Новосанжарський районний суд Полтавської області
Справа № 542/1929/21
Провадження № 2/542/50/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 грудня 2022 року смт Нові Санжари

Новосанжарський районний суд Полтавської області в складі:

головуючої судді - Афанасьєвої Ю.О.,

за участю:

секретаря судового засідання - Чиж Л.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Нові Санжари в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошової компенсації витрат на прибудову та ремонт житлового будинку та грошову компенсацію вартості спільного майна, суд -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом й просив стягнути з ОСОБА_2 кошти в розмірі 877 000 грн., що складається з 257000 грн. за придбане ним майно, а саме: пральну машину - 20 000грн; холодильник - 24 000грн; телевізор - 85 000грн; електропіч - 5 000; автоклав - 7 000грн; електрочайник - 2 000грн; кавова машина - 7 000грн; парогенератор - 8 000грн; мультіварка - 3000грн; комлект меблів у кухню - 30000грн; рушникосушарка - 4000грн; дров`яний котел - 30000 грн; газовий котел - 32000 грн та 620000грн за оплату здійснення прибудови та ремонт житлового будинку, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , а саме: за оплату за матеріали та за роботу найманих працівників для встановлення системи «Тепла підлога» - 173000 грн; сумарна оплата по здійсненому ремонту усього будинку - 266000грн; оплата матеріалів для виконання косметичного ремонту будинку - 181000грн.

Стягнути всі судові витрати з відповідача на користь позивача, у тому числі витрати на професійну правничу допомогу.

В обґрунтування позову зазначив, що він разом з ОСОБА_2 з 2010 року перебували у цивільних відносинах, проживаючи спільно в житловому будинку, користувалися господарськими будівлями, розташованими на земельній ділянці, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .

Дані об`єкти нерухомості були отримані ОСОБА_2 у спадок після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_13 , однак на сьогоднішній день правонаступництвом не посвідчені.

Вони мали на меті в майбутньому стати однією сім`єю, тому за проханням ОСОБА_2 створити власний будинок із гарним ремонтом, він став багато працювати, збираючи кошти на поставлену ціль.

За час спільного проживання було набуте вищеперелічені предмети побуту, на загальну суму 257000грн, а також були здійснені роботи щодо прибудови та ремонту житлового будинку на загальну суму 620 000грн.

Оплата за все вище перелічене відбувалась виключно за рахунок його заробітної плати, оскільки ОСОБА_2 з 2010 року ніде не працювала і не мала ні можливості, ні будь-якого джерела доходу, звідки могла б отримати такі суми для оплати усього вищенаведеного. За період з 2010 по 2021 роки відповідачка періодично та досить нетривало намагалась працювати, однак все одно знаходилась на його повному утриманні, тобто інших джерел доходу окрім зарахувань від нього коштів на її картковий рахунок через POS-термінал у неї не було.

ОСОБА_2 отримані кошти, витрачала на оплату усіх необхідних будівельних матеріалів, здійснювала оплату послуг будівників, малярів і тому подібне.

На сьогоднішній день житловий будинок, який розташований за адресою АДРЕСА_1 , вважається незавершеним будівництвом.

Вважає, що він має право на стягнення грошової компенсації витрат на прибудову та ремонт житлового будинку та грошову компенсацію вартості спільного майна.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14 грудня 2021 року передана до провадження судді Афансьєвої Ю.О. (том 1 а.с. 64).

Ухвалою суду від 22 грудня 2021 року вказана позовна заява була прийнята до розгляду в порядку загального позовного провадження, відкрито провадження у справі та призначене підготовче судове засідання (том 1 а.с. 69-70).

Ухвалою суду від 24.01.2022 року з банківських установ були витребувані виписки з рахунків, відкритих на ім`я ОСОБА_2 за період з 2010 по 2020 роки (том 1 а.с.112-113).

Ухвалою суду від 14 лютого 2022 року було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті (том 2 а.с. 132-133).

