КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
апеляційне провадження №22-ц/824/4334/2022
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 серпня 2022 року м.Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Поліщук Н.В.

суддів Андрієнко А.М., Соколової В.В.

розглянувши у письмовому провадженні справу за апеляційною скаргою Матяш Тетяни Валеріївни , яка діє в інтересах ОСОБА_2 , на рішення Печерського районного суду міста Києва від 25 серпня 2021 року, ухваленого під головуванням судді Ільєвої Т.Г.,

у справі за позовом Фірми &quot;Т.М.М. " - Товариство з обмеженою відповідальністю до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-

встановив:

30 липня 2019 року Фірма &quot;Т.М.М. " - Товариство з обмеженою відповідальністю звернулась з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Позовні вимоги вмотивовані тим, що позивач з 27 червня 2008 року є експлуатуючою організацією, на утриманні якої перебуває комплекс житлових будинків з приміщеннями громадського обслуговування та критими автостоянками по АДРЕСА_1 . ОСОБА_2 є власницею машиномісця АДРЕСА_2 .

З моменту отримання права власності на згадане машиномісце відповідач повинен нести витрати по утриманню автопаркінгу. Машино-місце, що належить відповідачу не є відокремленим, а знаходиться в підземному автопаркінгу на 247 машино-місць, які мають місця загального користування та на утримання яких позивачем сплачуються кошти суб`єктам господарювання, які ці послуги надають.

Відповідач ухиляється від підписання договору про надання послуг та має заборгованість за надані послуги.

З огляду на викладене, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за послуги у розмірі 18 116,00 гривень.

Рішенням Печерського районного суду від 25 серпня 2021 року позовні вимоги Фірми &quot;Т.М.М. " - Товариство з обмеженою відповідальністю задоволено, стягнуто з ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 18 116,00 гривень та 1 921 гривень сплаченого позивачем судового збору.

Не погоджуючись з ухваленим рішенням, адвокатом Матяш Т.В., яка діє в інтересах ОСОБА_2 , подано апеляційну скаргу.

Апеляційна скарга мотивована тим, що висновки, до яких дійшов суд першої інстанції під час ухвалення рішення, є хибними та повністю не відповідають обставинам справи.

Вказує, що позивач не є експлуатуючою організацією, на утриманні якої перебуває комплекс житлових будівель з критими автостоянками, оскільки в акті державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта від 27.06.2008 року відсутній окремий об`єкт у вигляді критих автостоянок, а лише містяться характеристики житлового комплексу, серед яких вбудовані машиномісця.

Зазначає, що у житловому комплексі за адресою АДРЕСА_1 утворено та діє ОСББ "Звіринецькі вежі", проте рішення зборів співвласників про передачу управління житловим будинком Фірмі &quot;Т.М.М. " - ТОВ відповідно до закону не приймалось.

Вказує, що відповідач не отримувала та не отримує жодних послуг від позивача, а тому і не має обов`язку сплачувати не отримувані послуги. Надані позивачем договори та акти виконаних робіт жодним чином не підтверджують доводи позивача та висновки суду першої інстанції.

Вказує, що у Договорі про надання охоронних послуг від 01 листопада 2014 року, укладеному між Фірма «Т.М.М.» та ТОВ «Гарантії розвитку охорони міст», є послуги по охороні житлових будинків, окремих приміщень, будівель, споруд, іншого рухомого та нерухомого майна належних замовнику, яким відповідачка не являється, оскільки паркомісце належить їй особисто.

Вказує, що Договором технічного обслуговування устаткування від 17 листопада 2014 року, в якому предметом договору є відповідні послуги, що надаються Фірмі «Т.М.М.» -ТОВ за семи адресами у місті Києві, відсутній перелік устаткування та яким чином воно відноситься до належного відповідачці паркомісця.

Звертає увагу, що у Договорах про спостереження за установками пожежної автоматики на об`єкті від 22 грудня 2009 року , технічного обслуговування від 29 березня 2010 року , постачання теплової енергії від 01 вересня 2008 року , виконання робіт по технічному обслуговуванню ліфтового обладнання від 01 грудня 2015 року мова йде про надання відповідних послуг по об`єкту (житловому комплексу) в цілому, яке в повному обсязі та своєчасно оплачується мешканцями будинку, в тому числі і відповідачкою на підставі щомісячної квитанції за комунальні послуги.

