КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 грудня 2022 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача Слюсар Т.А.,

суддів: Білич І.М., Коцюрби О.П.,

за участю секретаря судового засідання Хоменко О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Бердила Олега Миколайовича в інтересах ОСОБА_1 на рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 23 листопада 2021 року у складі судді Аксьонової Н.М.,

у справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Клініка репродуктивної медицини «Надія», третя особа на стороні позивача: ОСОБА_2 про визнання недійсним договору та стягнення збитків,-

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2019 року ОСОБА_1 звернулась у суд із позовом до ТОВ «Клініка репродуктивної медицини «Надія» в якому просила визнати недійсним договір №24787 про надання медичних послуг з лікування безпліддя з використанням методів допоміжних репродуктивних технологій за програмою «Запліднення ін. вітро: повний цикл, з ІКСІ», укладений між нею та ТОВ «Клініка репродуктивної медицини «Надія» та стягнути з відповідача на її користь понесені матеріальні збитки в подвійному розмірі, що складають суму в розмірі 476 981 грн 26 коп.

Позов обґрунтовано тим, що у вересні 2018 року позивачка звернулася до ТОВ «Клініка репродуктивної медицини «Надія» з пропозицією надання клінікою медичних послуг по набуттю нею стану вагітності шляхом застосування допоміжних репродуктивних технологій. При цьому ОСОБА_1 повідомила клініку, що причиною неможливості набуття нею стану вагітності звичайним шляхом є вроджена фізіологічна особливість матки - дворога матка, наявність внутрішньо маткової перетинки. Для підтвердження свого діагнозу ОСОБА_1 надала клініці медичні документи: консультативний медичний висновок Медичного центру «Медея» від 11.09.2018, результат ультразвукової діагностики від 21.06.2016, протокол лапароскопії №165 від 21.07.2016, виписний епікриз про стаціонарне лікування в ГУЗ «Гомельська міська клінічна лікарня №1» в період з 20.07.2016 по 27.07.2016 та з 21.08.2017 по 04.09.2017, виписку з історії хвороби №1748, виписку з медичних документів ОДО «Беливпул» ЦВР «Ембріо». 27 жовтня 2018 року ОСОБА_1 пройшла обстеження у клініці під керівництвом лікаря ОСОБА_3 . Володіючи інформацією щодо діагнозу та фізіологічних даних ОСОБА_1 , клініка запевнила її в успішності проведення репродуктивних заходів.

14 грудня 2018 року між клінікою та ОСОБА_1 був укладений договір №24787 про надання медичних послуг з лікування безпліддя з використанням методів Допоміжних Репродуктивних Технологій.

21 грудня 2018 року ОСОБА_1 оплатила медичні послуги клініки на суму 19035 грн 87 коп. згідно рахунку №247061.

Крім того, ОСОБА_1 оплатила ще декілька рахунків клініки на суму 32 588 грн 36 коп. за медичні послуги та медичні препарати, зокрема: рахунок № НОМЕР_1 від 29.09.2018 на суму 2 200 грн, рахунок № НОМЕР_2 від 29.09.2018 на суму 993 грн 86 коп., чек №47109 від 21.11.2018 на суму 2041 грн, чек №49593 від 07.12.2018 на суму 15 078 грн, чек №50613 від 14.12.2018 на суму 12275 грн 50 коп., що разом складає 222 943 грн 23 коп.. Також ОСОБА_1 понесла затрати на проживання в готелі в сумі 8233 грн 05 коп., транспорт з Гомеля до Києва та з Києва до Гомеля в сумі 585,23 білоруських рублів (за офіційним курсом НБУ складає 7 315 грн 35 коп.). Загальна сума понесених ОСОБА_1 матеріальних затрат складає 238 490 грн 63 коп.

Однак, 16 січня 2019 року лікар клініки ОСОБА_3 зробив висновок про те, що досягнення ОСОБА_1 стану вагітності та досягнення строку вагітності восьми календарних тижнів від першого дня останніх місячних шляхом проведення переносу ембріонів у матку пацієнтки не є можливим, оскільки пацієнтка має діагноз аномалія матки, наявність перетинки. Пацієнтці рекомендовано здійснити гістерорезектоскопію, а потім по її результатах визначитись з можливістю проведення переносу ембріонів, або змінити тактику на використання допоміжного материнства.