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримував заявлені вимоги, додатково пояснив, що з 2010 року він почав зустрічатися з ОСОБА_2 . Вони мали відносини, що притаманні чоловіку та жінці, мають спільну дитину: сина ОСОБА_10 , 2020 року народження. З 2012-2013 року вони почали проживати в будинку батьків ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 , де мали намір жити й надалі для чого хотіли відремонтувати його. Протягом 2015-2020 років вони проводили ремонт вказаного будинку, а саме: були об`єднані два будинки в один, зроблене утеплення, «тепла підлога», прибудова до будинку (котельна), внутрішнє оздоблення, замінені вікна, зовнішня інфраструктура, плитка навколо будинку, газове опалення. Ремонтні роботи проводила бригада з 3 чоловік, розрахунок з якими робив він чи відповідачка. А також ним була придбана побутова техніка: пральна машина в 2016 році за 20000грн; холодильник «Самсунг» в 2018-2019 рока за 24000грн; телевізор «Самсунг» в 2017 році за 85 000грн; електропіч в2014 році за 5000; автоклав в 2018 році за 7000грн; електрочайник «Філіпс» в 2018 році за 2000грн; кавова машина в 2016 році за 7 000грн; парогенератор в 2016 році за 8000грн; мультіварка в 2016 році за 3000грн; комплект меблів у кухню в 2017-2018 роках за 30000грн; рушникосушарка в 2017-2018 роках за 4000грн; дров`яний котел в 2015-2016 роках за 30000 грн; газовий котел в 2017 році за 32000 грн.

При цьому грошові кошти на ремонтні роботи та покупку побутової техніки надавались відповідачці ним. Це було інвестування в їх спільне сумісне проживання. Ним гроші надавались відповідачці добровільно, як готівкою, так й перераховувались їй на банківську картку, а також він самостійно придбавав будівельні матеріали та побутову техніку. Декілька разів він перераховував гроші ОСОБА_5 , це двоюрідний брат відповідачки, для покупки котла, а також ОСОБА_6 , яка є дружиною ОСОБА_7 , який робив ремонтні роботи в будинку за усними домовленостями, письмових договорів вони не укладали.

Всього, за його підрахунками, він вклав в будинок грошові кошти в сумі 800 тис. - 1 млн. грн, а в відсоткову відношенні він вклав в будинок - 85-90%, а відповідачка- 10-15% від вартості ремонту. При цьому вважає доведеними 620 тис., які він вклав в будинок.

По червень 2020 року вони проживали разом, а потім після сварки з відповідачкою, вона вигнала його з будинку.

З 24.02.2022 року, тобто з часу початку війни, він знову проживає в будинку відповідачки. Він прийняв таке рішення задля безпеки сина. Однак вони з відповідачкою не проживають як одна сім`я, вони не ведуть спільне господарство, не мають спільного бюджету. На даний час він проживає в господарстві відповідачки, користується всім майном, зокрема й побутовою технікою. Грошові кошти просить стягнути, оскільки не проживає з відповідачкою як одна сім`я.

Позов просив задовольнити.

Також позивачем надана відповідь на відзив (том 1 а.с.94-96 ), в якій зазначено, що відповідачем не надано жодного доказу, яким можна підтвердити той факт, що вона за власні кошти здійснювала всі ремонтні роботи в будинку та в прибудові до будинку. ОСОБА_2 надано до відзиву копії комплексних договорів, за якими кредити їй надавались на споживчі потреби. Отже, оскільки кошти, які відповідачка отримала згідно даного Договору надання споживчого кредиту, не мали конкретного цільового призначення, даний документ не можна вважати таким, що має будь-яке відношення до даного предмету спору, оскільки кошти ОСОБА_2 могла витратити на будь-які інші власні потреби, а доказів, підтверджуючих те, що саме на ці кошти придбала побутову техніку та будівельні матеріали Відповідач не надала.

Щодо доказів про працевлаштування та дохід ОСОБА_2 , вважає, що вони не мають підтвердження того, на що саме відповідачка витрачали отриману заробітну плату, чи то на власні потреби, чи то на оплату кредитних договорів.

А доводи відповідачки про те, що матеріальну допомогу, кошти на придбання побутової техніки, меблів, будівельних матеріалів, коштів на будівництво та на ремонт житлового будинку ОСОБА_1 з 2016 року по теперішній час їй особисто не надавав, спростовуються копіями дублікатів чеків за період з вересня 2015 по серпень 2019, в яких зазначається про призначення «поповнення карти ОСОБА_2 , код утримувача НОМЕР_1 ».

ОСОБА_2 отримані кошти, витрачала на оплату усіх необхідних будівельних матеріалів, здійснювала оплату послуг будівників, малярів і т.д.

В подальшому в судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, надавши промову виступу в судових дебатах в письмовому вигляді та просив позов задовольнити, посилаючись на те, що він перебував з відповідачкою в відносинах, однак вони не були одружені. Вони проживали в будинку відповідачки, який був отриманий нею у спадок. Вводячи його в оману, обяцяючи створити з ним сім`ю в майбутньому, на прохання відповідачки для створення власного будинку з гарним ремонтом, він став багато працювати та вкладував грошові кошти в вказаний будинок.

