Провадження № 2/686/725/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

заочне

23 лютого 2022 року Хмельницький міськрайонний суд

Хмельницької області

в складі: головуючої судді Козак О.В.

при секретарі Карнаух С.І.,

за участю: представника позивача Баса Р.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Хмельницького цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «ФІНФОРС», треті особи без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик Володимир Вікторович, приватний виконавець Дорошкевич Віра Леонідівна про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,

встановив:

В жовтні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ТОВ «ФІНФОРС», треті особи без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик Володимир Вікторович, приватний виконавець Дорошкевич Віра Леонідівна про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

В обґрунтування позову позивач вказав, що в червні 2021 року йому стало відомо про те, що 24.03.2020 року приватним виконавцем Дорошкевич В.Л., відкрито виконавче провадження № 61624780, на підставі заяви ТОВ «ФІНФОРС» про стягнення з нього боргу в сумі 11194,20 грн., згідно виконавчого напису № 3215 від 13.03.2020 року, вчиненого приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик В.В.

Вважає оскаржуваний виконавчий напис № 3215 від 13.03.2020 року, вчинений приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик В.В., таким що порушує його права та вчинений з порушенням, оскільки: не було встановлено безспірності заборгованості, оскільки спірний виконавчий напис вчинено з підстав невідомих йому документів, в зв`язку із чим він звертаєть до суду; невідомо чи відповідає виконавчий напис Постанові Кабінету міністрів України від 29 червня 1999 р. № 1172 Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, оскільки йрму не відома природа такої дії, а надані документи нотаріусу та виконавцю, він не має можливості оскаржити, оскільки такі документи йому невідомі та в нього відсутні; приватним нотаріусом Колейчик В.В. при здійсненні виконавчого напису не було направлено на його адресу жодного документу про вчинення ним нотаріальних дій відносно нього, а також документів, які б підтверджували наявність в нього такого права; відповідач у справі ТОВ «ФІНФОРС» є невідомою йому юридичною особою, з якою він не перебував у жодних договірних відносинах; у постановах приватного виконавця не вірно заначено його адресу проживання, а саме: АДРЕСА_1 , така адреса йому не відома, оскільки він проживав та проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Однак відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст. 88 Закону України «Про нотаріат»).

Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

З врахуванням наведеного позивач просить: визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 3215 від 13 березня 2020 року вчинений приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком Володимиром Вікторовичем; судові витрати покласти на відповідача у справі.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав викладених у позовній заяві, не заперечив проти заочного розгляду справи.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідмолявся у встновленому законом порядку.

Треті особи в судове засідання не з`явились, про час та місце слухання справи повідомлялись у встановленому законом порядку.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 06.12.2018 року між ОСОБА_1 та ТОВ «СС ЛОУН» було укладено Договір надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, за яким кредитодавець надає позичальнику фінансову послугу з надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, а саме: кошти на умовах фінансового кредиту для власних потреб, не пов`язаних з підприємницькою діяльністю, а позичальник зобов`язується повернути кредит та проценти за користування кредитом відповідно до умов Договору, в національній грошовій одиниці України гривні в сумі 6000грн., термін платежу 03.01.2019 року, зі сплатою процентів в сумі 1,33% в день.

28.03.2019 року між ТОВ «СС ЛОУН» та ТОВ «Фінфорс» було укладено договір факторингу №, згідно якого ТОВ «Фінфорс» отримало право грошової вимоги до боржників за кредитними договорами.

13 березня 2020 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального окугу Київської області Колейчиком В.В. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №3215, про стягнення з ОСОБА_1 , який є Боржником за Кредитним договором 436667-А від 06.12.2018 року, укладеним ним із ТОВ «СС ЛОУН», правонаступником якого є ТОВ «Фінфорс». Боржником допущено прострочення платежів за кредитом. Стягнення заборгованості проводиться за період з 28.03.2019 року по 20.01.2020 року. Сума заборгованості складає 11194,20 грн. в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту 6000 грн.; заборгованість по несплаченим відсоткам - 2314,20 грн.; строкова заборгованість за штрафами і пенями 2880грн. За вчинення виконавого напису нотаріусом на підставі ст.31 Закону України «Про нотаріат», отримано плати із стягувача, ТОВ «Фінфорс» за домовленістю строін.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Дорошкевич В.Л. від 24.03.2020р. відкрито виконавче провадження (ВП №61624780) про примусове виконання виконавочого напису №3215, виданного 13 березня 2020 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального окугу Київської області Колейчиком В.В..

Вказані обставини підтверджуються: постановою приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Дорошкевич В.Л. від 24.03.2020р.; виконавчим написом №3215, вчиненим 13 березня 2020 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального окугу Київської області Колейчиком В.В.; копією справи приватного нотаріуса Колейчика В.В., на підставі яких вчинялась нотаріальна дія.

Здійснення виконавчого напису нотаріусом регулюється ст.ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат», постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», а також Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22 лютого 2012 року.

Згідно статей 15, 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до статті 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно ст.87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно ст.88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

На підставі пунктів 3.1. та 3.4 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу.

Згідно п.2.1 глави 16 вказаного Порядку, для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 вказаного Порядку визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій.

Пунктом 1 вищевказаного Переліку документів передбачено, що нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно (крім випадку, передбаченого пунктом 1-1 цього переліку). Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

При цьому стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти таких висновків.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»).

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду України від 27 березня 2019 року№ 137/1666/16-ц.

Отже, в основі вчинення вказаної нотаріальної дії лежить факт безспірності наявної заборгованості.

