Справа № 459/3728/21
Провадження № 2/459/1172/2021
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

01 березня 2022 року Червоноградський міський суд Львівської області в складі:

головуючого-судді Мельникович М. В.

з участю секретаря судового засідання Горощук А. О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Червонограді за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовомОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк», треті особи, які не заявляють самостійних вимог: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна, старший державний виконавець Червоноградського відділу державної виконавчої служби у Червоноградському районі Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Оліярник Г. В. про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає до виконанню

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, в якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 15.11.2019 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною та зареєстрований в реєстрі за №3238 про звернення стягнення на предмет іпотеки нерухоме майно квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 .

Свої вимоги мотивує тим, що 25.10.2021р. вона із мобільного додатку «Дія» дізналася, що відносно неї старшим державним виконавцем Червоноградського відділу державної виконавчої служби у Червоноградському районі Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Оліярник Г. В. відкрито виконавче провадження ВП №67104644 від 11.10.2021р. Ознайомившись із матеріалами виконавчого провадження позивачці та її представнику стало відомо, що за заявою відповідача вказаним вище приватним нотаріусом вчинено виконавчий напис №3238 від 15.11.2019 року, який пред`явлено відповідачем до виконання лише в жовтні 2021 року. Державним виконавцем відкрито виконавче провадження ВП №67104644 від 11.10.2021 року про звернення стягнення з позивача в користь відповідача нерухомого майна - квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 за договором іпотеки, який нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Червоноградського міського нотаріального округу Павликом П. О. 11.10.2005 року та зареєстрований за №406. Договір іпотеки був укладений в якості забезпечення виконання зобов`язань позичальника за кредитним договором від 11.10.2005 року, укладеним між Приватбанк (Банк) та ОСОБА_1 (позичальник). Постанова про відкриття виконачого провадження позивачці вручена не була. Позивачка стверджує, що вона із заявленою сумою заборгованості в розмірі 42458,66 доларів США незгідна, вважає суму спірною, а виконавчий напис №3238 від 15.11.2019 року вважає таким, що вчинено з грубим порушенням чинного законодавства. Зазначає, що сплата по кредитному договору здійснювалася позивачем напротязі дії договору, проте з 2015 року відповідачем подано позов до позивача про стягнення боргу по даному кредиту і рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 06.07.2020 року позов було задоволено у сумі 13258,53 доларів США (справа №459/3227/15-ц). Дане рішення не набрало законної сили, оскільки оскаржене в апеляційну інстанцію. На даний час позивач не заперечує про існування кредиторської заборгованості перед відповідачем, однак заявлена до стягнення сума заборгованості в розмірі 42458,66 доларів США грн. є спірною та із заявленою сумою заборгованості в такому розмірі позивачка незгідна. Тому просить позов задовольнити.

Ухвалою від 22.11.2021 року у справі відкрито спрощене позовне провадження та призначено судовий розгляд на 20 грудня 2021 року з викликом сторін.

Крім цього, ухвалою від 22.11.2021 року задоволено заяву про забезпечення позову, вжито заходи забезпечення позову шляхом зупинення стягнення у вказаному виконавчому провадженні.

20.12.2021р. розгляд справи було відкладено на 26.01.2022р. у зв`язку із неявкою учасників, щодо яких були відсутні відомості про вручення їм повідомлення про дату, час та місце судового розгляду.

26.01.2021р. ухвалою суду були витребувані докази в приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірини Михайлівни та АТ «КБ «Приватбанк», а розгляд справи був відкладений на 22.02.2022р.

16.02.2022р. на адресу суду надійшов лист №270/01-16 від 09.02.2022р. від приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірини Михайлівни, яким надсилалися витребувані судом докази (документи).

22.02.2022р. сторони у судове засідання повторно не з`явилися

25.01.2022р. від представника позивача адвоката Радика Б. А. надійшла заява, у якій він просив дану справу слухати без участі позивача та її представника, а також зазначив, що станом на даний час заборгованість за кредитним договором відсутня, на підтвердження чого надав довідку банку від 26.01.2022р.