При цьому оплата за все перелічене в позові відбувалася виключно за рахунок його заробітної плати, оскільки відповідачка з 2010 року ніде не працювала та не мала будь-якого джерела доходу, звідки могла б отримати такі суми для оплати вищенаведеного. Надані же відповідачкою докази про її працевлаштування та отримуваний нею дохід, не мають підтвердження того, на що саме вони були витрачені: чи то на власні потреби, чи то на ремонтні роботи (жодного письмового доказу таких витрат у матеріалах справи немає), чи то на оплату кредитних договорів.

В той час як ним на підтвердження його доходів доведено постійне джерело доходів та розмір отриманої заробітної плати. Всі кошти, які він перераховув на ім`я ОСОБА_8 та ОСОБА_6 (родичі відповідачки), були також витрачені на матеріали для ремонту будинку.

ОСОБА_2 всі отримані від нього кошти витрачала на оплату послуг будівників, малярів і т.д. з метою збагатитися за його рахунок, з наміром в подальшому з ним не проживати та припинити із ним будь-які стосунки.

Також зазначив, що оскільки на сьогоднішній день житловий будинок вважається незавершеним будівництвом та через неможливості поділу об`єкта незавершеного будівництва, просив присудити йому грошову компенсацію.

Просив суд не брати до уваги наданий відповідачем розрахунок суми гонорару за надану правову допомогу під час судового засідання 07.11.2022 року, оскільки в порушення вимог ч.3 ст.178 ЦПК України, у відзиві не містився попередній розрахунок сум судових витрат, які відповідач поніс і очікує понести у зв`язку з розглядом справи (т.4 а.с. 57-60).

Представники позивача адвокат Калафута Д.В. та ОСОБА_9 в судовому засіданні підтримували заявлені вимоги.

У вступному слові представник позивача адвокат Сенкевич В.І. пояснив, що сторони по справі з 2009-2010 років по 2019-2020 рік проживали в фактичних шлюбних відносинах в будинку відповідачки за адресою: АДРЕСА_1 та мають спільну дитину. Фактично всі витрати по ремонту будинку та на придбання побутової техніки були зроблені позивачем. Відповідчка в цей період отримувала незначні кошти. Вважає, що відповідачка обманула позивача, оскільки обяціла створити з ним сім`ю, однак з ним не одружилась та не проживає з ним однією сім`єю, а фактично збагатилася за його рахунок.

Позов просили задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_2 в судовому засіданні позов не визнала та пояснила, що з відповідачем ОСОБА_1 вона почала зустрічатися з 2010 року, в 2011 році вони разом працювали та проживали в Тернопільській області. Коли повернулись додому стали проживати в будинку її покійного дідуся за адресою: АДРЕСА_1 й жили як сім`я. Вони мають спільну дитину. Дійсно в даному будинку вони робили ремонт й купували побутову техніку. При цьому як позивач, так й вона завжди працювала та отримала заробітну плату в розмірі 10-20 тис. грн. на місяць Також вона має й підсобне господарство, утримує індиків, курей, бройлерів. Для здійснення ремонту будинку вона брала гроші в кредит, а також їй матеріально допомагала її тітка. Відповідач часто поводив себе агресивно по відношенню до неї, він вживав алкоголь та бив її. А після цього спокутував провину подарунками, так він подарував їй, зокрема, телевізор, мультіварку, надавав гроші на покупку меблевого кухонного гарнітуру. Відповідач дійсно надавав їй гроші готівкої та перераховув на банківську картку, які вона витрачала як на продукти харчування, на їх спільне життя, на утримання спільної дитини та ремонтні роботи. Однак скільки саме було витрачено коштів та на що саме вона сказати не може. Ремонтні роботи проводились з 2017 року. Ремонтували стіни, дах будинку, паркан, робили внутрішнє оздоблення, встановили котел. Відповідач ремонтні роботи не виконував, будь-яких договорів по виконанню ремонтних робіт не укладалось. Вона з робітниками розраховувалась готівкою. Деякі предмети побутової техніки вони купували за спільні кошти, деякі купувала вона чи відповідач.

З 2010 рік по кінець 2020 року вони з позивачем проживала як одна сім`я, в кінці 2020 року він став проживати у своєї матері, однак періодично приїжджав до неї. Його речі, одяг, взуття залишились в будинку, вона його не виганяла. А з 24.02.2022 року та по теперішній час вони знову проживають разом як чоловік та дружина в даному будинку.

В задоволенні позову просила відмовити.

Крім того, в наданому відзиві на позовну заяву (том 1 а.с. 74-75), відповідачка заперечувала, що вона за період часу з 2010 року по 2021 рік отримала від позивача грошові кошти в сумі 877 000 грн, які витратила на придбання майна для побуту та здійснювала оплату за надання послуг по будівництву прибудов та ремонту житлового будинку по АДРЕСА_1 .

