Справа № 503/236/22
Провадження № 2/503/157/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2022 року Кодимський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Калашнікової Т.О.,

при секретарі судового засідання Поліковській О.І.,

розглянувши у підготовчому засіданні в залі суду в м. Кодима цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Кодимської міської ради Подільського району Одеської області про визнання права власності на спадкове майно,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Кодимської міської ради Подільського району Одеської області про визнання в порядку спадкування права власності на спадкове майно. В позові зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Москва Російської Федерації померла її мати ОСОБА_2 . Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку, який розташований по АДРЕСА_1 . Процедуру спадкування в Україні визначає й регулює ЦК України, але за умови наявності в таких відносинах іноземного елемента застосовується Закон України "Про міжнародне приватне право". За загальним правилом, спадкові відносини регулюються правом держави, у якій спадкоємець мав останнє місце проживання, якщо спадкодавцем не обрано в заповіті право держави, громадянином якої він був. Враховуючи, що спадкодавець померла на території Російської Федерації (м.Москва) і останнім зареєстрованим місцем проживання її було м.Москва Російської Федерації, позивач у встановленому порядку звернулася з відповідною заявою до нотаріуса м.Москви, де заведена спадкова справа №69/2021 від 08.07.2021 року, тобто спадщину вона прийняла. Чинне законодавство, з урахуванням наявності між Україною та Російською Федерацією відповідного договору про правову допомогу, не змушує спадкоємця одночасно звертатись із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори на території України та до нотаріальної контори на території Російської Федерації. Однак оформити спадщину позивачка не може через відмову нотаріуса, оскільки нотаріус вважає, що позивачка не прийняла спадщину на території України. А тому позивачка змушена звернутися з даним позовом до суду про визнання за нею права власності на будинок в порядку спадкування за законом.

В підготовче засідання позивач не з`явилася, від неї надійшла заява про підтримання позовних вимог та розгляд справи без її участі.

Представник Кодимської міської ради Подільського району Одеської області в підготовче засідання також не з`явився, надавши до суду заяву, в якій визнав позов та просив розглянути цивільну справу у його відсутність.

Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явились, враховуючи положення ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши та оцінивши письмові докази в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.

У судовому засіданні встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_2 , місце смерті Російська Федерація, м. Москва, що стверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.6-8).

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 належав житловий будинок АДРЕСА_1 .

Із довідки №б/н від 08.07.2021 року (а.с.15-16), виданої нотаріусом м.Москви Федуловою Г.А. встановлено, що спадкоємцем майна ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 являється дочка ОСОБА_1 . Спадкова справа №69/2021. Отже позивачка прийняла спадщину.

Разом з цим, як вбачається з повідомлення Кодимської державної нотаріальної контори ОСОБА_3 спадкова справа в Україні до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 не заводилась. Спадкоємець ОСОБА_1 на території України не приймала спадщину після смерті своєї матері, у зв`язку з чим було пропущено строк для прийняття спадщини.

Процедура спадкування в Україні визначає й регулює ЦК України, але за умови наявності в таких відносинах іноземного елемента застосовується Закон України " Про міжнародне приватне право".

Іноземний елемент у спадкуванні може виражатися в одній з таких трьох ознак: 1) спадкодавець або спадкоємець є громадянином України, який проживає за межами України, іноземцем, особою без громадянства або іноземною юридичною особою; 2) спадщина знаходиться на території іноземної держави; 3) юридичний факт, який створює, змінює чи припиняє правовідносини, мав чи має місце на території іноземної держави (наприклад, смерть спадкодавця на території іншої держави чи народження дитини, спадкові права якої захищалися до її народження в іншій державі, тощо).

За загальним правилом, спадкові відносини регулюються правом держави, у якій спадкодавець мав останнє місце проживання, якщо спадкодавцем не обрано в заповіті право держави, громадянином якої він був.

З матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_1 є громадянкою Російської Федерації, що підтверджується паспортом № НОМЕР_1 (а.с.4-5), виданим відділом УФМС Росії по м.Москві по району Пресненський 25.11.2013 року, код підрозділу 770-008, зареєстроване місце проживання АДРЕСА_2 .

З копії свідоцтва про народження позивачки (а.с.9-10) серії НОМЕР_2 вбачається, що її батьками є ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , місце народження м.Москва.

Окрім Закону України "Про міжнародне приватне право", спадкування з інозеним елементом може регулюватися низкою міжнародних документів, присвячених питанням іноземного спадкування. 10 листопада 1994 року Верховною Радою України ратифіковано Конвенцію про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, та 14 липня 1995 року вона набула чинності для України.

Застосовується Конвенція у відносинах України з Республікою Білорусь, Азербайджанською Республікою, Республікою Узбекистан, Російською Федерацією, Республікою Казахстан, Республікою Таджикистан, Республікою Вірменія, Киргизькою Республікою, Республікою Молдова, Грузією та Туркменістаном.

Громадяни кожної із держав-учасниць цієї Конвенції, а також особи що проживають на їхніх територіях, користуються на території всіх інших Договірних Сторін по відношенню до своїх особистих і майнових прав таким самим правовим захистом, як і власні громадяни даної Конвенції.

Згідно зі ст.ст.44 ,45, 48 Конвенції громадяни кожної із Договірних сторін можуть спадкувати на територіях інших Договірних сторін майно чи права за законом чи за заповітом на рівних умовах і в тому ж об`ємі, як і громадяни даної Договірної сторони. Право спадкування майна, крім випадків, передбачених пунктом 2 ст.45, визначається по законодавству тієї Договірної Сторони, на території якої спадкодавець мав останнє місце проживання. Право спадкування нерухомого майна визначається за законодавством Договірної Сторони на території якої знаходиться це майно. Провадження в справах про спадкування рухомого майна компетентні вести установи Договірних Сторін, на території яких спадкодавець мав останнє місце проживання на час своєї смерті. Провадження в справах про спадкування нерухомого майна компетентні вести установи Договірних Сторін, на території яких знаходиться нерухоме майно.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 звернулася для оформлення спадкових прав до нотаріуса за місцем проживання померлої ОСОБА_2 , а саме у Російській Федерації та прийняла спадщину. Також судом встановлено, що спадкове майно знаходиться на території України, а саме, АДРЕСА_1 . Однак оформити спадщину позивачка не може через відмову нотаріуса, оскільки нотаріус вважає, що позивачка не прийняла спадщину на території України.

Статтями 16, 328 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути в тому числі і визнання права; право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Відповідно до ст.ст. 1216-1218, ч.3 ст.1268 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців); спадкування здійснюється за заповітом або за законом; до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті; спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Передбачені ст. 1224 ЦК України підстави щодо усунення позивача від права на спадкування відсутні.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України та ч.4 ст. 206 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Ретельний аналіз вищевказаних письмових доказів та обставин свідчить про те, що ОСОБА_1 позбавлена можливості реалізувати свої спадкові права в позасудовому порядку, тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 258, 259, 264, 265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Кодимської міської ради Подільського району Одеської області про визнання права власності на спадкове майно задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП невідомий, в порядку спадкування за законом право власності на житловий будинок, розташований по АДРЕСА_1 , який належав ОСОБА_2 , померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення тексту рішення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення.

Рішення суду складено 13 червня 2022 року.

Суддя Т.О. Калашнікова