Представник відповідача у судові засідання не з`являвся, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень з відміткою про отримання ним поштової кореспонденції. Відзив на позовну заяву відповідачем поданий не був.

25.11.2021р. до суду надійшло клопотання №19.13-12 від 25.11.2021р. від старшого державного виконавця Червоноградського відділу державної виконавчої служби у Червоноградському районі Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Оліярник Г. В., у якому державний виконавець просила справу розглядати без її участі.

23.12.2021р., 26.01.2022р., 16.02.2022р. до суду надійшли листи від приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірини Михайлівни, у яких нотаріус просила розглядати справу без її участі.

Відтак, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників, оскільки в матеріалах справи є достатньо належних доказів для розгляду справи по суті.

З огляду на зазначені обставини, суд, у відповідності до ст. 247 ЦПК України, судовий розгляд справи здійснив на підставі наявних матеріалів без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Частиною 1 ст. 280 ЦПК України передбачено, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Враховуючи вищевикладене, суд ухвалив здійснити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що 11.10.2005р. між ЗАТ «КБ «Приватбанк» (назву змінено на АТ «КБ «Приватбанк») та ОСОБА_1 (позивачка, позичальник) укладено кредитний договір, відповідно до умов якого банк зобов`язувався надати позичальнику кредитні кошти шляхом надання готівкою через касу на строк до 12.10.2015р. включно, у вигляді непоновлюваної кредитної лінії у розмірі 33325,00 доларів США на купівлю житла зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 1,03% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, комісією за розрахунко-касове обслуговування у розмірі 0,22% від суми виданого кредиту щомісяця, комісії за дострокове погашення кредиту. (а. с. 85-86).

В якості забезпечення виконання зобов`язань позичальника за даним кредитним договором 11.10.2005р. між ЗАТ «КБ «Приватбанк» (назву змінено на АТ «КБ «Приватбанк») та позивачем був укладений договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Червоноградського міського нотаріального округу Павликом П. О. 11.10.2005 року та зареєстрований за №406 (83-84).

В п.6 Договору іпотеки зазначено, що іпотекодавець надав в іпотеку нерухоме майно - квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Пунктом 15.7 Іпотечного договору встановлено, що іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки у випадку, якщо в момент настання термінів виконання якого-небудь із зобов`язань, передбачених кредитним договором, вони не будуть виконані. Сторони погодили, що іпотекодаржатель за своїм вибором звертає стягнення на предмет іпотеки, зокрема, або на підставі рішення суду, або на підставі виконавчого напису нотаріуса, про що свідчить п. 21 Іпотечного договору.

15.11.2019 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною було вчинено виконавчий напис нотаріуса, який зареєстрований в реєстрі за №3238 про звернення стягнення на предмет іпотеки нерухоме майно квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 . У виконавчому написі нотаріуса вказано, що за рахунок коштів, отриманих від реалізації нерухомого майна, нотаріус пропонував задовольнити вимоги АТ «КБ «Приватбанк» шляхом перерахування коштів на рахунок банку в розмірі: заборгованості за кредитом: 13258,53 дол. США, заборгованості за відсотками - 9226,42 дол. США, комісія 3 546,40 дол. США, пеня 16427,31 дол. США, всього 42458,00 дол. США. Строк, за який провадиться стягнення 13 (тринадцять) років 4 місяці 17 днів, а саме з 11.10.2005р. по 28.02.2019р. (а. с. 5)

Даний виконавчий напис був вчинений на підставі наступних документів, поданих банком (а. с. 68-101): заяви про вчинення виконавчого напису, іпотечного договору; копії кредитного договору; копії письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; копії розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку, що підтверджує надіслання письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання (опис вкладення та фіскальний чек); розрахунку заборгованості станом на 28.02.2019р., інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (інформаційна довідка №188956687 від 15.11.2019р.) та документів представника стягувача за довіреністю.

Старшим державним виконавцем Червоноградського відділу державної виконавчої служби у Червоноградському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) Оліярник Г. В. постановою від 11.10.2021 року відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого напису №3228, вчиненого вищезазначеним приватним нотаріусом 15.11.2019р. (а. с. 6).

