Справа № 464/2500/21
пр.№ 2/464/15/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21.02.2022 року м.Львів

Сихівський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Борачка М.В.,

секретар судового засідання Мерза Д.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові в залі суду за правилами спрощеного позовного провадження із викликом сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення з відповідача на його користь 306222,40 грн. безпідставно набутих коштів, -

ІСТОРІЯ РОЗГЛЯДУ СПРАВИ.

На розгляд до Сихівського районного суду міста Львова надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення 306222,40 грн. безпідставно набутих коштів.

Ухвалою суду від 09.04.2021 частково задоволено заяву представника позивача про забезпечення позову, накладено арешт на майно, що належить ОСОБА_2 на праві власності, в межах ціни позову, а саме 306222,40 грн.

Ухвалою від 29.04.2021 суд прийняв позов до розгляду та відкрив провадження у цивільній справі, розгляд справи ухвалив здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін та призначив розгляд справи на 27.05.2021.

АРГУМЕНТИ СТОРІН.

Аргументи позивача.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 25.09.2020 позивач передав відповідачу суму грошових коштів еквівалентну 11000,00 доларам США в рахунок оплати за продаж транспортного засобу марки «Toyota Prado», 2004 р. в., р. н. НОМЕР_1 . Вказаний транспортний засіб належав ОСОБА_3 , від імені якого на підставі доручення діяв відповідач. Того ж дня відповідачем на ім`я позивача видано нотаріально посвідчену довіреність на право керування та розпорядження автомобілем і розписку про отримання грошових коштів.

22.01.2021 автомобіль марки «Toyota Prado», 2004 р. в., р. н. НОМЕР_1 був вилучений у позивача працівниками Національної поліції, з підстав перебування транспортного засобу в розшуку. З огляду на це, позивач вважає, що грошові кошти, передані в рахунок оплати за продаж транспортного засобу, повинні бути повернуті їх власнику, адже підстава для їх передачі відпала.

Оскільки відповідач в добровільному порядку відмовився повертати безпідставно набуті грошові кошти у розмірі 306222,40 грн. (сума еквівалентна 11000,00 доларам США на день подання позовної заяви), позивач звернувся до суду із цим позовом.

Аргументи відповідача.

Відповідач своїм правом на висловлення заперечень проти позову, передбаченим ст. 178 Цивільного процесуального кодексу України (надалі ЦПК України), не скористався та не подав до суду відзиву на позовну заяву.

У зв`язку з неявкою сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ.

Відповідно до довіреності від 18.06.2020, посвідченої приватним нотаріусом Рівненського районного нотаріального округу Рівненської області Деренько Р. І., ОСОБА_3 уповноважив відповідача розпоряджатися (здійснити реєстрацію/перереєстрацію у відповідному територіальному сервісному центрі МВС України, продати, здати в оренду, обміняти, переобладнати тощо) належним йому на праві власності автомобілем марки «Toyota Prado» 2004 р. в., р. н. НОМЕР_1 , номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 .

25.09.2020 приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Мішаковою С. Ф. посвідчено довіреність, згідно із якою відповідач, діючи від імені ОСОБА_3 , уповноважив позивача та ОСОБА_4 представляти інтереси його довірителя при розпорядженні належним йому на праві власності транспортним засобом «Toyota Prado», 2004 р. в., р. н. НОМЕР_1 (здійснити реєстрацію / перереєстрацію у відповідному територіальному сервісному центрі МВС України, продати, передати в оренду), а також керувати цим автомобілем в Україні та поза її межами.

Наявною в матеріалах справи розпискою від 25.09.2020, яка власноручно складена та підписана відповідачем, підтверджується, що 25.09.2020 він отримав від позивача суму грошових коштів в розмірі, еквівалентному 11000 $ (одинадцять тисяч доларів США) у рахунок вартості авто TOYOTA PRADO, номер шасі НОМЕР_2 , реєстраційний номер НОМЕР_1 , рік випуску 2004, на яку було надано довіреність 25.09.2020.

22.01.2021 року автомобіль марки «Toyota Prado», 2004 р. в., р. н. НОМЕР_1 , вилучено у позивача працівниками Національної поліції, як такий, що перебуває у розшуку, що підтверджується Реєстрацією ЄО № 874 від 22.01.2021, сформованою ст. інспектором чергового відділення поліції № 1 Вінницького районного управління поліції ГУНП у Вінницькій області капітаном поліції Струцем Артемом.

ОЦІНКА СУДУ.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України (надалі ЦПК України) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

У даній справі позивач звернувся до суду із матеріально-правовою вимогою про стягнення безпідставно набутих грошових коштів переданих ним відповідачу в рахунок оплати вартості транспортного засобу.

