Справа № 706/993/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 грудня 2022 року м. Христинівка

Христинівський районний суд

у складі головуючого судді Орендарчук М.П.,

при секретарі Пізняк Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , Заінтересована особа: Христинівська міська рада про встановлення факту, що має юридичне значення,

в с т а н о в и в :

У листопаді 2022 року заявник звернулась до суду з заявою, в якій просить встановити факт її постійного проживання без реєстрації шлюбу із ОСОБА_2 по день його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ..

У своїй заяві заявник посилається на те, що 22 жовтня 2008 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений шлюб, зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Христинівського РУЮ в Черкаській області. У шлюбі заявниця та ї чоловік проживали у АДРЕСА_1 . Після розірвання шлюбу 13 березня 2013 року, ОСОБА_2 виїхав до с. В.Севастянівка, де придбав власне житло та проживав в ньому поки важко не захворів. У зв?язку із тим, що за ОСОБА_2 нікому було доглядати, а для заявниці він не був чужою людиною, оскільки всі роки після розірвання шлюбу вони підтримували добрі стосунки між собою, а після захворювання ОСОБА_2 , коли він не міг себе сам підтримувати, заявниця забрала його до себе назад до м. Христинівка та проживала із ним до дня його смерті. Всі дії заявниці та ОСОБА_2 навіть після розірвання шлюбу прирівнюються до дій, які зазвичай виконують чоловік та дружина. Встановлення факту проживання без реєстрації шлюбу заявниці із ОСОБА_2 необхідне для прийняття спадкового майна, за яким ОСОБА_1 продовжує по даний час доглядати та підтримувати від занепаду. У зв`язку із вказаними вище фактами заявниця звернутись до нотаріальної контори в м. Христинівка Черкаської області із заявою про прийняття спадщини не може, так як юридично ні якого відношення до спадкодавця (свого фактичного чоловіка) не має.

Ухвалою Христинівського районного суду від 05.12.2022 р. відкрито провадження в порядку окремого провадження розгляду справи.

Заявниця в судове засідання не з`явилась, в поданій до суду заяві розгляд справи просить провести у її відсутність, заявлені вимоги підтримує повністю.

Представник заінтересованої особи: Христинівської міської ради в судове засідання не з`явився, проте надійшла заява в якій вимоги визнає повністю та просить суд розглянути справу без його присутності..

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_1 від 13.03.2013 р. було розірвано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у м.Христинівка, Уманського району, Черкаської області .

Після його смерті відкрилась спадщина, зокрема на житловий будинок за адресою АДРЕСА_2 , яке підтверджується договором купівлі-продажу від 22.04.2013 р. та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності серії ЕАА №655704.

Відповідно до положень ст.ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 нього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до абз. 3 п. 3 роз`ясень постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця, яке визначається за правилами ст.29, ч. 2 ст.1221 ЦК України. Якщо спадкодавець мав кілька місць проживання, місцем відкриття спадщини вважається останнє місце реєстрації спадкодавця.

Згідно з ч. 1ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу (ч.1ст.1269 ЦК України).

При цьому, слід враховувати, що чинним законодавством не розкривається поняття постійного місця проживання фізичної особи, тому визнання цього факту розцінюється законом як встановлення факту, що має юридичне значення.

Згідно з пп. 4.10 п. 4 гл. 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем.

В останньому випадку зазначені обставини є підставою для звернення з позовом або заявою (в залежності від наявності або відсутності спору щодо спадкового майна) про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не з позовом про надання додаткового строку для прийняття спадщини (п.2 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р.) Отже, законодавець в даному випадку висунув вимогу про обов`язковість постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що ставить прийняття спадщину у такому випадку в залежність від факту спільного постійного проживання вказаних осіб.

Як випливає із п.3.22 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, у разі відсутності у паспорті спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем.

Згідно роз`яснень, викладених у п.п. 2, 23Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" №7 від 30.05.2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Метою встановлення факту спільного проживання заявників зі спадкодавцем є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки; чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем.

Відповідно до ч.2ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначеного іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до ч. 1ст. 293 Цивільного процесуального кодексу України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Частиною 1ст. 294 Цивільного процесуального кодексу України, визначено що справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Судом встановлено, що заявниці необхідно встановити факт постійного спільного проживання зі спадкодавцем без реєстрації шлюбу для оформлення права на спадщину, отже встановлення факту проживання заявниці з чоловіком ОСОБА_2 на момент його смерті породжує юридичні наслідки, оскільки з визначенням їх спільного проживання законодавство пов`язує прийняття спадщини, при цьому, спір про встановлення даного факту відсутній.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про можливість задоволення заяви, оскільки встановлення цього факту породжує для заявниці юридичні наслідки, від яких залежать їх майнові права на спадщину.

На підставі викладеного, керуючись ст.12,81,264,265,315 ЦПК України, суд,-

Ухвалив:

Заяву ОСОБА_1 ( РНОКПП НОМЕР_3 ; АДРЕСА_1 ) про встановлення факту, що має юридичне значення - задовольнити.

Встановити факт, що має юридичне значення, а саме, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 із 2013 р. постійно проживала без реєстрації шлюбу з ОСОБА_2 по день його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Черкаського апеляційного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: М.П.Орендарчук