Справа № 462/1039/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 грудня 2022 року суддя Залізничного районного суду м. Львова Гедз Б.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай» про стягнення страхового відшкодування, -

встановив:

Представник ОСОБА_1 адвокат Приступа Л. Л. звернувся до суду із позовом, в якому просить стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай» на користь позивача 39 690,66 грн страхового відшкодування, сплачений судовий збір у розмірі 992,40 грн та 7 000 грн витрат на професійну правничу допомогу. Завлені позовні вимоги обгрунтовує тим, що 30.10.2020 року о 10.55 год. на вул. Головатого у м. Львові, відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу марки «Mercedes-Benz», н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 та транспортного засобу марки «Volkswagen», н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , який є власником даного автомобіля. Відповідно до постанови залізничного районного суду м. Львова від 27.11.2020 року у справі № 462/6988/20 винуватцем ДТП визнано ОСОБА_2 , цивільно-правова відповідальність якого на момент вчинення ДТП була застрахована ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай», поліс страхування цивільної відповідальності № 201019479. У зв`язку із настанням страхового випадку, з метою отримання страхового відшкодування позивач звернувся до ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай» із повідомленням про ДТП, а надалі із заявою про здійснення виплати страхового відшкодування, однак станом на день звернення до суду із позовом, ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай», всупереч положенням п. 36.2. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» щодо здійснення страхового відшкодування протягом 90 днів, позивачу жодних грошових коштів відповідачем не сплачено. З метою захисту своїх порушених прав у порядку досудового врегулювання спору позивач звертався із відповідними заявами до Моторного (транспортного) страхового бюро України та Національного банку України, на що отримано відповідь, що страховою компанією було погоджено суму страхового відшкодування та прийнято рішення про її виплату у розмірі 39 690,66 грн, проте спір щодо невиплати страхового відшкодування має бути розглянутий у судовому порядку, у зв`язку із чим просить позов задоволити.

Ухвалою судді Залізничного районного суду м. Львова від 01.03.2022 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідач належним чином повідомлявся судом про розгляд справи у порядку спрощеного провадження, зокрема направлено ухвалу про відкриття провадження у справі разом з копією позовної заяви та додатками рекомендованою поштовою кореспонденцією, роз`яснено право, порядок та строки відповідача на подання відзиву на позовну заяву. Станом на час винесення судового рішення до суду не повернуто рекомендованого повідомлення про вручення скерованого судом на адресу ТзДВ «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай» поштового відправлення, однак згідно трекінгу поштових відправлень на офіційному сайті «Укрпошта» таке було отримано відповідачем.

У визначений судом п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву, відповідач такого не подав, про поважність причин не подання відзиву суд не повідомлено, заява про поновлення строку для подання відзиву до суду станом на день винесення рішення також не поступала.

Клопотання сторін про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін у матеріалах справи відсутні.

Враховуючи наведене, відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України та ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (вилику) сторін за наявними у справі матеріалами.

У зв`язку із тим, що відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, на підставі частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Зі змісту ст.76-80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Докази повинні відповідати ознакам належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність - достатності.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

У відповідності до частини 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Частиною 6 статті 82 ЦПК України передбачено, що вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Згідно постанови Залізничного районного суду м. Львова від 27.11.2020 року судом встановлено, що 30.10.2020 року о 10.55 год на вул. Головатого ум. Львові, у зв`язку із порушенням водієм ОСОБА_2 п. 10.2. Правил дорожнього руху, відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «Mercedes Benz», номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_2 та автомобіля марки «Volkswagen», н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1

Учасник дорожньо-транспортної пригоди - ОСОБА_2 у судовому засіданні факт скоєння правопорушення визнав.

Вказана постанова Залізничного районного суду м. Львова набрала законної сили.

Згідно полісу № 201019479, діючого на момент ДТП, яка сталась 30.10.2020 року, цивільно-правова відповідальність водія автомобіля марки «Mercedes Benz Е200», номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_2 була застрахована в ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай.».

30.10.2020 року водій автомобіля марки «Volkswagen», н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_1 який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 є власником вказаного автомобіля, звернувся до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай» із письмовим повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду (яка оформлена підрозділом Національної поліції України).

08.12.2020 року позивач звернувся до ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай» із заявою про страхове відшкодування за фактом ДТП, яка сталась 30.10.2020 року. Вказану заяву отримано та зареєстровано уповноваженою особою страховика 08.12.2020 року за № 20.298.

Позивач у позовній заяві, обґрунтовуючи заявлені ним позовні вимоги, стверджує, що страхове відшкодування, станом на час звернення до суду із даним позовом, відповідачем так і не виплачено, згідно відповіді Національного банку України на його звернення щодо неправомірних дій страховика, з`ясовано, що ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай» погоджено суму страхового відшкодування та прийнято рішення щодо її виплати у розмірі 39 690,66 грн, однак виплати страхового відшкодування не здійснено.