Позивач посилається на те, що 25.09.2020 ним було передано відповідачу грошові кошти у розмірі еквівалентному 11000,00 доларам США у рахунок вартості транспортного засобу TOYOTA PRADO, номер шасі НОМЕР_2 , реєстраційний номер НОМЕР_1 . Оскільки 22.01.2021 вказаний транспортний засіб було вилучено працівниками Національної поліції з підстав його перебування в розшуку, позивач вважає, що підстава для передачі грошових коштів відпала, а тому, посилаючись на положення ст. 1212 ЦК України, він просить суд стягнути із відповідача 306222,40 грн.

Надаючи оцінку поданим доказам, заявленим аргументам та доводам, суд за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та із врахуванням того, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, зазначає наступне.

Главою 83 ЦК України врегульовано правовідносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин унеможливлює застосування до них судом положень глави 83 ЦК України (правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.11.2018 року у справі № 922/3412/17).

Приписами ч. 1, 2 ст. 1212 ЦК України передбачено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

За змістом цієї статті безпідставно набутим є майно, набуте особою або збережене нею у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави.

Разом з цим, згідно із ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Однією із підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Системний аналіз вказаних вище норм ЦК України дає підстави для висновку про те, що чинний договір чи інший правочин є достатньою та належною правовою підставою набуття майна (отримання грошей).

Відтак, для встановлення можливості застосування до спірних правовідносин положень ст. 1212 ЦК України, необхідно з`ясувати характер правовідносин, які склалися між сторонами справи та встановити, чи є вони договірними.

Наявною в матеріалах справи розпискою відповідача підтверджується, що 25.09.2020 позивач передав відповідачу грошові кошти у сумі, еквівалентній 11000,00 доларів США, в рахунок вартості автомобіля авто TOYOTA PRADO, номер шасі НОМЕР_2 , реєстраційний номер НОМЕР_1 . Позивачу видано довіреність на розпорядження зазначеним транспортним засобом.

Частиною 1 ст. 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Згідно із п. 3 ч. 1 ст. 208 ЦК України у письмовій формі належить вчиняти правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, крім правочинів, передбачених ч. 1 ст. 206 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною (ст. 638 ЦК України).

Нормами статей 639, 640 ЦК України передбачено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення.

Згідно із ст. 19 Закону України «Про автомобільний транспорт» транспортні засоби, в тому числі легкові автомобілі підлягають державній реєстрації. Порядок державної реєстрації транспортних засобів визначає Кабінет Міністрів України.

Відповідно до п. 8 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1388 від 07.09.1998 (із наступними змінами; надалі - Порядок), державна реєстрація (перереєстрація) транспортних засобів проводиться на підставі заяв власників, поданих особисто або уповноваженим представником, і документів, що посвідчують їх особу, підтверджують повноваження представника (для фізичних осіб - нотаріально посвідчена довіреність, для юридичних осіб - організаційно-розпорядчий документ про проведення державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку транспортних засобів та видана юридичною особою довіреність), а також правомірність придбання, отримання, ввезення, митного оформлення (далі - правомірність придбання) транспортних засобів, відповідність конструкції транспортних засобів установленим вимогам безпеки дорожнього руху, а також вимогам, які є підставою для внесення змін до реєстраційних документів.

При цьому, як вбачається із аналізу змісту п. 8 Порядку, серед переліку документів, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів, не передбачено таких документів, як розписка про отримання коштів або довіреність.

Результат аналізу зазначених норм матеріального права свідчить про те, що видача розписки та довіреності на володіння, користування та розпорядження транспортним засобом без належного укладення договору купівлі-продажу цього транспортного засобу не вважається укладеним відповідно до закону договором.

Вказане узгоджується із правовими висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 27.06.2018 по справі № 450/2433/15-ц.

Окрім цього, наявна у матеріалах справи розписка від 25.09.2020 не містить істотних умов договору, що додатково підтверджує відсутність підстав для констатації факту укладення договору. Що стосується довіреності від 25.09.2020, то вона свідчить виключно про наявність між особою, яка її видала, та особою, якій її видано, правовідносин, які є представницькими відносинами, та жодним чином не підтверджує виникнення між сторонами у даній справі договірних відносин купівлі-продажу.

Можливість виникнення договірних правовідносин між позивачем та ОСОБА_3 ускладнюється обставиною вилучення працівниками поліції у позивача транспортного засобу, який повинен був стати предметом ймовірного майбутнього договору купівлі-продажу.

