Справа № 346/3431/21
Провадження № 2/346/160/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2022 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

в складі головуючого судді Калинюка О.П.

з участю секретаря судових засідань Рокіщук Н.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про оспорювання батьківства та виключення відомостей про батька з актового запису про народження дитини, -

В С Т А Н О В И В:

позивач через свого представника, адвоката Матвійчук Г.М. звернувся з даним позовом, в якому просить виключити з актового запису №1719, складеного 28.07.2017 р. Івано-Франківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області, про народження ІНФОРМАЦІЯ_1 р ОСОБА_3 , відомості про батьківство позивача, а також записи прізвища дитини « ОСОБА_4 » та по-батькові « ОСОБА_5 ». Крім цього, позивач просить стягнути з відповідачки на свою користь понесені ним судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначив, що у вересні 2016 р. в Республіці Польща він познайомився з відповідачкою та почав з нею зустрічатися. Їхні зустрічі носили періодичний характер і здебільшого відбувалися у вихідні дні. Відтак, сторони проводили небагато часу разом. В зв`язку з закінченням строку дії візи, приблизно в жовтні 2016 року відповідачка повернулася в Україну та невдовзі повідомила позивача про свою вагітність. 04.02. 2017 року між сторонами укладено шлюб, в якому (а саме ІНФОРМАЦІЯ_1 ) в сторін народився син ОСОБА_3 .

В 2020 році відносини між сторонами погіршилися, все частіше виникали суперечки на побутовому рівні, які переростали у сварки та спричиняли часті психологічні стреси, які негативно впливали на моральний клімат сім`ї, а в подальшому призвели до втрати взаєморозуміння, почуття любові та поваги. Внаслідок цього, на вимогу відповідачки позивач змінив місце свого проживання, після чого подружжя стало проживати окремо. Позивач не втрачав надії на примирення та збереження шлюбу хоча б в інтересах дитини, однак, дружина неодноразово заявляла йому, що він не є батьком дитини і може за дитину не турбуватися. Спочатку позивач сприймав це як невдалий жарт та намагання відповідачки розізлити його, проте згодом став все частіше аналізувати відносини між ними до народження дитини, та в нього зародився сумнів в тому, що дитина може дійсно походити не від нього, а від іншого чоловіка. Оскільки примирення між сторонами не відбулося, то вказаний шлюб розірвано. Після цього вказана дитина залишилася проживати разом з матір`ю, а позивач, за рішенням суду, сплачував аліменти на її утримання сина.

Спочатку відповідачка не заперечувала проти зустрічі батька з сином, проте згодом, дізнавшись, що ОСОБА_1 створив нову сім`ю, категорично стала заперечувати проти таких зустрічей, чинити позивачу перешкоди в спілкуванні із сином , вчиняючи при цьому безпідставні сварки, впливаючи на формування негативного образу батька у свідомості дитини та все частіше заявляла, що позивач не є батьком їхньої дитини. Під час чергової сварки в липні 2021 року відповідачка знову не допустила позивача до дитини навіть в присутності працівників поліції. Із вказаного часу позивача не залишають сумніви, що відповідачка зачала дитину від іншого чоловіка, але скористалась лояльністю і добросовісністю позивача щоб укласти шлюб і народити дитину в шлюбі. Тому позивач вважає, що, ймовірно, не є біологічним батьком ОСОБА_3 , а тому оспорює своє батьківство та просить задовольнити позовні вимоги.

17.12.2021 року представник позивача, адвокат Матвійчук Г.М. подала письмове клопотання від 16.12.2021 р. про розгляд справи у відсутності сторони позивача (а.с.35,36).

Відповідачка в судове засідання повторно не з`явилася, 12.10.2021р. подала до суду письмову заяву від 21.09.2021 р. , в якій просить розглянути справу за її відсутності та зазначила про визнання позовних вимог повністю. Також вона зазначила, що заперечує проти призначення і проведення з дитиною судової експертизи щодо встановлення кровної спорідненості з позивачем та надання дитиною біологічних зразків для проведення експертизи, і від проходження такої експертизи відмовляється. У цій заяві відповідачка також просить не стягувати з неї судові витрати, оскільки вона самостійно виховує та утримує дитину (а.с.23).

Тому фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалося згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що 04.02.2017 року виконавчим комітетом Воронської сільської ради Коломийського району Івано-Франківської області зареєстровано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_6 , тобто між сторонами, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 (а.с.7).

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 народився ОСОБА_3 , про що 28.07.2017 року Івано-Франківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області зроблено відповідний актовий запис №1719. Батьками цієї дитини записані сторони (а.с.8).

Рішенням Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 15.09.2020 р. шлюб між сторонами розірвано (а.с.9).

Рішенням того ж суду від 12.04.2021 р. стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти в розмірі 2000,00 грн. щомісячно на утримання вказаної дитини (а.с.10).

Предметом судового розгляду є оспорювання позивачем свого батьківства відносно неповнолітнього ОСОБА_3 та виключення відомостей про позивача як батька з актового запису про народження.

Відповідно до статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно статті 5 Сімейного кодексу України держава охороняє сім`ю, дитинство, материнство, батьківство, створює умови для зміцнення сім`ї. Держава створює людині умови для материнства та батьківства, забезпечує охорону прав матері та батька, матеріально і морально заохочує і підтримує материнство та батьківство. Держава забезпечує пріоритет сімейного виховання дитини.

Статтею 121 СК України встановлено, що права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.

За змістом положень статті 122 СК України, дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини.

Відповідно до статті 133 СК України якщо дитина народилася у подружжя, дружина записується матір`ю, а чоловік - батьком дитини.

Особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 СК України має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Оспорювання батьківства можливе лише після народження дитини і до досягнення нею повноліття (стаття 136 СК України).

Передумовою звернення до суду в таких справах є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною.

Для з`ясування факту батьківства необхідним є застосування спеціальних знань, зокрема, призначення судово-біологічної (судово-генетичної) експертизи.

Європейський суд з прав людини, рішення якого є джерелом права згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», зауважив, що «на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства» (Калачова проти Російської Федерації № 3451/05, § 34, від 07 травня 2009 року).

Таким чином, висновок судово-біологічної (судово-генетичної) експертизи має важливе значення в процесі дослідження факту батьківства. Проте його необхідно оцінювати з урахуванням положень частин другої, третьої статті 89 ЦПК України, згідно з якими жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до статті 110 ЦПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.

Ухвалою Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 17.12. 2021р. за клопотанням представника позивача у справі призначено судову медико-генетичну експертизу на вирішення якої постановлено питання: Чи являється ОСОБА_1 біологічним батьком малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ? Проведення експертизи доручено експертам Івано-Франківського НДЕКЦ.

02.02.2022р. з цієї експертної установи до суду надійшло клопотання експерта №СЕ-19/109-22/361-БД, в якому зазначено, що для відбору біологічних зразків сторонам та дитині необхідно з`явитися 22.02.2022 р. (а.с.42-45).

В клопотанні експерта, яке надійшло до суду 09.03.2022р. зазначено, що 22 лютого 2022 року для відбору повірняльних зразків з`явився ОСОБА_1 . ОСОБА_2 та малолітній ОСОБА_3 не з`явились. Експертом запропоновано суду повторно забезпечити явку вищезазначених осіб разом для відбору експериментальних зразків 09.03.2022р. До відома сторін доведено, що у випадку неявки матеріали будуть повернуті без виконання (а.с.46,47).

24.03.2022р. до суду надійшло повідомлення експерта про неможливість проведення експертизи, оскільки відповідач та малолітній син станом на 14 березня 2022 року до експертної установи так і не з`явилися, що унеможливило проведення експертизи (а.с.49-51).

Відповідно до ст. 109 ЦПК України, у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.

Аналіз змісту наведеної норми права свідчить, що зазначені в ній наслідки можуть застосовуватись лише у випадку, коли експертиза не проведена.

В даній справі суд дійшов висновку, що тривала неявка відповідачки разом із сином до експертної установи свідчить про недобросовісне користування нею належними їй процесуальними правами та її небажання неухильно дотримуватися процесуальних обов`язків, а тому суд визнає факт відсутності кровного споріднення між позивачем та малолітнім ОСОБА_3 та вважає дану підставу достатньою для задоволення позовних вимог.

Крім цього, суд також бере до уваги те, що позов визнано відповідачем у її вищевказаній письмовій заяві від 12.10.2021 р., що також є самостійною підставою для ухвалення рішення про задоволення позову відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України.

Суд вважає, що судові витрати слід віднести на рахунок позивача, врахувавши обставини, вказані відповідачкою у її заяві від 12.10.2021 р.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 108, 109, 264, 265, 353-355 ЦПК України, ст.ст. 122, 138 Сімейного кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В :

позов задовольнити.

Виключити з актового запису №1719, складеного 28.07.2017 р. Івано-Франківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області, про народження ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Івано-Франківську ОСОБА_3 , відомості про ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м.Сокаль Львівської області, громадянина України, РНОКПП: НОМЕР_3 , як про батька цієї дитини, а також виключити з цього актового запису записи прізвища дитини « ОСОБА_4 » та по-батькові « ОСОБА_5 ».

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана сторонами до Івано-Франківського апеляційного суду безпосередньо або через Коломийський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення в повному обсязі виготовлено 18.07.2022 року.

Суддя Калинюк О. П.