Зазначає, що вона дійсно постійно проживає та зареєстрована у будинку її батьків за адресою АДРЕСА_1 .

З 09 березня 2011 року вона тимчасово проживала в м. Тернополі, де працювала, а також отримувала відповідну заробітну плату.

З 2016 року вона переїхала на своє постійне місце проживання за адресою АДРЕСА_1 де проживає по даний час.

Вказує, що в 2009 році вона познайомилась з ОСОБА_1 , з яким підтримувала відносини, з яким у них народився син ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Після народження сина у 2020 році, а також і до народження сина, ОСОБА_1 жодної моральної та матеріальної допомоги на утриманню сина не надавав, вона була вимушена звернутись до суду про стягнення аліментів на утримання сина та на її утримання до досягнення трирічного віку ОСОБА_10 .

Одночасно зазначає, що жодної матеріальної допомоги, коштів для придбання побутової техніки, меблів, будівельних матеріалів та коштів будівництво та на ремонт житлового будинку ОСОБА_1 з 2016 року по теперішній час їй особисто не надавав, були лише подарунки.

Всі витрати, які зазначає позивач ОСОБА_1 в позовній заяві, не мають ніякого відношення до неї, так як всю побутову техніку, меблі, які знаходяться в будинку, будівельні матеріали та ремонт житлового будинку вона проводила за власні кошти, а також за кошти, які залишились від батьків та за рахунок коштів її рідних, а також за кредитні кошти, так як неодноразово брала кредити.

Всі копії рахунків та чеків на придбання товарів, виписані на її прізвище, що в черговий раз підтверджує, що все майно та товари вона придбала за власні кошти.

Також відповідачкою надані заперечення на відповідь на відзив (том 1 а.с. 118) в яких зазначено, що позивач ОСОБА_1 добровільно, самостійно без будь- якого фізичного чи психологічного примусу, усвідомлюючи свої дії, надавав їй матеріальну допомогу у вигляді «подарунків», без будь-яких зобов`язань, так як вона та позивач підтримували відносини як чоловік та жінка, внаслідок даних відносин у них народився син ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який постійно проживає разом зі нею і якого вона самостійно утримує за власні кошти та за кошти аліментів, які надає позивач ОСОБА_1 , а тому в її діях відсутні ознаки безпідставного набуття майна та безпідставного збагачення за рахунок ОСОБА_1 , як зазначено в позовній заяві, який в свою чергу необґрунтовано посилається на норми ст.ст. 1212, 1213 ЦК України.

В подальшому ОСОБА_2 в судове засіданні не з`явилась, надавши виступ в судових дебатах в письмовому вигляді та просила в задоволенні позову відмовити, оскільки вона з відповідачем з 2010 року проживали як чоловік та дружина та мали спільний сімейний бюджет.

Згідно з наданих банківських чеків, кошти ОСОБА_1 перераховував невстановленим особам, а стягнути просить стягнути лише з неї.

Побутова техніка, яку він їй подарував, знаходилася та знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , в якому проживав і проживає ОСОБА_1 , а також користується ним на власний розсуд без будь-яких обмежень. Дане господарство рахується за її батьком, право власності на нерухоме майно у неї відсутнє.

Також зазначила, що вона за час спільного проживання з ОСОБА_1 проводила ремонт житлового будинку та господарських споруд за власні кошти, що підтверджується наданими в суді доказами та показами свідків. ОСОБА_1 добровільно, без будь-якого фізичного чи психологічного примусу, надавав їй матеріальну допомогу без будь-яких зобов`язань, так як вони проживали як чоловік та дружина, внаслідок даних відносин у них народився син ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який проживає разом з нею та позивачем ОСОБА_1 , яких вона самостійно утримує за власні кошти й в тепершній час.

Просила стягнути з позивача на її користь витрати на професійну правничу допомогу в загальній сумі 9700 грн. (т.4 а.с. 69-71).

Представник відповідача, адвокат Головко І.І. в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог з підстав наведених у відзиві на позов та в запереченнях на відповідь на відзив.

Просив відмовити в задоволенні позову.

Суд, вислухавши пояснення у вступному слові позивача, представника позивача, відповідача, представника відповідача, допитавши свідків, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, встановивши на їх підставі фактичні обставини та характер спірних правовідносин між сторонами спору, визначивши правові норми, що підлягають застосуванню, вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають виходячи з такого.

Так, судом встановлено, що сторони проживали однією сім`єю як чоловік та жінка в період часу: з 2010 по 2021 рік та проживають разом з 24.02.2022 року за адресою АДРЕСА_1 .

Мають спільну дитину: сина ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Вказані обставини були визнані сторонами.

Позивач, звертаючись з позовом просив стягнути грошову компенсацію витрат на прибудову та ремонт житлового будинку та грошову компенсацію вартості спільного майна, обґрунтовуючи це тим, що відповідачка, запевняючи його в бажанні мати з ним в майбутньому сім`ю, мотивувала його на будівництво та покращення умов проживання в будинку за адресою: АДРЕСА_1 , із наміром в подальшому не проживати разом з ним та не повертати отримані від нього кошти.

Відповідачка позов не визнала та пояснила, що з відповідачем вони проживали як одна сім`я, мають спільну дитину. Відповідач дійсно в період спільного сумісного проживання надавав їй кошти, які витрачалась нею на потреби сім`ї. Будинок, в якому вони проживають АДРЕСА_1 . Це будинок її покійного дідуся. Ремонтні роботи вона проводила за власні кошти, за кошти отримані в кредит, та надані її як допомага від родичів. Побутову техніку вони купували за спільні кошти, щось купувала вона, щось їй дарував позивач. Вони з позивачем й в тепершній час проживають разом в вказаному будинку як сім`я.

Виходячи із місту заявлених вимог, викладених в позовній заяві, вбачається, що предметом позову є стягнення з відповідача безпідставно набутих коштів, з посиланням на ст.ст.1212, 1213 ЦК України, які були витрачені позивачем на прибудову, ремонт та придбання предметів домашнього вжитку та побутової техніки будинку, в якому проживали сторони за адресою: АДРЕСА_1 й, який як зазнаено в позові був успадкований відповідачкою.

Предметом регулювання глави 83 ЦК України є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Відповідно до частин першої, другої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Виходячи зі змісту зазначеної норми можна виокремити особливості змісту та елементів кондикційного зобов`язання.

Характерною особливістю кондикційних зобов`язань є те, що підстави їх виникнення мають широкий спектр: зобов`язання можуть виникати як із дій, так і з подій, причому з дій як сторін зобов`язання, так і третіх осіб, із дій як запланованих, так і випадкових, як правомірних, так неправомірних. Крім того, у кондикційному зобов`язанні не має правового значення, чи вибуло майно з володіння власника за його волею чи всупереч його волі, чи є набувач добросовісним чи недобросовісним.

Кондикційне зобов`язання виникає за наявності таких умов: 1) набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.

Конструкція статті 1212 ЦК України, як і загалом норм глави 83 ЦК України, свідчить про необхідність установлення так званої «абсолютної» безпідставності набуття (збереження) майна не лише в момент його набуття (збереження), а й станом на час розгляду спору.

Ознаки, характерні для кондикції, свідчать про те, що пред`явлення кондикційної вимоги можна визнати належним самостійним способом захисту порушеного права власності, якщо: 1) річ є такою, що визначена родовими ознаками, в тому числі грошовими коштами; 2) потерпілий домагається повернення йому речі, визначеної родовими ознаками (грошових коштів) від тієї особи (набувача), з якою він не пов`язаний договірними правовідносинами щодо речі.

Узагальнюючи викладене,можна дійтивисновку проте,що кондикція позадоговірний зобов`язальний спосіб захисту права власності або іншого речового права, який може бути застосований самостійно. Кондикція також застосовується субсидіарно до реституції та віндикації як спосіб захисту порушеного права у тому випадку, коли певна вимога власника (титульного володільця) майна не охоплюється нормативним урегулюванням основного способу захисту права, але за характерними ознаками, умовами та суб`єктним складом підпадає під визначення зобов`язання з набуття або збереження майна без достатньої правової підстави.

Таким чином, права особи, яка вважає себе власником майна, підлягають захисту шляхом задоволення позову до володільця, з використанням правового механізму, установленого статтею 1212 ЦК України, у разі наявності правових відносин речово-правового характеру безпосередньо між власником та володільцем майна.

Такий спосіб захисту можливий шляхом застосування кондикційного позову, якщо для цього існують підстави, передбачені статтею 1212 ЦК України, які дають право витребувати в набувача це майно.

Згідно зі статтею 1213 ЦК України набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна.

При цьому в судовому засіданні встановлено, що сторони проживали однією сім`єю як чоловік та жінка в період часу: з 2010 по 2021 рік та проживають разом з 24.02.2022 року за адресою: АДРЕСА_1 та мають спільну дитину.

Згідно з довідкою виконавчого комітету Драбинівської сільської ради №201 від 04.05.2022 (том 4 а.с. 30) проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 .

Проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків, зокрема права спільної сумісної власності на майно.

Визнання майна таким, що належить на праві спільної сумісної власності жінці та чоловікові, які проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою, відбувається шляхом встановлення факту проживання однією сім`єю, ведення спільного побуту, виконання взаємних прав та обов`язків (постанова КЦС ВС від 08.12.2021 в справі №531/295/19).

У відповідності до ст. ст. 12, 13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих сторонами.

При цьому позивач такої вимоги як встановлення факту проживання однією сім`єю, ведення спільного побуту, вико-нання взаємних прав та обов`язків, не заявляв. Навпаки позивач зазначав, що всі витрати на прибудову, ремонт та придбання предметів домашнього вжитку та побутової техніки будинку були здійснені за його особисті кошти, а саме: за рахунок його заробітної плати. Відповідачка ж з 2010 року ніде не працювала та не мала будь-якого джерела доходів.

Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з положеннями статей 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

В обґрунтування доводів позову щодо вкладення особистих коштів на прибудову, ремонт будинку та придбання предметів домашнього вжитку та побутової техніки позивачем представлені відомості про отримувані ним доходи з Державного реєстру фізичних осіб платників податків за період роботи з 4 квартал 2010 року по 1 квартал 2020 року, а також копія трудової книжки з відомостями про роботу за період з 01.09.2005 року по 14.01.2020 року (том 1 а.с. 7-8, 52-53).

На підтвердження перерахування грошових коштів відповідачці позивачем надані квитанції та витребувані судом за клопотанням позивача виписки з рахунків банків відповідачки ( том 1 а.с. 99-105, том 2 а.с. 7,8 зворот, 9, 102, 102 зворот, 104, 115, 116 зхворот, 117).

Разом з тим такі докази не підтверджують, що грошові кошти, які були перераховані позивачем відповідачці були призначені та використані саме на прибудову, ремонт будинку та придбання предметів домашнього вжитку та побутової техніки, враховуючи те, що сторони тривалий час перебували у фактичних шлюбних відносинах, несли спільні витрати, тобто мали правовідносини, притаманні майновим відносинам подружжя, а в призначені платежу такі дані відсутні.

Більше того, в судовому засіданні були спростовані доводи позивача про те, що відповідачка не працювала та не отримувала будь-якого доходу.

Так, згідно даних, що містяться в довідках ТОВ «Агро престиж» №1 та №2 від 04.01.2022 (том а.с. 82,83) ОСОБА_2 працювала в ТОВ «Агро Престиж» в період: з 21.04.2015 року по 14.12.2015 року, а також 01.02.2017 року по 28.03.2019 року та отримала дохід в розмірі 14176,15 грн. та 348292,14 грн., відповідно.

В період: з 07.08.2019 року по 27.08.2000 року ОСОБА_2 , згідно даних, що містяться в довідці про доходи від 04.01.2022 року (том а.с. 84), працювала в ТОВ «ПлантАгро» та отримала дохід за цей період в розмірі 112050,96 грн.

А згідно з копією Наказу №29-К від 01.07.2021 року (том 1 а.с. 85) ОСОБА_2 прийнята на роботу в ТОВ «ГрейсАгро».

На підтвердження отримання грошових коштів в кредит, відповідачкою були надані копії кредитних договорів, зокрема, це кредитні договори, укладені відповідачкою з ПАТ «Креді Агріколь Банк» від 07.11.2017 року та 19.03.2018 року (том 1 а.с. 79,80), згідно умов яких ОСОБА_2 отримала на споживчі потреби кредити в сумі 175414,20 грн. з 07.11.2017 року по 06.11.2022 року та в сумі 306000 грн. строком на 60 місяців з 19.03.2018 року 18.03.2023 року.

Ті обставини, що відповідачка ОСОБА_2 працювала та отримувала грошові кошти в кредит в судовому засіданні підтвердили й свідки ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , які є її родичами. В той же час їх же показання в частині, що й вони матеріально допомагали ОСОБА_2 й надавали гроші на проведення ремонтних робіт та приймали участі в поверненні кредиту, суд до уваги не приймає, оскільки вони не підтвердженні матеріалами справи.