Вказує, що Договір про вивезення твердих побутових відходів від 01 листопада 2006 року , предметом якого є послуги по вивезенню твердих побутових відходів з місць накопичення у замовника, не може бути взятий до уваги, адже на жодному з трьох поверхах, на яких розташовані паркомісця, не існує жодного місця накопичення таких відходів, жодного сміттєвого контейнера або баку.

Зазначає, що витрати, акти надання послуг та укладені угоди на прибирання приміщення паркінгу, що надані позивачем під час розгляду справи та взяті судом до уваги, а саме Договір про надання послуг від 08 лютого 2016 року №08/02-16 із ФОП ОСОБА_4 , не вказують на прибирання саме в приміщенні паркінгу, оскільки за умовами даного договору передбачено комплексне прибирання офісних приміщень та місць загального користування житлового комплексу, частиною якого паркінг не являється.

Звертає увагу, що судом першої інстанції не взято до уваги постанову Київського апеляційного суду від 22 листопада 2018 року у справі з повністю аналогічними обставинами, де позивач не довів факт надання послуг з обслуговування машиномісця і не обгрунтував вартість такої послуги з огляду на що у задоволенні позову - відмовлено.

Вказує, що суд першої інстанції під час ухвалення рішення вийшов за межі позовних вимог, оскільки звертаючись до суду позивач посилався на Закон України "Про житлово-комунальні послуги" від 09.11.2017, який набрав чинності 01.06.2019, тобто перед зверненням до суду. З огляду на це, такий Закон не може бути застосовано до правовідносин у період з 01.07.2016, оскільки спірні правовідносини підпадають під дію Закону України "Про житлово-комунальні послуги" від 24.06.2004, на який позивач під час звернення до суду не посилався.

Вказує, що між сторонами договору на обслуговування паркінгу укладено не було, відсутність договірних відносин унеможливлює визначення вартості послуг, які надаються власнику, оскільки умова про це є істотною для такого договору, затвердження їх розміру будь-якими органами (особами) або ж визначення їх на власний розсуд виконавця чинним законодавством не передбачене.

Мотивуючи наведеним, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Печерського районного суду міста Києва від 25 серпня 2021 року та ухвалити нове, яким повністю відмовити в задоволенні позову.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 17 січня 2022 року відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

28 січня 2022 року на адресу Київського апеляційного суду надійшов відзив Фірми "Т.М.М." - Товариство з обмеженою відповідальністю.

Вказує, що Фірма «Т.М.М.» - ТОВ згідно з Актом державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкту № 192 від 27 червня 2008 року є експлуатуючою організацією, що надає послуги з утримання комплексу житлових будинків з приміщеннями громадського обслуговування та критими автостоянками (паркінгу на 247 машино-місць) по АДРЕСА_1 .

Зазначає, що на теперішній час співвласниками не було обрано жодної моделі організації договірних відносин з виконавцями послуг. Відтак, відповідно до пункту 3-1 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про житлово-комунальні послуги" №2189-УІІІ від 09.11.2017 року, Договори про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, укладені до введення в дію норм цього Закону, що регулюють надання послуг з управління багатоквартирним будинком, зберігають чинність на умовах, визначених такими договорами ( у тому числі вивезення побутових відходів за наявності), до дати набрання чинності договорами про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, що укладені за правилами, визначеними цим Законом. У разі, якщо згідно з такими договорами передбачено більш ранній строк їх припинення, такі договори вважаються продовженими на той самий строк і на тих самих умовах.

Вказує, що доводи скаржника в тій частині, що ОСОБА_2 , як мешканка відповідного житлового комплексу, оплачує відповідну послугу при сплаті комунальних платежів за утримання будинку і прибудинкових території не заслуговують на увагу, оскільки витрати на утримання машиномісця розраховуються окремо, і не включені до тарифу на утримання квартир, за які, як зазначає ОСОБА_2 , сплачує платежі.