Таким чином, позивач вважає, що клініка вчинила відносно неї обман, а саме уклала договір, знаючи наперед про неможливість досягнення нею стану вагітності та досягнення строку вагітності восьми календарних тижнів від першого дня останніх місячних через її діагноз та фізіологічні особливості. А тому наявні підстави для визнання недійсним договору на підставі ст.229 ЦК України, а також стягнення з відповідача подвійного розміру понесених нею матеріальних збитків в розмірі 476 981 грн 26 коп.

Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 23 листопада 2021 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі адвокат Бердило О.М. в інтересах ОСОБА_1 посилаючись на порушення норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, не повне з`ясування обставин справи, та невідповідність висновків суду обставинам справи просить скасувати рішення районного суду та ухвалити нове про задоволення позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що районний суд прийняв до уваги відзив відповідача, дослідив його в судовому засіданні як доказ, не приймаючи до уваги заперечення представника позивача, та на підставі обставин, викладених у відзиві прийняв рішення, яким відмовив у задоволенні позовних вимог позивача.

Апелянт зазначає, що суд вказав, що позивачем не доказано факту передачі відповідачу медичних документів, які підтверджували раніше встановлений в клініках Білорусі діагноз: наявність перетинки матки та необхідність проведення гістерорезектоскопії. Однак, позивач надав до суду, всі докази і відповідач сам не заперечує про те, що такі документи надавались, та наявний діагноз позивача клініці повідомлявся.

У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «Клініка репродуктивної медицини «Надія» вважає, що апеляційна скарга подана з порушеннями: пропущено строк на апеляційне оскарження, не сплачено судовий збір, за своїм змістом є нормативно необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню та просив залишити оскаржуване рішення районного суду без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Третя особа в судове засідання не з`явилася, про дату, місце та час якого, судом повідомлялася у встановленому законом порядку (а.с. 208-209), у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе розглядати справу за її відсутності.

Колегія суддів, заслухавши, представника позивачки адвоката Бердила О.М., який просив апеляційну скаргу задовольнити та представника відповідача - Прокопенко К.М. , яка просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, дослідивши матеріали цивільної справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право на звернення до суду для захисту своїх прав.

Статтею 5 ЦПК України передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно до ст. ст. 12,13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності.

Статтею 13 ЦПК України визначено, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

У відповідності до ст. ст. 76, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Як убачається з матеріалів справи, 14 грудня 2018 року між ТОВ "Клініка репродуктивної медицини "Надія" з одного боку та ОСОБА_6 (жінка) та ОСОБА_7 (чоловік) було укладено договір № 24787 про надання медичних послуг з лікування безпліддя з використанням методів Допоміжних Репродуктивних технологій за програмою "Запліднення ін вітро: повний цикл, з ІКСІ" (а.с. 7-18).

Додатком № 1 та додатком № 2 до Договору № 24787 від 14.12.2018, ОСОБА_8 та ОСОБА_2 підписано заяву пацієнтів щодо застосування допоміжних репродуктивних технологій та заяву на кріоконсервацію ембріонів (а.с. 19-20).

21 грудня 2018 року позивачка оплатила медичні послуги клініки на суму 190 353 грн 87 коп., що підтверджується копією рахунку № НОМЕР_3 від 21.12.2018 (а.с. 34).

Крім того, ОСОБА_1 було оплачено рахунки клініки за медичні послуги та препарати в розмірі 32 588 грн 36 коп. (а.с. 35-39), затрати на проживання в готелі - 8 233 грн 05 коп.(а.с. 40-43), на транспорт - 585, 23 білоруських рублів (а.с. 46-50), що за офіційним курсом НБУ складає 7 315 грн 35 коп.. а також кредит на суму 8 000 білоруських рублів (а.с.51-59). Загальна сума понесених ОСОБА_1 матеріальних затрат складає 238490 грн 63 коп.

Звертаючись у суд із позовом ОСОБА_1 просила визнати недійним договір укладений з відповідачем з посиланням на ст. 229, 230 ЦК України та стягнути з останнього понесені нею збитки, з огляду на те, що медичні послуги з метою набуття стану вагітності, шляхом застосування допоміжних репродуктивних технологій досягнуто не було.

Районний суд відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_1 дійшов висновку про відсутність підстав передбачених ст. 230 ЦК України, для визнання недійсним оспорюваного договору, а також стягненню збитків за недоведеністю застосування обману до неї зі сторони відповідача.