Так, свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні показала, що відповідачка ОСОБА_2 є її племінницею, яка перебувала з позивачем у фактичних шлюбних відносинах та вони мають спільну дитину. Вони проживають в будинку її, свідка, батька та дідуся відповідачки, й оскільки будинок старий, ОСОБА_2 вирішила робити в ньому ремонт. Для цього вона, відповідачка, брала кредити, скільки саме їй невідомо, та вона, свідок, допомагала їй матеріально, надавала кошти та погашала кредити. Вона надавала ОСОБА_2 грошові кошти в різних розмірах: від 1 до 56 тис. грн. Крім того ОСОБА_2 допомагав й її, свідка, син, який є директором будівельного магазину «Хата ламінату». Так, наприклад, він допомагав встановлювати вікна в будинок. Під час ремонту дві будівлі будинку були об`єднані в одну, встановлений паркан. Стан будинку зараз покращився. Чи перераховував позивач відповідачці грошові кошти чи ні, їй невідомо. Зараз позивач продовжує проживати в даному будинку разом з відповідачкою.

Свідок ОСОБА_12 , яка є рідною сестрою відповідачки, в судовому засіданні показала, що ОСОБА_1 співмешканець ОСОБА_2 та батько її дитини. В будинку, в якому вони проживають, ОСОБА_2 робили ремонт, для цього ОСОБА_2 брала грошові кошти в кредит, вона також їй допомагала як матеріально, так й фізично у виконанні ремонтних робіт. Також ОСОБА_2 працює, тримає господарство: свині, кури, індики. Чи надав ОСОБА_1 гроші та яким саме чином, їй нічого невідомо. ОСОБА_1 й по теперішній час проживає в будинку разом з ОСОБА_2 . Цей будинок належав їхнім бабусі та дідусеві.

На підтвердження понесених витрат на будівельні матеріали при прибудові та ремонту будинку АДРЕСА_1 позивачем надані письмові документи з придбання будівельних матеріалів, зокрема, копії квитанцій, рахунків на оплату, замовлень, товарних чеків (том 1 а.с.15-28).

Разом з тим такі документи не можуть підтверджувати використання придбаних матеріалів саме в домоволодінні в будинку АДРЕСА_1 , враховуючи й те, що матеріали справи не містять даних про те, які саме ремонтні та будівельні роботи фактично були виконані та в якому обсязі.

Так, зокрема, відсутня належна проектно-кошторисна документація на будівництво та ремонт або експертне дослідження щодо фактично виконаних робіт з ремонту (реконструкції) та прибудови домоволодіння, а також вартість таких робіт.

Надані ж позивачем прайс виконаних робіт (том 1 а.с. 11-14), фото (том 2 а.с. 127), а також записи та розрахунки (том 1 а.с. 29-42) достовірно не доводять такі обставини, оскільки не містять об`єктивних даних про період часу, який вони охоплюють та об`єкт нерухомості, щодо якого вони складені, а також дані про особу, яка їх складала, що надає можливість надавати такі документи у будь-якій редакції з будь-якими даними.

З цих же підстав суд не приймає й наданий список побутової техніки (том 1 а.с. 9) на підтвердження як придбання таких предметів та їх вартості, так й придбання їх ОСОБА_1 за його особисті кошти.

Крім того, посилаючись на те, що будинок АДРЕСА_1 є об`єктом незавершеного будівництва, позивачем не надано жодного доказу, як й доказу того, хто саме є власником такого домоволодіння. При тому, що вимога щодо відшкодування вартості здійснених поліпшень будинку може ставитись лише до власника такого будинку.

Довідка виконавчого комітету Драбинівської сільської ради №3 від 04.01.2022 (том 1 а.с. 88) про те ОСОБА_2 за даними погосподарської книги та погосоподарського обліку є головою домогосподарства АДРЕСА_1 , не доводить такі обставини, врахвуючи те, що матеріали справи не містять ані правовстановлюючого документа на вказаний будинок, ані Інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо власника об`єкта нерухомого майна.

При тому, що за поясненнями відповідачки та свідків, даними в судовому засіданні, власником будинку АДРЕСА_1 був дідусь відповідачки ОСОБА_2 . Даних про коло спадкоємців, прийняття ними спадщини та оформлення спадкових прав матеріали справи також не містять.

Таким чином, судом не встановлено на підставі належних і допустимих доказів факту набуття грошових коштів відповідачкою та їх збереження без достатніх правових підстав.

Так, позивач не довів здійснення робіт з прибудови та ремонту житлового будинку АДРЕСА_1 на загальну суму 620000 грн., придбання предметів побуту на загальну суму 257000 грн., а всього 877000 грн., належність такого будинку відповідачці ОСОБА_2 , а також сам факт такої сплати особисто позивачем.

Отже, з урахуванням викладеного вище, правові підстави для стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 877000 грн, як вартості безпідставно набутого майна, згідно ст.1212 ЦК України, відсутні та в задоволенні позову слід відмовити.

