом на 04 грудня 2018 року.

Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 26 червня 2019 року позов задоволено. Стягнуто з ПрАТ «Укрпрофоздоровниця» на користь ОСОБА_1 компенсацію за роботу у вихідні та святкові дні у розмірі 152 712,43 грн та 608 020,00 грн - середнього заробітку за час затримки розрахунку.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням ПрАТ «Укрпрофоздоровниця» 21 лютого 2022 року оскаржило його в апеляційному порядку.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 06 червня 2022 року у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ПрАТ «Укрпрофоздоровниця» на рішення Печерського районного суду міста Києва від 26 червня 2019 року відмовлено.

Ухвала суду апеляційної інстанції мотивована тим, що ПрАТ «Укрпрофоздоровниця» звернулося до суду з апеляційною скаргою після спливу більш як одного року з дня складення повного тексту рішення суду першої інстанції, обставин непереборної сили, внаслідок яких не могло звернутися до суду з апеляційною скаргою до спливу одного року з дня складення повного судового рішення, не зазначило.

У липні 2022 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ПрАТ «Укрпрофоздоровниця» на ухвалу Київського апеляційного суду від 06 червня 2022 року про відмову у відкритті апеляційного провадження.

У касаційній скарзі ПрАТ «Укрпрофоздоровниця», посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права, просить зазначену ухвалу скасувати, а справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Касаційна скарга обґрунтована тим, що суд апеляційної інстанції не взяв до уваги те, що копії рішення суду першої інстанції заявник не отримував, в матеріалах справи немає жодних відомостей про її направлення заявнику. Водночас наявні обставини непереборної сили, які зумовили пропуск строку на апеляційне оскарження. Зокрема, постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 встановлено в Україні карантинні обмеження з 12 березня 2020 року, надані строки карантину були продовжені. Відповідач у зв`язку із небезпекою для життя та здоров`я своїх працівників під час дії карантину, а також у зв`язку з відсутністю організаційних та технічних умов, необхідних для виконання роботи працівниками ПрАТ «Укрпрофоздоровниця» в умовах карантину, був змушений відправляти працівників у простій. Враховуючи наведене, вважає, що наявні підстави для поновлення пропущеного процесуального строку.

У відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Право на касаційне оскарження судових рішень передбачене статтею 389 ЦПК України.

Предметом касаційного оскарження за касаційною скаргою ПрАТ «Укрпрофоздоровниця» є ухвала суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті апеляційного провадження у справі.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті або закриття апеляційного провадження, про повернення апеляційної скарги, про зупинення провадження, щодо забезпечення позову, заміни заходу забезпечення позову, щодо зустрічного забезпечення, про відмову ухвалити додаткове рішення, про роз`яснення рішення чи відмову у роз`ясненні рішення, про внесення або відмову у внесенні виправлень у рішення, про повернення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову у відкритті провадження за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про заміну сторони у справі, про накладення штрафу в порядку процесуального примусу, окремі ухвали.

Підставами касаційного оскарження зазначених у пункті 3 частини першої статті 389 ЦПК України судових рішень є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права (частина друга статті 389 ЦПК України).

Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Згідно з частиною шостою статті 394 ЦПК України ухвала про відмову у відкритті касаційного провадження повинна містити мотиви, з яких суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження.

Проаналізувавши зміст оскаржуваного судового рішення, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновку щодо незаконності чи неправильності судового рішення.

Однією з основних гарантій права сторони на судовий захист є право оскарження судових рішень (стаття 129 Конституції України). Реалізація цього права здійснюється, зокрема, шляхом оскарження судових рішень у судах апеляційної та касаційної інстанцій.

Встановлено, що рішенням Печерського районного суду міста Києва від 26 червня 2019 року позов у цій справі задоволено.

ПрАТ «Укрпрофоздоровниця» звернулось з апеляційною скаргою на зазначене рішення 21 лютого 2022 року, тобто після спливу одного року з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до частини другої статті 358 ЦПК України незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків: подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки; пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

Відмовляючи у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ПрАТ «Укрпрофоздоровниця» на рішення Печерського районного суду міста Києва від 26 червня 2019 року, апеляційний суд виходив з того, що ПрАТ «Укрпрофоздоровниця» було належним чином повідомлено про розгляд справи, а обставин непереборної сили, внаслідок якого воно не могло звернутись до суду з апеляційною скаргою до спливу одного року з дня складення повного судового рішення не зазначено.