Таким чином, позивач та відповідач не укладали договору купівлі-продажу транспортного засобу. Доказів протилежного відповідачем до суду подано не було.

Зважаючи на викладене вище, суд дійшов висновку, що положення ст. 1212 ЦК України підлягають застосуванню до спірних правовідносин.

Аналіз статті 1212 ЦК України вказує на те, що зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок іншої особи, в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України).

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення i його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Отже, для виникнення зобов`язання, передбаченого ст. 1212 ЦК України, важливим є сам факт безпідставного набуття або збереження, а не конкретна підстава, за якою це відбулося.

Уразі, якщо на виконання юридично ще неукладеного договору стороною передчасно передано майно, між сторонами виникають правовідносини внаслідок набуття, збереження майна без достатньої правової підстави.

Вищенаведені правові позиції викладені у постановах Верховного Суду у справі № 607/5422/16-ц від 20.03.2019 та у справі № 205/4820/19 від 18.01.2022.

Суд звертає увагу сторін на те, що надана позивачем копія розписки є належним, допустимим та достовірним доказом, поданим на підтвердження факту отримання відповідачем від позивача грошових коштів у визначеному розпискою розмірі. Така розписка складена власноручно відповідачем, містить його підпис та зазначення ідентифікаційних даних обох її сторін, а її зміст відповідачем не заперечувався.

В той же ж час, розписка про отримання відповідачем від позивача грошових коштів у сумі еквівалентній 11000,00 доларам США у рахунок вартості автомобіля не може вважатися правовою підставою для отримання і збереження коштів, оскільки вона не є правочином у розумінні положень ЦК України.

Відтак, суд доходить висновку, що передані позивачем грошові кошти належать до категорії майна, яке отримане без достатніх правових підстав, а тому вони підлягають стягненню із відповідача на користь позивача на підставі приписів ст. 1212 ЦК України.

Задовольняючи позовну вимогу про стягнення безпідставно набутих коштів, суд також зауважує, що згідно із розпискою від 25.09.2021 грошові кошти у сумі еквівалентній 11000,00 доларам США були одержані саме відповідачем.

При цьому у розписці не зазначено, що відповідач діяв від імені власника транспортного засобу марки «Toyota Prado», 2004 р. в., р. н. НОМЕР_1 , а у ході розгляду справи ним не подано жодних доказів, які б підтверджували факт переходу одержаних ним грошових коштів до ОСОБА_3 .

Що стосується валюти стягнення боргу, то суд звертає увагу на наступне.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 524 ЦК України зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.

Частинами 1, 2 ст. 533 ЦК України врегульовано, що грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях; якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Отже, стягненню підлягає грошова сума у гривнях, яка визначається еквівалентно за офіційним курсом відповідної валюти на день подання позову (вказане узгоджується із правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 07.04.2018 по справі № 916/1435/17).

Звернувшись до суду із позовом, позивач просить суд стягнути із відповідача 306222,40 гривень, що, на його думку, становить еквівалент 11000,00 доларів США станом на момент подання позовної заяви.

Згідно відомостей, розміщених на офіційному сайті Національного банку України: https://bank.gov.ua/ua/markets/exchangerate-chart, станом на день подання позову (07.04.2021) офіційний курс долара США до гривні становив 27,8384 грн. за 1 долар США.

Здійснивши перерахунок заявлених до стягнення грошових коштів, суд дійшов висновку, що такі підлягають стягненню із відповідача у розмірі 306222,40 грн. (11000,00 х 27,8384), а позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

СУДОВІ ВИТРАТИ.

У відповідності до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, сплачений позивачем судовий збір в сумі 3062,22 грн. підлягає стягненню із відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 76-81, 89, 141, 158, 258, 259, 263-265, 268, 273, 275, 354, 355 ЦПК України, на підставі ст. ст. 11, 202-205, 208, 210, 237, 244, 245, 626, 638, 639, 640, 655, 1212 ЦК України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути із ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_4 ) 306222,40 гривень та 3062,22 гривень судового збору.

3. Заходи забезпечення позову, застосовані ухвалою суду від 09.04.2021, у вигляді накладення арешту на майно, що належить ОСОБА_2 на праві власності, в межах ціни позову, а саме 306222,40 грн., у відповідності до ч. 7 ст. 158 ЦПК України продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання рішенням законної сили.

4. На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення до Львівського апеляційного суду через Сихівський районний суд м. Львова. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

5. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_4 .

Відповідач: ОСОБА_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Повне судове рішення складено 21 лютого 2022 року, що є датою його ухвалення, постановленого за відсутності учасників справи, відповідно до ч.5 ст.268 ЦПК України.

Головуючий Борачок М.В.