Колегія суддів погоджується з такими висновками районного суду, остільки вони відповідають фактичним обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до положень ст. 204 ЦК України правочин вважається правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або він не визнаний судом недійсним.

Згідно положень ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частиною першою-третьою, п`ятою, шостою статті 203 цього Кодексу.

Статтею 203 ЦК України встановлені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, а сааме зміст правочину не може суперечити ЦК України та іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вичинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; не може суперечити правам та інтересам осіб. Правочин може визнаватись недійсним за наявності дефектів у будь-якому елементі правочину.

Відповідно до ч. 1 ст. 906 ЦК України збитки, завдані замовнику невиконанням або неналежним виконанням договору про надання послуг за плату, підлягають відшкодуванню виконавцем, у разі наявності його вини, у повному обсязі, якщо інше не встановлено договором. Виконавець, який порушив договір про надання послуг за плату при здійсненні ним підприємницької діяльності, відповідає за це порушення, якщо не доведе, що належне виконання виявилося неможливим внаслідок непереборної сили, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Для відшкодування шкоди має бути встановлена наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст. 89 ЦПК України).

Статтею 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України).

Як убачається з п. 1.4 договору укладеного між сторонами у справі, допоміжні репродуктивні технології - це сукупність клінічних та лабораторних заходів, спрямованих на досягнення вагітності, при яких окремі чи всі етапи зачаття і раннього розвитку ембріонів здійснюються поза організмом. ДРТ включають: запліднення ін вітро (ЗІВ) та перенесення ембріонів (ПЕ) у порожнину матки (маткові труби), ін`єкцію сперматозоїда в цитоплазму яйцеклітини (ICSI), донорство яйцеклітин, сурогатне материнство, преімплантаційну діагностику спадкових хвороб.

Запліднення ін вітро (ЗІВ) - комплекс медичних процедур, спрямованих на запліднення яйцеклітини пацієнтки спермою її чоловіка/партнера, що здійснюється поза тілом пацієнтки, та подальше перенесення (імплантацію) ембріона з дотриманням порядку і умов, затверджених МОЗ України N 787 від 09.09.2013 року (п. 1.5 Договору).

Повний лікувальний цикл - розпочатий цикл ДРТ, що завершився перенесенням ембріонів у порожнину матки (маткової труби) (п. 1.7 Договору).

ІКСІ/ІСSI - інтрацитоплазматичне введення сперматозоїда в яйцеклітину: введення одиничного сперматозоїда в яйцеклітину з метою її запліднення.

Згідно п. 2.1. Договору, предметом цього договору є надання клінікою платних медичних послуг з лікування безпліддя за Програмою "Запліднення ін. вітро: повний цикл, а ІКСІ".

Відповідно до п. 2.2. Договору, метою укладення договору є досягнення пацієнткою стану вагітності та досягнення строку вагітності 8 (восьми) календарних тижнів від першого дня останніх місячних.

Пунктом 4.3 Договору визначено такий перелік та кількість послуг за договором:

1) контрольоване стимулювання яєчників (моніторинг) - 1 раз;

- фолікулометрія - в необхідній кількості (визначається лікарем);

- аналіз крові на визначення рівня гормона Естрадіол - в необхідній кількості (визначається лікарем);

- трансвагінальне ультразвукове обстеження - 1 раз;

- консультація гінеколога - 1 раз;

2) пункція фолікулів - 1 раз;

3) запліднення з проведенням ІКСІ та культивування свіжих ембріонів до 3-ї доби - 1 раз;

4) перенос ембріонів - 1 рар;

5) дослідження після переносу ембріонів - один раз;

- аналіз крові на визначення рівня гормона хоріонічного гонадотропіну - 1 раз;

- трансвагінальне ультразвукове обстеження - 1 раз.

Крім того, п. 4.11.6. Договору передбачено, що пацієнтка інформована про те, що при проведенні програми ЗІВ та ПЕ може виникнути необхідність в додаткових послугах/процедурах, необхідних для проходження лікувального циклу конкретного пацієнта.

Згідно п. 4.24 Договору послуги вважаються наданими, а Договір - виконаним у повному обсязі з моменту надання клінікою пацієнтам всіх послуг, передбачених п. 4.3 Договору (у випадку ненастання вагітності пацієнтки) або досягнення мети Договору відповідно до п. 2.2 Договору.