У відповідності до ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки в задоволенні позовних вимог було відмовлено витрати на професійну правничу допомогу, понесені відповідачкою ОСОБА_2 , покладаються на позивача.

Відповідно до ч.1, 3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких в числі інших належать і витрати на професійну правничу допомогу.

За ч.1 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до п.2 ч.2 ст.137 ЦПК України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Згідно з ч.3 ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно ч.8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання правових послуг та інші), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки).

Таким чином для визначення розміру компенсації витрат на правову допомогу стороною повинен бути наданий розрахунок із зазначенням часу, який був витрачений на виготовлення документів правового характеру, а також дані щодо фактично понесених і документально підтверджених витрат на правову допомогу.

Відповідачем на підтвердження понесених нею витрат на правничу допомогу було надано: договір про надання правничої (правової) допомоги №246 від 30.12.2021 року (т.1 а.с.76), додаткова угода №1 до договору №246 про надання правничої (правової) допомоги від 30.12.2021 року (т.1 а.с.77), ордер серія ПТ № 200309 від 30.12.2021 року (т.1 а.с.78), а також розрахунок суми гонорару за надану правову (правничу) допомогу від 07.11.2022 року (т.4 а.с.51), згідно з яким вартість правової допомоги становить 9700 грн. Факт оплати вказаної суми підтверджується квитанцією №1 від 07.11.2022 року на суму 9700 грн. (т.4 а.с.52).

При цьому, згідно вказаного розрахунку, вбачається, що були надані наступні послуги: юридична консультація, опрацювання законодавчої бази, що оцінено в 1000 грн., підготовка та складання відзиву на позовну заяву - 1000 грн., підготовка та складання заперечення на відповідь на відзив - 1000 грн., підготовка та складання клопотання про виклик свідків та про залучення доказів по справі - 700 грн., участь представника відповідача в судових засіданнях Новосанжарського районного суду Полтавської області - 6000 грн., а всього 9700 грн.

Матеріали справи свідчать, що такі дії фактично були вчинені представником відповідача ОСОБА_2 - адвокатом Головком І.І.

А також, як вбачається з протоколів судових засідань представник відповідача ОСОБА_2 - адвокат Головко І.І. приймав у часть у судових засіданнях: 24.01.2022, 14.02.2022, 26.07.2022, 06.09.2022, 27.09.2022 та 07.11.2022 (том 1 а.с. 107-108, том 2 а.с. 31, том 4 а.с. 31-32, 40-41, 48, 53-54).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

З урахуванням вищенаведеного, враховуючи фактично надані послуги, виходячи з вимог розумності та справедливості, суд доходить висновку про те, що обсяг наданої адвокатом Головком І.І. правничої допомоги, витраченого часу на її надання є співмірним з вартістю послуг, визначених договором, ціною позову, а рівень складності даної справи вимагав того обсягу правничої допомоги та часу на її надання, як зазначено у розрахунку за надання правової допомоги. Та клопотання про зменшення витрат на правову допомогу через неспівмірність витрат подане не було.

А посилання позивача про те, що наданий відповідачем розрахунок суми гонорару за надану правову допомогу під час судового засідання 07.11.2022 року, не може бути прийнятий до розгляду, оскільки в порушення вимог ч.3 ст.178 ЦПК України, у відзиві не містився попередній розрахунок сум судових витрат, які відповідач поніс і очікує понести у зв`язку з розглядом справи, суд вважає безпідставним, оскільки такий попередній розрахунок сум судових витрат був зазначений в Додаткові угоді №1 до договору №246 про надання правової (правничої) допомоги від 30.12.2021 року, що доданий до відзиву (том 1 а.с. 77).

Враховуючи наведене, суд доходить висновку про стягненню з позивача ОСОБА_1 на користь відповідачки ОСОБА_2 витрат на правничу допомогу в розмірі 9700 грн.

На підставі викладеного, та керуючись ст.ст. 259, 263-265 ЦПК України, суд-

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошової компенсації витрат на прибудову та ремонт житлового будинку та грошову компенсацію вартості спільного майна - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 , витрати на правничу допомогу в розмірі 9700 (дев`ять тисяч сімсот) грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи до Полтавського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ;

представник позивача: адвокат Калафута Дарія Володимирівна, адреса місця роботи: вул.Подолянська, 2, м.Полтава, 36000;

відповідач: ОСОБА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 ;

представник відповідача: адвокат Головко Іван Іванович, робоча адреса: вул.Центральна, буд. 20, смт Нові Санжари, Полтавська область, 39300.

Повний текст рішення складений 30 грудня 2022 року.

Суддя Новосанжарського районного суду

Полтавської області Ю.О.Афанасьєва