Щодо договору про надання охорони зазначає, що дійсно такий договір укладався на декілька об`єктів за різними адресами, проте у Додатку до Договору від 01 листопада 2014 року чітко визначено, яка кількість постів виділяється для обслуговування об`єкта за адресою АДРЕСА_1 , а саме 3 поста та керівник охорони. З огляду на це, ОСОБА_2 , як власниця машиномісця, повинна сплачувати лише за один пост охорони, що зазначені у Договорі та знаходиться безпосередньо в паркінгу.

Вказує, що доводи ОСОБА_5 в апеляційній скарзі про те, що послуги з технічного обслуговування устаткування (ворота-шлагбаум), послуги зі спостереження за установками пожежної автоматики на об`єкті, технічного обслуговування систем димовидалення, постачання теплової енергії у гарячій воді, виконання робіт по технічному обслуговуванню ліфтового обладнання, надаються по об`єкту (житловому комплексу) в цілому є безпідставними, оскільки вартість за вище переліченими послугами з утримання розраховується для паркінгу окремо, виходячи із фактичних витрат на утримання за попередній період з урахуванням планового прибутку та податку на додану вартість та діляться на загальну кількість машино (парко) місць.

Звертає увагу суду, що за весь час з моменту набуття права власності ОСОБА_5 жодного разу не сплатила послуги з утримання машиномісць.

Мотивуючи наведеним, просить суд апеляційної інстанції відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а рішення Печерського районного суду м. Києва від 25 серпня 2021 року залишити без змін.

Відповідно до частини 1 статті 369 ЦПК України справа розглядається без повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого по справі судового рішення, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на таке.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом установлено, що ОСОБА_2 є власником машиномісця № НОМЕР_1 , що знаходиться у паркінгу будинку АДРЕСА_1 . Вказана обставина підтверджується даними договору купівлі-продажу машиномісця від 16 червня 2009 року, укладеного між Фірмою &quot;Т.М.М. " - Товариства з обмеженою відповідальністю та ОСОБА_2 та даними витягу з Державного реєстру правочинів (а.с.12-13).

Відповідно до частин 1 та 4 статті 319 ЦК України власність зобов`язує. Власник користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Статтею 322 ЦК України установлено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором чи законом.

Для обслуговування паркінгу та утримання його в належному стані і для забезпечення безпеки майна третіх осіб позивачем укладено ряд договорів з підрядними організаціями.

Так, з даних договору про надання охоронних послуг №01/11/14 від 01 жовтня 2014 року та актів здачі прийняття робіт убачається, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Гарантії розвитку охорони міст" надає послуги, яка забезпечують схоронність, та цілісність належних Фірмі &quot;Т.М.М. " - ТОВ житлових будинків та/або їх окремих приміщень, будівель, споруд, елементів благоустрою, іншого рухомого та нерухомого майна ( том 1 а.с.54-83).

З даних договору технічного обслуговування устаткування №9 від 17 листопада 2014 року та актами здачі-прийняття робіт убачається, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Лакрум Гейт" надає послуги з технічного обслуговування устаткування (том 1 а.с.84-98).

З даних актів здачі-прийняття робіт та договору про спостереження за установками пожежної автоматики на об`єкті №589/08/С98 від 22 грудня 2009 року, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "Дозор Сервіс" та Фірмою &quot;Т.М.М. " убачається, що ТОВ "Дозор сервіс" приймає на себе зобов`язання по спостереженню за установками пожежної автоматики, які підключені до спеціального об`єктового радіоблоку та технічного обслуговування радіоблока на об`єкті замовника та такі роботи виконувались (том 1 а.с. 99-118).

З даних актів здачі-приймання робіт та договору на вивезення твердих побутових відходів №352н від 01 листопада 2006 року убачається, що Дочірнє підприємство "Фірма Альтфатер Київ" надає послуги по вивезенню твердих побутових відходів з місць накопичення у замовника згідно з дислокацією та частотою вивезення твердих побутових відходів вказаними в довідці про дислокацію ( том 1 а.с.119-135).