Пункт 8.1-8.2 Договору передбачає, що даний Договір набирає чинності після підписання його сторонами, сплати авансу та надання клініці заяви пацієнтів щодо застосування допоміжних репродуктивних технологій. Дата події, що трапиться останньою є датою набрання чинності Договору. Термін дії Договору закінчується у момент досягнення мети Договору у випадках настання вагітності пацієнтки та датою аналізу крові пацієнтки на рівень гормону хоріонічного гонадотропіну у випадку, коли зазначений аналіз крові виявив відсутність вагітності.

Як встановлено матеріалами консультативного висновку ТОВ "Клініка репродуктивної медицини "Надія" від 29 вересня 2018 року, при первинному зверненні позивача до клініки 29 вересня 2018 року лікарем ОСОБА_3 було встановлено, що в ОСОБА_1 в анамнезі чотири вагітності, завмерлі в терміні 20, 13 та двічі в терміні шість тижнів, від різних чоловіків; в 2018 році МРТ - повне подвоєння матки; не обстежена; зацікавлена в отриманні перевірених ембріонів та в спробі переносу їх в порожнину матки заради виключення ембріонального фактору; за умов відсутності вагітності після переносу власних еуплоїдних (хромосомно нормальних) ембріонів, або її переривання, планує скористатися сурогатним материнством.

Було проведено бесіду про ПГС (преімплантаційний генетичний скринінг), ризики та ускладнення ЕТ (ембріотрансфер, перенесення ембріонів у порожнину матки) та вагітності при подвоєнні матки, про порядок використання CM (сурогатного материнства). Перебуваючи в шлюбі, цікавилась можливістю використання сперми іншого чоловіка. Також було надано рекомендації: УЗД (ультразвукове дослідження), АМГ (аналіз на Антимюллерів гормон), спермограма, кріоконсервація сперми та каріотипи (а.с. 83).

Представником клініки було також пояснено, що при перериванні попередніх завмерлих вагітностей позивачкою, жодного разу не було зроблено каріотипування загиблих ембріонів, а саме, дослідження хромосомної будови тканини загиблих плодів, тобто, взагалі не було розглянуто ембріональний (спадковий, хромосомний та генний) фактор, як причину попередніх репродуктивних втрат, а відтак, без виключення ембріонального фактору невиношуваності вагітності, не можна було вважати причиною невиношуваності матковий фактор.

З консультативного висновку від 27 жовтня 2018 року, убачається, що після проходження позивачкою та її чоловіком обстежень, рекомендованих лікарем на попередньому візиті, лікарем встановлено діагноз: астенотератоспермія (ослаблення та низька активність сперматозоїдів), каріотипи в нормі, непліддя II, жіноче безпліддя, пов`язане з чоловічим фактором (звичне невиношування, аномалія матки, тератоспермія). Від запропонованого сурматеринства утримується з економічних міркувань. Узгоджено: провести ЕКЗ, отримати еуплоїдні ембріони, спробувати переніс. При невдалому переносі еуплоїдних ембріонів вважати матковий фактор тим, що доведений, і провести програму CM (сурогатного материнства). Також позивачу були надані рекомендації: 1) виключити ембріональний фактор (загальне обстеження, огляд терапевта, маммолога, кольпоскопія, довгий лютеїновий протокол + ЕКЗ + ICSI + IMSI + NGS + Ембріоскопія + eSET + відкладений ПЕ); 2) у разі невдалих спроб переносу матковий фактор вважати тим, що доведений та використати сурматеринство з приводу аномалії матки (а.с. 84).

Таким чином було встановлено, що при перших двох візитах позивачки до клініки лікарем було спочатку призначено їй та її чоловіку обстеження, потім встановлено діагноз, надано варіанти лікування, після чого позивачкою було погоджено отримання власних еуплоїдних ембріонів та перенесення їх у порожнину матки або використання методики сурогатного материнства та роз`яснено їх можливі ризики та ускладнення.