Відповідно до ч.ч. 1,6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Вчинення виконавчого напису щодо заборгованості, про яку не було проінформовано боржника та визнання такої заборгованості безспірною суперечить вимогам закону. Згідно правової позиції, викладеної Верховним Судом України в постанові від 20.05.2015 року у справі № 6-158цс15, можна говорити про правильність вчиненої нотаріальної дії у вчиненні виконавчого напису лише за умови що: 1) нотаріусу надані всі необхідні документи, визначені Переліком, що підтверджують безспірність заборгованості; 2) за наявності доказів належного направлення відповідачем письмової вимоги про усунення порушень; 3) наявності доказів належного отримання позивачем письмової вимоги про усунення порушень.

Крім того, Велика Палата Верховного Суду в постанові від 21 вересня 2021 року в справі № 910/10374/17 зазначила наступне.

Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою № 662 Перелік документів доповнено після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту:

«Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин

2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями.

Для одержання виконавчого напису додаються:

а) оригінал кредитного договору;

б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості».

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 постанову № 662 визнано незаконною та нечинною в частині, зокрема, доповнення Переліку документів розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин».

Ухвалами Вищого адміністративного суду України від 06 березня та 04 квітня 2017 року виконання постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року зупинено до закінчення касаційного розгляду.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 залишено без змін.

Таким чином, оскільки у судовому порядку постанову № 662 визнано незаконною та нечинною у вказаній вище частині, кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса (п.п.78-83).

Судове рішення про визнання протиправним (незаконним) та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень має ті ж наслідки, що і визнання такого акта чи окремих його положень такими, що втратили чинність (скасовані) органом, уповноваженим приймати або скасовувати такий акт. Отже, нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду. Таким чином, постанова № 662, якою вносилися зміни до Переліку документів, що передбачали можливість вчинення нотаріусами виконавчих написів на кредитних договорах, не посвідчених нотаріально, яка набрала чинності 10 грудня 2014 року, втратила чинність (у частині) 22 лютого 2017 року з набранням законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду у справі №826/20084/14 (п.87).

Проте, незважаючи на вищевказані вимоги закону, ТОВ «Фінфорс» звернулось до нотаріуса для вчинення виконавчого напису, а приватний нотаріус в свою чергу всупереч правилам, встановленим Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, вчинив виконавчий напис зареєстрований в реєстрі за № 3215 від 13 березня 2020 року про звернення стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором 436667-А від 06.12.2018р., який нотаріально не посвідчений.

Відповідно до ст.81 ЦПК України відповідачем ТОВ «Фінфорс» суду не надано доказів того, що: позивачу направлялась письмова вимога про усунення порушень за кредитним договором №436667-А від 06.12.2018р., у зв`язку з чим, позивач був позбавлений можливості бути вчасно проінформованою про наявність заборгованості та можливості або оспорити вимоги ТОВ «Фінфорс» або ж виконати їх, що не може свідчити про безспірність суми, пред`явленої для стягнення.

Не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження того, що: при вчиненні напису нотаріус отримував від ТОВ «Фінфорс» первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, чеки тощо), розрахунок заборгованості за тілом кредиту та відсотками, тобто безспірності заборгованості; переходу до відповідача від ТОВ «СС ЛОУН» права вимоги за кредитним договором №436667-А від 06.12.2018р., оскільки надані суду приватним нотаріусом копії документів, на підставі яких було вчинено оспорюваний виконавчий напис, вказаних обставин достовірно не підтверджують.

Таким чином, вчиняючи 13.03.2020 року виконавчий напис №3215, приватний нотаріус Колейчик В.В. неправомірно керувався пунктом 2 Переліку документів у редакції постанови № 662, яка на той час уже була нечинною згідно з постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №826/20084/14.

Враховуючи вищевикладене, оскільки оспорюваний виконавчий напис нотаріусом вчинено з порушенням вимог діючого законодавства, то суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню і слід визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис зареєстрований в реєстрі за № 3215 від 13 березня 2020 року вчинений приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком Володимиром Вікторовичем про звернення стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором 436667-А від 06.12.2018р.

Відповідно до ст.141 ЦПК України, слід стягнути з ТОВ «ФІНФОРС» на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1362грн.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.2,12,13,76,81, 258,259,263-265, 280, 289 ЦПК України, ст.ст.15,16,18 ЦК України, Законом України «Про нотаріат», Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22 лютого 2012 року, Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, суд

ВИРІШИВ:

Позов задоволити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис зареєстрований в реєстрі за № 3215 від 13 березня 2020 року вчинений приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком Володимиром Вікторовичем про звернення стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором 436667-А від 06.12.2018р.

Стягнути з ТОВ «ФІНФОРС» (, м.Київ, вул.Іоанна Павла ІІ, 4/6, корпус В, кабінет 508-2) на користь ОСОБА_1 (ІПН: НОМЕР_1 , жителя: АДРЕСА_2 ) судовий збір в розмірі 1362грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Хмельницького апеляційного суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач: ОСОБА_1 (ІПН: НОМЕР_1 , житель: АДРЕСА_2 ).

Відповідач: ТОВ «ФІНФОРС» (, м.Київ, вул.Іоанна Павла ІІ, 4/6, корпус В, кабінет 508-2).

Треті особи: приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик Володимир Вікторович (07400, м.Бровари, вул.Грушевського, 15, офіс 6); приватний виконавець Дорошкевич Віра Леонідівна (02002, м.Київ, вул.Раїси Окіпної, 4-А, офіс 71-А).

Повний текст рішення суду виготовлено 04.03.2022 року.

Суддя: