Справа №442/4380/21
Провадження №2/442/215/2022
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 лютого 2022 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі: головуючого - судді Крамара О.В., з участю секретаря судового засідання Малик О.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Дрогобич цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення витрат з оплати житлово-комунальних послуг на утримання квартири, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася в суд із вказаним вище позовом в якому просить: стягнути з ОСОБА_2 , ( АДРЕСА_1 ) в її користь: 15958,81 грн. - витрати з оплати житлово-комунальних послуг у квартирі АДРЕСА_2 ; 908,0 грн. - судового збору; 8500,00 грн. - розмір витрат на правничу допомогу.

В обґрунтування якого посилається на те, що згідно свідоцтва про право власності на квартиру від 30.05.2006р. квартира АДРЕСА_2 належить на праві спільної сумісної власності їй ( ОСОБА_1 ), ОСОБА_2 , та ОСОБА_3 . Вказана квартира складається з трьох кімнат житловою площею 41,6 кв., кухні, ванної кімнати, та коридору. Загальна площа квартири становить 64,5 кв.м.

Відповідно до ч. 1 ст. 357 ЦК України, частки вказаних співвласників у згаданій квартирі є рівні, оскільки іншого не встановлено між співвласниками. Усі згадані співвласники зареєстровані у даній квартирі АДРЕСА_2 .

Відповідач ОСОБА_2 зовсім не приймає участі в оплаті за житлово-комунальних послуги у вказаній квартирі, загальна вартість яких з травня по січень 2018 року склала 8477,13 грн., у 2019 році 15337,72 грн., у 2020 році 9940,34 грн., станом по квітень 2021 року 3345,48 грн., а разом 37100,67 грн., що стверджується квитанціями, які додаються до позову.

За три останні роки нею сплачено 37100,67 грн. за житлово-комунальні послуги. Третю частину від вказаної суми ОСОБА_3 їй сплатила, однак відповідачка не бажає сплатити їй третю частину від вказаної суми, які за законом вона зобов`язана сплачувати за житлово-комунальні послуги у квартирі АДРЕСА_2 .

Така протиправна поведінка відповідача грубо порушує її права та інтереси. Оскільки відповідач не бажає вирішити даний спір у позасудовому порядку, то вона змушена звернутися з даним позовом в суд за захистом порушених прав та інтересів.

26.10.2021 Ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області: заочне рішення Дрогобицького міськрайонного суду від 02 липня 2021 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення витрат з оплати житлово-комунальних послуг на утримання квартири скасовано, а справу призначено до розгляду в загальному порядку.

Позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_4 в судовому засіданні позовні вимоги підтримали з підстав викладених в позовній заяві, просять позов задоволити.

Представники відповідача ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , заперечили щодо задоволення позову з підстав викладених у відзиві на позовну заяву.

Вислухавши доводи сторін, дослідивши позовну заяву, в процесі встановлення обставин справи та перевірки їх доказами, суд встановив наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів

Відповідно до положень ст.5 ЦПК України, «здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Під способами захисту цивільних прав розуміють передбачені законом заходи примусового характеру, за допомогою яких відновлюються порушені, невизнані або оспорювані права.

Реалізуючи передбачене ст. 64 Конституції України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.

За принциповими положеннями ст. 12 ЦПК України, які встановлюють змагальність цивільного процесу, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов`язок доказування покладений на сторони.

Матеріалами справи встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на квартиру від 30.05.2006р. квартира АДРЕСА_2 належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , та ОСОБА_3 . Вказана квартира складається з трьох кімнат житловою площею 41,6 кв., кухні, ванної кімнати та коридору. Загальна площа квартири становить 64,5 кв.м.

Відповідно до ст. 179 ЖК України користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов`язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Згідно з п. 7 зазначених Правил, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08. 10. 1992 р. № 572, в редакції від 14.01.2009 - Правила користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, власник квартири зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. А згідно з п. 10 цих Правил мешканці квартири, в якій проживає два і більше співвласників, розподіляють за узгодженням загальні витрати на оплату житлово- комунальних та інших послуг. За умови відсутності поквартирного (покімнатного) обліку та відсутності згоди між мешканцями квартири щодо оплати житлово- комунальних та інших послуг плата розподіляється: за електроенергію при загальному лічильнику - пропорційно потужності побутового електричного обладнання кожного співвласника; за газ, водопостачання та водовідведення, освітлення підсобних приміщень - за чисельністю членів сім`ї, що проживають у квартирі, та осіб, які проживають у квартирі більше ніж місяць; за послуги з централізованого опалення, з утримання житлових будинків і споруд та прибудинкових територій - за встановленими тарифами відповідно до опалюваної та загальної площі приміщення, яким користується власник, співвласник.

Таким чином, порядок розподілу витрат на утримання квартири та житлово-комунальні послуги, за умови, що у квартирі мешкає декілька користувачів, та при наявності спору з цього питання, визначений зазначеним нормативним документом у порядку вище викладеному.

Виходячи з положень ст. 541 ЦК України, солідарний обов`язок виникає у випадках, встановлених договором або законом, зокрема, у разі неподільності предмета зобов`язання.

Стаття 13 Конституції України та ч. 4 ст. 319 ЦК України передбачено положення про те, що власність зобов`язує.

Ст. 322 ЦК України, встановлює, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до вимог ст. 360 ЦК України, співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном.

В силу п.2 ст. 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» власники квартир багатоквартирного будинку є співвласниками допоміжних приміщень будинку і зобов`язані брати участь у загальних витратах, пов`язаних з утриманням будинку і прибудинкової території відповідно до своєї частки у майні будинку. З наведених норм вбачається, що в разі доведеності одним із співвласників понесення ним витрат на управління, утримання та збереження спільного майна, участь у чому (управлінні, утриманні, збереженні) пропорційно своїй частці зобов`язаний приймати інший співвласник, який ухиляється від свого обов`язку, особа, яка зазнала витрат, має право на їх відшкодування у передбаченому законом порядку. Зокрема, такими способами захисту права є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди (п. 8 ч. 2 ст. 16 ЦК України).

Згідно ст. 162 ЖК України передбачено, що плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги в будинку (квартирі), що належить громадянинові

Відповідно до ст. 322 ЦК України на власника покладено тягар утримання майна. Ст. 104 ЖК України та п. 13 «Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинкових територій» встановлено, що спори, які виникають під час користування приміщеннями жилих будинків розв`язуються шляхом проведення переговорів між учасниками спору або у судовому порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Таким чином, з аналізу наведених вище нормативно-правових актів слідує висновок, що відповідачка не виконала свої зобов`язання щодо сплати за житлово-комунальні послуги, чим порушила права та інтереси позивачки, яка вимушено понесла збитки пов`язані з оплатою житлово-комунальних послуг замість відповідачки по справі. Відповідно до ст. 544 ЦК України боржник, який виконав солідарний обов`язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка і припадає на нього.

Якщо хтось із співвласників відмовляється брати участь у витратах, інші співвласники можуть здійснити їх самостійно і вимагати від цього співвласника відшкодування понесених витрат у судовому порядку або ж безпосередньо звернутись до суду з позовом про примусове стягнення з співвласника, який відмовився нести тягар утримання спільного майна, коштів для цієї мети.

Такий правовий висновок викладено Верховним Судом у постанові від 13 березня 2019р. у справі № 521/3743/17-ц (провадження № 61-26462св18) та у постанові від 19.08.2020р. у справі № 703/2200/15-ц (провадження № 61-7289св20).

Згідно ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору. Згідно з вимогами ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання чи виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Із представлених позивачем квитанцій, вбачається, що за період з травня 2018 по квітень 2021, вартість житлово-комунальних послуг на утримання вказаної вище квартири, становить 37100,67 грн. Як стверджує позивач, частину від вказаної суми ОСОБА_3 (співвласник квартири), їй сплатила.

Системний аналіз наведених вимог законодавства та зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що позов ОСОБА_1 підставний та підлягає задоволенню, оскільки позивач самостійно понісши витрати за житлово-комунальні послуги (на утримання квартири АДРЕСА_2 ), правомірно вимагає від іншого співвласника (відповідача) відшкодування частини таких витрат.

Відповідно до п. 6 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому згідно вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір в користь позивача в розмірі 908 грн.

Крім того суд вважає необхідним стягнути із відповідача на користь позивача понесені останнім витрати на правову допомогу в сумі 8500 грн., так як позивачем надано письмові докази понесення витрат на цю суму. З огляду на вказане з відповідача підлягає стягненню в користь позивача 9408 грн. 00 коп. (908+8500=9408,00 грн.) судових витрат.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 141, 223, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Позов задоволити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ( АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) - 15958,81 грн. витрати з оплати житлово-комунальних послуг у квартирі АДРЕСА_2 та 908,00 грн. судового збору та 8500 грн. на правничу допомогу, а всього 25366 (двадцять п`ять тисяч триста шістдесят шість) гривень 81 копійку.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 04.03.2022 року.

Суддя О.В. Крамар