З даних актів виконаних робіт та договору про надання послуг з прибирання №08/02-16 від 08 лютого 2016 року убачається, що ФОП ОСОБА_4 зобов`язується надавати послуги з прибирання офісних приміщень та місць загального користування житлового комплексу "Тріумф" та прилеглої до них території, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 та такі послуги надаються (том 1 а.с. 136-147).

З даних актів виконаних робіт та договору на технічне обслуговування № 25-о від 29 березня 2010 року убачається, що ТОВ "Спутнік-Крим" виконувались роботи по технічному обслуговуванню системи димовидалення, змонтованої на об`єкті замовника ЖК "Тріумф", який розташований за адресою: АДРЕСА_2 том 1 а.с.148-200).

З даних договору на постачання теплової енергії у гарячій воді №520263 від 01.09.2008 року убачається, що Акціонерна енергопостачальна компанія "Київенерго" постачає теплову енергію у вигляді гарячої води на потреби опалення та вентиляцію - в період опалювального сезону (том 1 а.с.201-204).

Окрім того, позивачем надано дані щодо складових тарифу на послуги з утримання паркінгу, а також деталізований звіт щодо складових тарифу, починаючи з травня 2015 року (том 1 а.с. 241-244в).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що, незважаючи на відсутність письмового договору про надання послуг з утримання та обслуговування нерухомого майна, послуги фактично надаються, відтак відповідачка, як власниця машиномісця , яка отримує послуги, зобов`язана їх оплачувати.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони відповідають дослідженим доказам, судове рішення ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що позивач не є експлуатуючою організацією, на утриманні якої перебуває комплекс житлових будівель з критими автостоянками, з огляду на наступне.

Фірма «Т.М.М.» - ТОВ з 14 липня 2008 року по теперішній час є експлуатуючою організацією будинку по АДРЕСА_1 та надає житлово-комунальні та інші послуги у вказаному будинку, а також надає послуги з утримання підземної автостоянки за вказаною адресою. Вказана обставина підтверджується даними акту державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта, зареєстрованого 14 липня 2008 року за № 192 Інспекцією Держархбудконтролю м. Києва. Обрання співвласниками іншої моделі організації договірних відносин з виконавцями комунальних послуг матеріали справи не містять.

Доводи апеляційної скарги стосовно того, що у житловому комплексі утворено та діє ОСББ "Звіринецькі вежі" колегія суддів уважає неспроможними, оскільки такі докази не надано.

З матеріалів справи убачається, що між сторонами відсутній письмовий договір про надання послуг з утримання машиномісця, що підтверджується досудовими вимогами від 18 лютого 2016 року за № 3502-02079/3, від 14 листопада 2017 року № 3502-02704, від 16 січня 2018 року за № 3502-02774.

Відповідно до положень частини четвертої статті 319 ЦК України власність зобов`язує.

Згідно статті 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно із статтею 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Порядок оплати за житлово-комунальні послуги визначений у статті 32 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" в редакції, що діяла на момент виникнення правовідносин, передбачено, що плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку.

Згідно з частиною 1 статті 13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" в редакції, що діяла на момент виникнення правовідносин, залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньо будинкових систем), газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньо будинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньо будинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).

Положеннями статей 20, 21 Закону України "Про житлово-комунальні послуги"в редакції, що діяла на момент виникнення правовідносин, визначено права та обов`язки споживача й виконавця житлово-комунальних послуг, зокрема, правом споживача є одержання вчасно та відповідної якості житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору, а обов`язком - оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом. Обов`язком виконавця є надання послуг вчасно та відповідної якості.

Із зазначених положень закону випливає, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними.

У постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15 зроблено висновок, що хоча у частині 1статті 19 Закону України "Про житлово-комунальні послуги"передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини 3 статті 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги"обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Отже, під час розгляду справи про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги визначальним є встановлення факту надання обслуговуючою організацією (позивачем) житлово-комунальних послуг особам, які є їх споживачами (відповідачу), та правильність нарахування заборгованості за житлово-комунальні послуги.

Такого правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 02 грудня 2020 року у справі №761/48615/18-ц (провадження №61-14819св20).