Отже, встановивши діагноз та узгодивши план лікування, обраний позивачкою, а саме: отримати власні еуплоїдні ембріони та спробувати спочатку перенести їх у свою порожнину матки, 14 грудня 2018 року було укладено договір № 24787 про надання медичних послуг з лікування безпліддя з використанням методів Допоміжних Репродуктивних технологій за програмою "Запліднення ін вітро: повний цикл, з ІКСІ", відповідно до якого позивачці було надано клінікою медичні послуги в обсязі та на умовах, передбачених Договором, що стороною позивача не заперечується, а саме: здійснено моніторинг циклу позивача; здійснено контрольоване стимулювання яєчників (моніторинг); фолікулометрію - метод УЗД, що дозволяє в динаміці оцінити процес зростання і розвитку фолікулів в яєчниках протягом менструального циклу і підтвердити факт овуляції; зроблено аналіз крові на визначення рівня гормона Естрадіол; проведено трансвагінальне ультразвукове обстеження; проведено консультацію гінеколога; отримано біологічний матеріал чоловіка та проведено дослідження сперматозоїдів, здійснено їх морфологічний відбір; здійснено пункцію фолікулів; проведено запліднення з проведенням ІКСІ та культивування свіжих ембріонів; здійснено вітріфікацію ембріонів (надшвидке заморожування (кріоконсервування) ембріонів); здійснено порівняльну геномну гібридизацію (потужний інструмент медичної генетики, що дозволяє скринувати весь геном людини одномоментно на предмет мікроструктурних хромосомних аномалій, недоступних для рутинної детекції); а також здійснюється зберігання кріоконсервованого матеріалу - ембріонів.

Між тим, 16 січня 2019 року позивачці було встановлено діагноз - аномалія матки (подвоєння тіла - перетинка) та рекомендовано провести гістерорезектоскопію, а після її результатів визначитися з можливістю проведення переносу ембріонів або змінити тактику на використання допоміжного материнства (а.с. 31).

Про наявність внутрішньоматкової перетинки у позивачки, стало відомо лише у процесі виконання Договору, а не перед його укладенням, вказана обставина перевірена судом першої інстанції та обґрунтовано відхилено доводи позивачки, що на підтвердження свого діагнозу вона надавала клініці діагностичні висновки та виписки з місць попереднього лікування, які вказували на те, що причиною передчасного припинення вагітності є її вроджені особливості матки (дворогість матки та наявність перетинки матки), оскільки із досліджених судом вищезазначених медичних документів, які додано позивачем до позовної заяви, не вбачається, що останньою було встановлено наявність перетинки матки. У всіх цих медичних документах містилися лише відомості про діагноз дворога матка.

З огляду на що районним судом було доцільно зауважено, що наявність внутрішньоматкової перетинки також не входить до переліку протипоказань для запліднення ін-вітро, визначених п. 3.2. Порядку застосування допоміжних репродуктивних технологій в Україні, затвердженого наказом МОЗ України № 787 від 09.09.2013.

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідач знаючи про діагноз, ввів її в оману, не підтверджені жодними доказами.

Підписавши договір позивачка погодилась з його умовами, вчинила дії, пов`язані з виконанням зобов`язань по договору, що вказує на усвідомлення нею на момент укладення правочину його правової природи та юридичних наслідків.

Окрім цього, апеляційний суд враховує неспростовні заперечення представника клініки про те, що наявність у позивачки захворювання не виключала можливість її вагітності й виношування дитини; що у клініці знаходяться відібрані ембріони у відповідності до умов договору, проте ОСОБА_1 завагітнівши самостійно, спочатку звернулася до лікаря клініки за порадою (а.с. 86), а потім у подальшому не бажала виконання умов договору у зв`язку з розірванням шлюбу з чоловіком.

Проаналізувавши матеріали справи, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно прийшов до висновку щодо відмови у задоволенні позовних вимог й в частині стягнення з відповідача моральної шкоди, оскільки позивачем не надано доказів у відповідності до вимог ст. 81 ЦПК України на підтвердження наявності заподіяної йому моральної шкоди, причинного зв`язку між шкодою і протиправними діяннями відповідача.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість рішення суду першої інстанції є безпідставними, спростовуються матеріалами справи та висновками суду, викладеними в рішенні суду.

Інших доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції чи доводили б порушення ним норм цивільного або цивільно-процесуального законодавства, апеляційна скарга не містить.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим. Судом було правильно застосовано норми матеріального та процесуального права, дана вірна оцінка наявним у матеріалах справи доказам, доводи апеляційної скарги відповідача висновків суду не спростовують, а тому підстав для скасування оскаржуваного рішення судом апеляційної інстанції не вбачається.

За правилами ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката Бердила Олега Миколайовича в інтересах ОСОБА_1 залишити без задволення.

Рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 23 листопада 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дати складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 29 грудня 2022 року.

Суддя-доповідач:

Судді: