Справа № 127/6495/20
Провадження № 22-ц/801/195/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції Бойко В. М.
Доповідач:Денишенко Т. О.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2022 рокуСправа № 127/6495/20м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

судді-доповідача Денишенко Т. О.,

суддів Оніщука В. В., Рибчинського В. П.,

розглянувши за правилами, встановленими для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи, у приміщенні апеляційного суду цивільну справу за позовом

Комунального підприємства Вінницької міської ради «Вінницяміськтепло-

енерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованос-

ті за спожиті послуги з централізованого теплопостачання,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Він-ницького міського суду Вінницької області від 16 листопада 2020 року, ухва-лене у приміщенні суду у м. Вінниці за головування судді Бойка В. М., повний текст якого складений 23 листопада 2020 року,

В С Т А Н О В И В:

Комунальне підприємство Вінницької міської ради ( далі - КП ВМР ) «Вінницяміськтеплоенерго» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про солідарне стягнення заборгованості за надані послуги з цен-тралізованого теплопостачання у сумі 28793,01 гривні. Позовні вимоги умоти-вовані наступними обставинами. Відповідачі зареєстровані та проживають за адресою: АДРЕСА_1 , є споживачами послуг централізованого теплопостачання, що надаються КП ВМР «Вінниця-міськтеплоенерго» відповідно до умов, визначених Правилами надання послуг населенню з централзованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, та Законом України «Про житлово-комунальні по-слуги». Через регулярне порушення умов споживання надаваних послуг, не-систематичною їх оплатою у повному обсязі станом на 01 листопада 2019 року у ОСОБА_1 , ОСОБА_2 утворилася заборгованість, яка з урахуванням індексу інфляції та 3% річних становить 28793,01 гривні. Вказані кошти пози-вач просив стягнути на свою користь у солідарному порядку з обох відповідачів у справі.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 16 листопада 2020 року позов КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго» задоволений, стягнуто солідарно з відповідачів заборгованість за спожиті послуги з централізованого теплопостачання за період з 01 листопада 2016 року по 01 листопада 2019 року у розмірі 28793,01 гривні, з яких: 26017,58 гривень - основний борг, 1009,50 гривень - 3% річних, 1765,93 гривень - інфляційні втрати, а також 2102,00 гривні судового збору у рівних частках по 1051,00 гривні з кожного з відповіда-чів.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, відповідач ОСОБА_3 оскаржує його в апеляційному порядку, просить поновити йому строк на апеляційне оскарження, скасувати рішення суду першої інстанції та за-крити провадження у справі. Вважаючи оскаржуване рішення суду незаконним та необґрунтованим, ухваленим за неправильного застосування норм матеріаль-ного та процесуального права, скаржник зазначає, що у даній справі крім нього відповідачкою вказана його мати ОСОБА_2 , яка 22 червня 2007 року по-мерла, що підтверджується відповідним свідоцтвом про смерть. Суд першої інс-танції, отримавши інформацію про відсутність відомостей про особу відпові-дачки у реєстрі територіальної громади, а також про відсутність її реєстрації у фіскальній службі, незважаючи на це, ухвалив рішення щодо ОСОБА_2 як померлої особи. Крім того скаржник зазначає, що він дійсно зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , однак, він не є власником квартири, уже тривалий час нею не користується, адже працює в інших містах України, зокрема, у період 2016-2019 років працював і проживав у м. Києві. Відтак ОСОБА_1 вважає, що при ухваленні рішення у суду були відсутні підстави, за яких було б можливим визначити його як боржника у зобов`язанні з оплати послуг з централізованого теплопостачання вищевказаної квартири. Договорів на надання житлово-комунальних послуг з позивачем, ані він, ані будь-яка інша особа від його імені не укладали. Наразі ОСОБА_1 зазначає, що власником Ѕ частини квартири АДРЕСА_1 є ОСОБА_4 , тому саме він є індиві-дуальним споживачем комунальних послуг і може бути боржником у зобов'-язанні з оплати комунальних послуг.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 28 грудня 2021 року ОСОБА_1 поновлений строк на апеляційне оскарження рішення Вінницького місь-кого суду Вінницької області від 16 листопада 2020 року.

Користуючись визначеним цивільним процесуальним законом та забезпе-ченим ухвалою апеляційного суду від 28 грудня 2021 року правом КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго» 05 січня 2022 року подало відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , де зазначається про безпідставність доводів апеляційної скарги та законність рішення суду першої інстанції, викладене клопотання про залишення цього рішення без змін, а апеляційну скаргу відповідно без задово-лення. Представник за довіреністю КП ВМР «Вінницяміськтеплоенеро» Жда-нов В. О. зазначає у відзиві, що жодних документів про відсутність за зареєс-трованим місцем проживання відповідачем ОСОБА_1 позивачу не нада-валося, а відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги» ді-єздатні особи, які проживають або зареєстровані у житлі споживача, несуть со-лідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних по-слуг. Відсутність договору щодо надання послуг не позбавляє відповідачів обов`язку з їх оплати, оскільки надані послуги реально спожиті.

Відповідно до норм статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та пере-віряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах дово-дів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та ( або ) відзиві на неї.

Згідно норми частини першої статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового міні-муму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстан-ції без повідомлення учасників справи. Колегія суддів апеляційного суду, роз-глянувши дану цивільну справу у відповідності до частини першої статті 369 ЦПК України за наявними у ній доказами, дослідивши матеріали справи, проа-налізувавши в сукупності наявні в ній доводи, перевіривши законність, обґрун-тованість оскаржуваного судового рішення в межах доводів та вимог апеляцій-ної скарги, дійшла висновку, що апеляційна скарга відповідача підлягає частко-вому задоволенню.

Згідно з нормами статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрун-туватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Закон-ним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права, з до-триманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції не відповідає зазначеним вимогам.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 28 лютого 2022 року рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 16 листопада 2020 року у частині позовних вимог КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого теплопоста-чання скасоване, провадження у справі в цій частині позовних вимог закрите на підставі пункту першого частини першої статті 255 ЦПК України у зв`язку з пред`явленням позову до відповідачки, яка померла задовго до пред`явлення до неї позову.

У даній справі мають місце наступні фактичні обставини. Відповідач ОСОБА_3 проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . Це помешкання забезпечується послугами цен-тралізованого теплопостачання, які надаються КП ВМР «Вінницяміськтепло-енерго». Вказане комунальне підприємство є юридичною особою, що надає населенню послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання відповідно до умов та положень, визначених Правилами надання послуг насе-ленню з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і во-довідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, згідно із Законом України «Про житлово-комунальні послуги».

Оборотною відомістю та розрахунком, доданими позивачем до позовної заяви, доводиться, що розмір заборгованості відповідача за надані послуги з централізованого теплопостачання з урахуванням суми основного боргу, 3% річних, суми втрат від інфляції за період з 01 листопада 2016 року до 01 лис-топада 2019 року становить 28793,01 гривні, з яких: 26017,58 гривень - сума заборгованості за спожиті послуги з централізованого теплопостачання та гаря-чого водопостачання, 1009,50 гривень - 3% річних, 1765,93 гривень - сума втрат від інфляції.

Задовольняючи позовні вимоги КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго», суд першої інстанції, керуючись нормами Закону України «Про житлово-комуналь-ні послуги», Цивільного кодексу України, вважав доведеним невиконання від-повідачами свого солідарного обов`язку щодо оплати наданих і ними спожитих комунальних послуг та визначений розмір заборгованості, відтак дійшов вис-новку про необхідність стягнення цієї заборгованості солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 .

Колегія суддів апеляційного суду не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки він є наслідком неповного з`ясування фактичних об-ставин справи, неналежного дослідження наявних у матеріалах справи доказів та надання їм помилкової оцінки, неправильного застосування норм матері-ального права, що регулює наявні між сторонами правовідносини,.

Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право у встановленому цим Кодексом порядку звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Нормами статей 12, 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона по-винна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посила-ється як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом установлені правовідносини між сторонами у справі, що ґрунту-ються на вимогах статей 526, 625 ЦК України, нормах Закону України «Про житлово-комунальні послуги», положеннях Правил користування приміщен-нями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів Украї-ни від 08 жовтня 1992 року № 572, Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» вказані послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпе-чення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових при-міщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

Відповідно до статті 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до таких послуг належать: 2) комунальні послуги - послуги з постачання та роз-поділу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачан-ня теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Пунк-том першим частини першої статті 7 цього Закону передбачено, що споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-кому-нальні послуги згідно із законодавством та умовами договору про надання жит-лово-комунальних послуг. Такому праву прямо кореспондує передбачений пунктом п`ятим частини другої статті 7 Закону України «Про житлово-кому-нальні послуги» обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Статтею 19 Закону України «Про теплопостачання» визначено, що спожи-вач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Таким чином, згідно із зазначеними нор-мами закону споживачі зобов`язані оплатити надані і спожиті ними житлово-комунальні послуги.