Постановою від 11.10.2021р. накладено арешт на дане нерухоме майно, а саме на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 (а. с. 7).

06.07.2020р. Червоноградським міським судом Львівської області винесено рішення у справі №459/3227/15-ц, відповідно до якого позов АТ «КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задоволено; стягнуто солідарно з відповідачів 13258 доларів США заборгованості за кредитним договором від 11.10.2005р. (а. с. 8). Дане рішення не набрало законної сили, оскільки оскаржене в апеляційному порядку.

Відповідно до Інформації про зміну зобов`язань за результатами проведення реструктуризації №20.1.0.0.0/7-211204/860 від 04.12.2021р. банк прийняв рішення про зміну зобов`язань за результатами проведення реструктуризації за кредитним договором від 11.10.2015р., укладеним між банком та ОСОБА_3 та встановив новий графік погашення кредиту, починаючи з 30.12.2021р. по 30.11.2031р. (а. с. 35-40).

Із довідки, виданої АТ «КБ «Приватбанк» 26.01.2022р. вбачається, що заборгованості по кредитному договору від 11.10.2005р., укладеному між банком та ОСОБА_3 немає, дата закриття кредиту 30.12.2021р. (а. с. 54).

При ухваленні рішення суд керується наступними правовими нормами.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ч. ч. 1, 4 ст. 33 Закону України "Про іпотеку" у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Як встановлено судом, у зв`язку з неналежним виконанням позичальником своїх зобов`язань за кредитним договором, АТ "КБ «Приватбанк" звернулося до приватного нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису з метою звернення стягнення на предмет іпотеки. За рахунок коштів, отриманих від реалізації предмета іпотеки, стягувач просив задовольнити свої вимоги у розмірі заборгованості . Приватним нотаріусом було вчинено виконавчий напис про звернення стягнення на іпотечне майно - квартиру що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 .

За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

При цьому, відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно з ч. 1 ст. 1 ЗУ Про нотаріат нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України "Про нотаріат" та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 ЗУ "Про нотаріат"). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року N 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за N 282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок).

Статтями 87, 88 Закону України "Про нотаріат" встановлено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року N 296/5, містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу II Порядку).

Відповідно до п. п. 1.2 п. 1 гл. 16 Порядку перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно п. п. 2.1, 2.2 п. 2 гл. 16 Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача.

Підпунктом 2.3 п. 2 гл. 16 Порядку встановлено, що вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу.

У відповідності до п. п. 3.2, 3.5 п. 3 гл. 16 Порядку безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 N 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 N 1172 (далі - Перелік).

У відповідності до п. 1-1 Переліку для одержання виконавчого напису про стягнення заборгованості за іпотечними договорами, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов`язанням до закінчення строку виконання основного зобов`язання, подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору; б) оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов`язання; в) засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувача про непогашення заборгованості; г) оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; ґ) довідка фінансової установи про ненадходження платежу.

При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі "Про нотаріат" та Порядку вчинення нотаріальних дій.

Статтею 50 Закону України "Про нотаріат" визначено, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії.

Відповідно до позиції Верховного Суду, висловленої в справі N 310/9293/15 (провадження N 61-154св18) від 23 січня 2018 року, яка у відповідності до ч. 4 ст. 263 ЦПК України має враховуватися судом, вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України "Про нотаріат"). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем.

Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону "Про нотаріат" захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону "Про нотаріат" у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року N6-887цс 17.

Окрім того, безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, з якою останній погоджується, що, відповідно, виключає можливість спору зі сторони боржника щодо її розміру, строку, за який вона нарахована, тощо, а відтак і документи, які підтверджують її безспірність, і на підставі яких нотаріусами здійснюються виконавчі написи, мають бути однозначними, беззаперечними, та такими, що містять вираз волі стосовно наявності певної заборгованості не лише кредитора, а й самого боржника, або ж безумовно підтверджують наявність у боржника перед кредитором заборгованості саме в такому розмірі.

З матеріалів справи вбачається, що розмір заборгованості на момент вчинення виконавчого напису нотаріуса був спірним, оскільки з вересня 2015 р. (дата звернення до суду з позовною заявою) тривали судові спори про стягнення такої заборгованості і лише 06.07.2020р. Червоноградським міським судом Львівської області винесено рішення у справі №459/3227/15-ц, відповідно до якого позов АТ «КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задоволено; стягнуто солідарно з відповідачів 13258 доларів США заборгованості за кредитним договором від 11.10.2005р. Дане рішення не набрало законної сили, оскільки було оскаржене в апеляційному порядку. У виконавчому написі нотаріуса вказано, що за рахунок коштів, отриманих від реалізації нерухомого майна, нотаріус пропонував задовольнити вимоги АТ «КБ «Приватбанк» шляхом перерахування коштів на рахунок банку в розмірі: заборгованості за кредитом: 13258,53 дол. США, заборгованості за відсотками - 9226,42 дол. США, комісія 3 546,40 дол. США, пеня 16427,31 дол. США, тобто загальна сума 42458,00 дол. США. Відтак, різниця у стягненій сумі за рішенням суду і вказана у виконавчому написі нотаріса суттєва. З огляду на це, суд вважає, що доводи позивача про спірність заборгованості заслуговують на увагу.

Крім того, як зазначив Верховний Суд в своїй постанові у справі N 750/1627/18 (провадження N 61-43895св18) від 06 червня 2019 року, яка у відповідності до ч. 4 ст. 263 ЦПК України має враховуватися судом, належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність". Такими доказами можуть бути, зокрема, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо.

Судом встановлено, що при вчиненні спірного виконавчого напису приватний нотаріус не отримувала ані від Банку, ані від позичальника первинні документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), тому у нотаріуса не було підстав вважати, що розмір заборгованості позичальника перед Банком, а також суми нарахованих відсотків та комісій, зазначені у виконавчому написі, є безспірними. Розрахунок заборгованості, складений Банком щодо наявності грошового зобов`язання позичальника по кредиту, відсотках та комісіях, є відображенням односторонніх арифметичних розрахунків та не дає можливості зробити висновок щодо правомірності їх нарахування, а тому не може вважатися документом, який підтверджує безспірність вимог Банку до боржника.

Крім того, нотаріус не переконалася в тому, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Так, у кредитному договорі вказано, що строк надання кредитних коштів до 12.10.2015р.; виконавчий напис вчинено 15.11.2019р.; строк, за який провадиться стягнення 13 (тринадцять) років 4 місяці 17 днів, а саме з 11.10.2005р. по 28.02.2019р. Відтак, це свідчить про порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису.

Як вбачається із оспорюваного виконавчого напису, нотаріусом взагалі не зазначено, на підставі яких документів його було вчинено та з яких документів було підтверджено розмір заборгованості та безспірність стягнення.

Враховуючи викладене, судом не може бути констатовано безспірність заборгованості, а як наслідок правомірність вчинення виконавчого напису нотаріуса.

Зазначене вище відповідачем не спростовано.

Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що приватним нотаріусом не було дотримано вимоги чинного законодавства України, що регулюють вчинення виконавчих написів, зокрема, нотаріусом не було з`ясовано питання щодо безспірності заборгованості, а тому суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача та необхідності визнання спірного виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 908 грн.

Керуючись ст. ст. 15, 16, 18, 526, 530 ЦК України, ст. ст. 50, 87, 88 Закону України "Про нотаріат", ст. 33 Закону України "Про іпотеку", Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року N 296/5, ст. ст. 10, 13, 81, 89, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства "Комерційний банк Приватбанк", треті особи, які не заявляють самостійних вимог: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна, старший державний виконавець Червоноградського відділу державної виконавчої служби у Червоноградському районі Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Оліярник Г. В. про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає до виконанню - задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 15.11.2019 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною та зареєстрований в реєстрі за №3238 про звернення стягнення на предмет іпотеки нерухоме майно квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 .

Стягнути з Акціонерного товариства "Комерційний банк Приватбанк" (03150, м. Київ, вул. Грушевського,1Д, код ЄДРПОУ 14360570) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) судовий збір у розмірі 908 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повново заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

На рішення може бути позивачем подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 01.03.2022 р.

Суддя: М. В. Мельникович