Відповідач у встановлений судом строк для подання відзиву такого не подав, будь яких заперечень чи доводів на спростування наведених позивачем тверджень ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай» станом на день винесення рішення суду не представлено.

Як вбачається із відповіді Національного банку України про розгляд звернення ОСОБА_1 встановлено ознаки порушення Страховиком ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай» у сфері фінансових послуг, а саме: абзаців першого та другого п. 36.2. ст. 36, п. 36.5. ст. 36 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, крім того рішенням Комітету з питань нагляду та регулювання діяльності регулювання діяльності ринків небанківських фінансових послуг Національного банку України № 21/921-пк від 19.04.2021 року було застосовано захід впливу у вигляді тимчасового зупинення ліцензій на провадження діяльності з надання фінансових послуг вказаного страховика.

Згідност. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Відповідно до ч.1, 2ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини.

Частинами 1, 2 статті 1187 ЦК України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням, зокрема транспортних засобів, механізмів та обладнання, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Правовідносини щодо відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України, регулюються, зокрема,Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Відповідно до п. 33.2 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у разі настання дорожньо-транспортної пригоди за участю лише забезпечених транспортних засобів, за умови відсутності травмованих (загиблих) людей, а також за згоди водіїв цих транспортних засобів щодо обставин її скоєння, за відсутності у них ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, ці водії мають право спільно скласти повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду.

Згідно п. 22.1ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Статтею 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Відповідно до п. 36.2Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний у разі визнання ним вимог заявниками обґрунтованими прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування або про відмову у проведенні виплати.

Таким чином, враховуючи вищенаведені норми чинного законодавства, з`ясувавши обставини у справі та оцінивши подані докази у їх сукупності, беручи до уваги, що ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай.» всупереч обов`язку відшкодувати шкоду завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, не здійснило належну позивачу виплату страхового відшкодування, суд дійшов висновку, що завлені ОСОБА_1 позовні вимоги підставні та підлягають до задоволення.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 992,40 грн судового збору, сплаченого позивачем при поданні позовної заяви.

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи належать також витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно ч. 2 ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позову на відповідача покладаються судові витрати, пов`язані з розглядом справи.

У відповідності до положень частин першої-четвертої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частиною 8 ст.141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Згідно укладеного 22 грудня 2021 року між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «ВМ» в особі директора адвоката Приступи Л. Л. договору про надання правової допомоги № 04-12-21 та Додаткової Угоди № 1 до Договору про надання правової допомоги № 04-12-21 від 22.12.2021 року підтверджено факт надання наступних послуг по Договору про надання правової допомоги та загальний розмір винагороди становить 6 000 грн.

Відповідно до квитанції № МРН7-РМ05-МХ71-33КМ позивачем ОСОБА_1 23.12.2021 року сплачено на рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю «ВМ» 6 000 грн.

Стороною відповідача заперечень щодо попереднього розрахунку розміру ссудових витрат та заяви про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на правову допомогу не подано.

Оскільки позовні вимоги задоволено, з відповідача на виконання вимог ст. 141 ЦПК України, підлягає стягненню на користь позивача також 6 000 грн понесених витрат на правову допомогу.

Судом не береться до уваги заявлена позовна вимога щодо стягнення витрат на правничу правову допомогу у розмірі 7 000 грн, оскільки як встановлено матеріалами справи та згідно тексту позовної заяви Договором про надання правової допомоги та додатковою угодою № 1 погоджено вартість наданих послуг саме у розмірі 6 000 грн, відтак зазначена у прохальній частині позовної заяви сума витрат на правову допомогу у розмірі 7 000 грн розцінюється судом як така, що вказана помилково.

Керуючись ст. 10, 12, 13, 81, 258,263-265,268 ЦПК України, суд -

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай» про стягнення страхового відшкодування - задоволити.

Стягнути із Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай.» на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування у розмірі 39 690 (тридцять дев`ять тисяч шістсот дев`яносто) 66 копійок.

Стягнути із Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай.» на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 992, 40 грн (дев`ятсот дев`яносто дві) гривні 40 копійок та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6 000 (шість тисяч) гривень

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_4 , проживає: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай.», ідентифікаційний номер - 32404600, місцезнаходження: 04210, м. Київ, пр-т. Героїв Сталінграду, 4 корпус 6-А.

Суддя (підпис) Б. М. Гедз

З оригіналом згідно.

Оригінал рішення знаходиться в матеріалах цивільної справи № 462/1039/22.

Суддя Б. М. Гедз