Ухвала

21 липня 2022 року

м. Київ

справа № 201/1880/21

провадження № 61-6771ск22

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Усика Г. І. (суддя-доповідач), Олійник А. С., Яремка В. В., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , поданої від її імені адвокатом Литвином Русланом Олександровичем, на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 15 вересня 2021 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 25 січня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - ОСОБА_3 , про визнання недійсною умови договору,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог та ухвалених судових рішень

У лютому 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , у якому просила визнати недійсною умову щодо зобов`язання ОСОБА_3 сплатити 6 відсотків на місяць за користування позикою у розмірі 200 000,00 грн, відповідно до договору позики від 19 лютого 1999 року, як таку що не відповідає вимогам закону на час укладення цього правочину, оскільки на момент виникнення правовідносин відсотки за грошовими та іншими зобов`язаннями не допускалися.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 15 вересня 2021 року у задоволенні позову відмовлено за недоведеністю.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 25 січня 2022 року змінено рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 15 вересня 2021 року, в частині правового обґрунтування відмови у задоволенні позову. В іншій частині рішення місцевого суду залишено без змін.

У червні 2022 року ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Литвин Р. О.,засобами поштового зв`язку звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 15 вересня 2021 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 25 січня 2022 року.

Ухвалою Верховного Суду від 16 червня 2022 року у відкриті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Литвин Р. О.,на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 15 вересня 2021 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 25 січня 2022 року відмовлено з підстав, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), оскільки касаційна скарга подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню.

Короткий зміст вимог та доводів касаційної скарги

У липні 2022 року ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Литвин Р. О., повторно звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 15 вересня 2021 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 25 січня 2022 року.

Позиція Верховного Суду та нормативно-правове обґрунтування

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

У відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити з таких підстав.

Пунктом 3 частини другої статті 394 ЦПК України передбачено, що суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо є постанова про залишення касаційної скарги цієї особи без задоволення або ухвала про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою цієї особи на це саме судове рішення.

Аналіз наведеної процесуальної норми дає підстави для висновку, що повторне оскарження судових рішень судів попередніх інстанцій, якщо є ухвала Верховного Суду про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою цієї ж особи на ці самі судові рішення, чинним ЦПК України не передбачено.

З матеріалів касаційного провадження вбачається, що ухвалою Верховного Суду від 16 червня 2022 року було відмовлено у відкритті провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Литвин Р. О., на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 15 вересня 2021 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 25 січня 2022 року.

У справах «Осман проти Сполученого королівства» та «Креуз проти Польщі» Європейський суд з прав людини роз`яснив, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя, держави-учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху у судовому процесі.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Ураховуючи, що за наслідками вирішення питання про відкриття касаційного провадження, Верховним Судом вже було відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою заявника на одні й ті самі судові рішення, після чого вона вдруге подала касаційну скаргу на ті ж самі судові рішення, відповідно до пункту 3 частини другої статті 394 ЦПК України є підставою для відмови у відкритті касаційного провадження.

Керуючись пунктом 3 частини другої 394 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , поданої від її імені адвокатом Литвином Русланом Олександровичем, на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 15 вересня 2021 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 25 січня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - ОСОБА_3 , про визнання недійсною умови договору, відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:Г. І. Усик А. С. Олійник В. В. Яремко