Доводи апеляційної скарги про те, що за відсутності укладеного між позивачем та відповідачкою договору, остання не зобов`язана сплачувати на користь позивача будь-які кошти, колегія суддів відхиляє з огляду на те, що позивач довів фактичне надання таких послуг, які не можуть бути відокремлені, та щодо отримання яких відповідачка не може бути позбавлена у зв`язку із специфікою їх надання, оскільки всі надані послуги (освітлення паркінгу, охорона, утримання систем водопостачання та його прибирання) здійснюється для власників усіх паркомісць одночасно.

Відповідно до змісту статей 12, 81 ЦПК Україницивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому разі, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі винести рішення у справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі.

Положеннями частини 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до приписів статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Установлено, що відповідачка є власницей машиномісця та користується ним. Технічне обслуговування приміщення, де знаходиться машиномісце, проводить позивач, який несе у зв`язку з цим витрати. Позивачем доведено, а матеріалами справи підтверджується, що позивач несе витрати пов`язані з утримання паркінгу, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .

Разом з цим, доказів того, що Фірма &quot;Т.М.М. " - ТОВ не надавало послуги з управління та утримання паркінгу за адресою АДРЕСА_1 , в тому числі паркомісця № НОМЕР_1 , власником якого є відповідачка, або надає такі послуги у меншому обсязі, відповідачка суду не надала, що є її процесуальним обов`язком відповідно до вимог ст.81 ЦПК України.

Також у справі відсутні докази того, що ОСОБА_2 відмовлялась від послуг, які надає Фірма &quot;Т.М.М. " ТОВ з управління та утримання паркінгу.

Відтак відповідачка має обов`язок оплатити вартість отриманих нею послуг.

Посилання скаржника на постанову Київського апеляційного суду від 22 листопада 2018 року у справі №761/30854/16-ц, у якій суд дійшов протилежного висновку, а саме, що правовідносини між власником машиномісця у підземному паркінгу щодо надання послуг на його утримання і обслуговування та особою, яка надає такі послуги, виникають лише на підставі укладеного між ними договору, є безпідставними та колегією до уваги не приймаються, оскільки у справі № 761/30854/16-ц інші фактичні обставини справи, а саме те, що позивач не довів надання житлово-комунальних послуг.

Крім того, для суду є обов`язковими висновки Верховного Суду щодо застосування норм права у спірних правовідносинах (частина четверта статті 263 ЦПК України).

Колегією суддів відхиляються як помилкові доводи апеляційної скарги в тій частини, що суд першої інстанції під час ухвалення рішення вийшов за межі позовних вимог, оскільки звертаючись до суду позивач посилався на Закон України "Про житлово-комунальні послуги" від 09.11.2017, який набрав чинності 01.06.2019, тобто перед зверненням до суду, відтак не може бути застосований до правовідносин у період з 01.07.2016, відтак спірні правовідносини підпадають під дію Закону України "Про житлово-комунальні послуги" від 24.06.2004, на який позивач під час звернення до суду не посилався.

Згідно змісту позовної заяви, позивач посилається на вимоги Закону України від 24.06.2004 року №1875-ІУ Про житлово-комунальні послуги" з наступними змінами і доповненнями, що був діючим у спірний період та правові норми цього ж Закону застосовано судом при вирішенні спору.

Крім того, колегія суддів зазначає, що зміст позовних вимог становить спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні. Предмет позову - це певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення, яка опосередковується відповідним способом захисту прав або інтересів. Підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Натомість саме на суд покладено обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін, виходячи із фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яку правову норму необхідно застосувати для вирішення спору.

При вирішенні цієї справи суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального права та дійшов обґрунтованого висновку про стягнення з відповідачки на користь позивача 18 116,00 грн.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та на їх правильність не впливають.

Порушень норм процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення справи, колегією суддів не установлено.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 375, 381-384, 390 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Матяш Тетяни Валеріївни , яка діє в інтересах ОСОБА_2 , залишити без задоволення.

Рішення Печерського районного суду міста Києва від 25 серпня 2021 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, установлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач Н.В. Поліщук

Судді А.М. Андрієнко

В.В. Соколова