З таким висновком суду апеляційної інстанції погоджується й Верховний Суд з огляду на таке.

За правилами частини другої статті 358 ЦПК України право на відкриття апеляційного провадження після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення можливо реалізувати лише у випадках: подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки; пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 03 січня 2018 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання на 11 вересня 2018 року.

Згідно зі змісту зворотного поштового повідомлення ПрАТ «Укрпрофоздоровниця» 15 березня 2018 року отримало судову повістку про розгляд справи у судовому засідання, яке призначене на 11 вересня 2018 року (т. 1, а. с. 81). Також відповідач подавав відзив на позову заяву (т. 1, а. с. 83-85).

Надалі судові засідання неодноразово відкладалися.

Відповідно до наявної у справі розписки відповідача через його представника повідомлено, що судове засідання призначено на 26 червня 2019 року (т. 2, а. с. 22).

Згідно з частиною першою статті 64 ЦПК України представник, який має повноваження на ведення справи в суді, здійснює від імені особи, яку він представляє, її процесуальні права та обов`язки.

Наведене дає підстави для висновку, що ПрАТ «Укрпрофоздоровниця» було обізнано про наявність судового засідання, призначеного на 26 червня 2019 року.

Заявник у касаційній скарзі посилається на те, що пропуск строку на апеляційне оскарження мав місце внаслідок виникнення обставин непереборної сили, що обумовлено карантинними обмеженнями, оскільки був змушений відправляти працівників у простій.

За змістом частини другої статті 358 ЦПК України у разі подання апеляційної скарги після спливу одного року з дня складення повного тексту оскаржуваного судового рішення, строк на апеляційне оскарження може бути поновлений також внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

Водночас непереборною силою є надзвичайна або невідворотна за таких умов подія. Непереборна сила характеризується двома ознаками. По-перше, це зовнішня до діяльності особи обставина, яку вона хоча і могла передбачити, але не могла попередити. До таких обставин, як правило, відносяться стихійні лиха (землетрус, повінь, пожежі тощо) та соціальні явища (війни, страйки, акти владних органів тощо). По-друге, ознакою непереборної сили є її надзвичайність, що означає, що це не є звичайною обставиною, яка хоча і може спричинити певні труднощі для особи, але не виходить за певні розумні рамки, тобто це має бути екстраординарна подія, яка не є звичайною.

Таким чином наведені заявником обставини, пов`язані із запровадженням певних карантинних обмежень, не є обставинами непереборної сили.

За змістом статті 6 Конвенції з прав людини і основоположних свобод

(далі - Конвенція) кожен при вирішенні питання щодо прав та обов`язків має право на справедливий і відкритий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, визначеним законом.

Відповідно до частини першої статті 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права, складовою якого є юридична визначеність.

У рішенні від 19 лютого 2009 року у справі «Христовпроти України», заява № 24465/04, Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) наголосив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, необхідно тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів (Рішення ЄСПЛвід 28 листопада 1999 року у справі «Brumarescu v. Romania» (Брумареску проти Румунії), пункт 61). Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до принципу res judicata, тобто поваги до остаточного рішення суду, згідно з яким жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду лише з однією метою - домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі; повноваження судів вищого рівня з перегляду мають здійснюватися для виправлення судових помилок і недоліків, а не задля нового розгляду справи (Рішення ЄСПЛ від 03 грудня 2003 року у справі «Ryabykh v. Russia» (Рябих проти Росії), пункт 52).

Вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервалу часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (рішення ЄСПЛ від 26 квітня 2007 року у справі «Олександр Шевченко проти України» та від 14 жовтня 2003 року «Трух проти України»).

Статтею 44 ЦПК України закріплено обов`язок особи, яка бере участь у справі, добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки.

У справах «Osman v. the United Kingdom» (Осман проти Сполученого королівства) та «Kreuz v. Poland» (Креуз проти Польщі) ЄСПЛ роз`яснив, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції доступності правосуддя, держави-учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху у судовому процесі.

Отже, відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України є підстави для визнання касаційної скарги ПрАТ «Укрпрофоздоровниця» необґрунтованою та відмови у відкритті касаційного провадження, оскільки правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Керуючись частиною четвертою та шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця» на ухвалу Київського апеляційного суду від 06 червня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця» про стягнення заборгованості відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявникові.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Судді: В. В. Яремко

А. С. Олійник

Г. І. Усик