Згідно з абзацом третім частини четвертої статті 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» якщо споживач ( інша особа, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача ), який отри-мав проект договору ( змін до нього ) від виконавця комунальної послуги, не повідомив протягом 30 днів про свою відмову від укладання договору ( внесен-ня змін ) та не надав своїх заперечень або протоколу розбіжностей до нього, а вчинив дії, які засвідчують його волю до отримання ( продовження отримання ) відповідної комунальної послуги від цього виконавця ( у тому числі здійснив оплату наданих послуг ), договір ( зміни до нього ) вважається укладеним у ре-дакції, запропонованій виконавцем комунальної послуги, якщо інше не перед-бачено цим Законом.

Матеріали цієї справи не містять доказів про укладення її сторонами пись-мового договору щодо надання послуг з централізованого опалення та поста-чання гарячої води. Наявний у матеріалах справи договір від 26 січня 2011 року № 03130279, укладений нібито ОСОБА_2 , не може бути взятий судом до уваги, зважаючи на його укладення після смерті у 2007 році самої ОСОБА_2 , відтак не може бути належним, допустимим та достовірним доказом у справі. У свою чергу, відсутність письмово оформленого договору не позбавляє відповідача обов`язку оплачувати надані йому послуги. Такий висновок узгоджується з наведеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року в справі № 751/3840/15-ц.

Як дійсно убачається з матеріалів справи та залишено поза увагою суду першої інстанції, згідно з витягом з реєстру особових рахунків житлового фон-ду кількість проживаючих мешканців у квартирі АДРЕСА_1 значиться одна особа, тобто ОСОБА_1 . При цьо-му значиться, що ОСОБА_2 вибула 01 листопада 2007 року. У ході судового розгляду справи судом апеляційної інстанції установлено, що ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Дана обставина підтверджується свідоцтвом про смерть від 24 липня 2007 року серії НОМЕР_1 .

За інформацією, сформованою 19 січня 2022 року, з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів не-рухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, номер інформаційної довідки 295269630, право власності на 1/2 частку вищезазначеної квартири на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 05 лютого 2008 року державним нотаріусом Першої вінницької державної нотаріальної контори На-дольською О. А., зареєстрованого в реєстрі за № 7-213, зареєстроване за ОСОБА_4 .

На запит Вінницького апеляційного суду від 21 лютого 2022 року КП «Вінницьке міське бюро технічної інвентаризації» повідомило, що станом на 29 грудня 2012 року право власності на квартиру АДРЕСА_1 було зареєстровано за ОСОБА_2 .

Інших відомостей щодо власників вказаної квартири у матеріалах справи немає. ОСОБА_1 як особою, яка подала апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції, теж не надано суду інших відомостей щодо власників помешкання, про яке йдеться. Разом з тим, відповідач ОСОБА_1 лише один зареєстрований у квартирі АДРЕСА_1 та, відповідно, є користувачем наданих позивачем послуг. Доказів протилежного матеріали справи не містять. Аргументи апеляційної скарги ОСОБА_1 щодо його фактичного непроживання за місцем реєстрації протягом 2016-2019 років на увагу не заслуговують, оскільки не підтверджені жодними належними і допустимими доказами, будь-які відомості з даного приводу відсутні у тому числі й у постачальника послуг - позивача КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго». Як уже зазначалося відомостей про реєстрацію місця проживання за вищевказаною адресою інших осіб немає.

Відповідно до частин першої, другої статті 9 Закону України «Про жит-лово-комунальні послуги», споживач зобов`язаний оплачувати житлово-кому-нальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповід-ним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово - комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово - комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово - комунальних послуг.

Згідно з пунктом сьомим Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08 жовтня 1992 року № 572, власник та наймач ( орендар ) квартири зобов`язаний оплачу-вати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом та укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготов-лений виконавцем відповідно до типового договору.

Відповідно до пункту вісімнадцятого Правил надання послуг з централі-зованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та Ти-пового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк.

З матеріалів цієї справи убачається, що позивач щомісяця нараховував по квартирі АДРЕСА_1 плату за надані послуги з теплопостачання, однак кошти за вказані послуги їх спожи-вачем не сплачувалися, внаслідок чого виникла заборгованість за надані послу-ги. Докази щодо звернення в установленому законодавством порядку з претен-зіями щодо надання неякісних житлово-комунальних послуг чи їх ненадання, чи надання цих послуг іншою особою ( не позивачем ) у матеріалах справи відсутні.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк. Відповідно до статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кре-дитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простро-ченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або зако-ном.

Частиною першою статті 530 Цивільного кодексу України установлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк ( термін ) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк ( термін ).

Згідно з частиною першою статті 543 ЦК у разі солідарного обов`язку боржників ( солідарних боржників ) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Оборотною відомістю та розрахунком заборгованості, представленими КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго» у якості доказів, доводиться розмір заборго-ваності за надані послуги з централізованого теплопостачання з урахуванням суми основного боргу, 3% річних, суми втрат від інфляції за період з 01 лис-топада 2016 року до 01 листопада 2019 року, що становить 28793,01 гривні, з яких: 26017,58 гривень - сума заборгованості за спожиті послуги з централізо-ваного теплопостачання та гарячого водопостачання, 1009,50 гривень - 3% річ-них, 1765,93 гривень - сума втрат від інфляції. Указана сума заборгованості встановлена судом і ніким, а саме скаржником ОСОБА_1 , не оспорю-ється.

Таким чином, зважаючи на відповідальність ОСОБА_1 за зобов`я-заннями з оплати житлово - комунальних послуг, за відсутності, наразі, у даній справі інших споживачів житлово-комунальних послуг у конкретно зазначува-ному помешканні, колегія суддів дійшла висновку про можливість, необхід-ність та обгрунтованість на задоволення позовних вимог КП ВМР «Вінниця-міськтеплоенерго» стягнення саме з ОСОБА_1 заборгованості за спожиті послуги. При цьому убачається доцільним вказати, що власник 1/2 частки квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_4 не може нести відпо-відальність з погашення заборгованості за спожиті послуги з теплопостачання помешкання, у якому він фактично не проживає і не заре-єстрований, тобто оскільки він вказані послуги не споживає. Останні обставини відповідачем ОСОБА_1 не заперечуються ( щодо непроживання власника частки квартирі у цьому житловому приміщенні ).

Беручи до уваги висновок суду апеляційної інстанції про обгрунтованість заявлених до ОСОБА_1 позовних вимог КП ВМР «Вінницяміськтепло-енерго» про стягнення заборгованості за надані та спожиті послуги з централі-зованого теплопостачання, як наслідок належить відмовити у задоволенні заяви відповідача про поворот виконання рішення у справі, яке підлягає скасуванню. Такий висновок грунтується на тому, що новим рішенням апеляційного суду не змінена суть вимог позивача, що підлягають задоволенню.

Статтями 374, 376 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право, зокрема, скасувати су-дове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рі-шення або змінити рішення. Підставами для скасування судового рішення пов-ністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або змі-ни судового рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесу-ального права або неправильне застосування норм матеріального права. Непра-вильним застосуванням норм матеріального права вважається неправильне тлу-мачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Нормами статті 141 ЦПК України встановлено, що судовий збір поклада-ється на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Керуючись нормами статей 141, 367, 368, 374, 376, 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поворот виконання рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 16 лис-топада 2020 року - відмовити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволити част-ково.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 16 листопада 2020 року у справі за позовом Комунального підприємства Вінницької міської ради «Вінницяміськтеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого теплопостачан-ня - скасувати, ухвалити нове рішення.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на-родження, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 на користь Комуналь-ного підприємства Вінницької міської ради «Вінницяміськтеплоенер-го» ( 21100, м. Вінниця, вул.600-річчя, 13, ) заборгова-ність за спожиті послуги з централізованого теплопостачання за період з 01 листопада 2016 року по 01 листопада 2019 року в розмірі 28793,01 гривні ( двадцять вісім тисяч сімсот дев`яносто три гривні 01 коп. ), з яких: 26017,58 гривень ( двадцять шість тисяч сімнадцять гривень 58 коп. ) - сума заборго-ваності за спожиті послуги з централізованого теплопостачання, 1009,50 гри-вень ( одна тисяча дев`ять гривень 50 коп. ) - 3% річних, 1765,93 гривень ( одна тисяча сімсот шістдесят п`ять гривень 93 коп. ) - інфляційні втрати, а також 2102,00 гривні судового збору, сплаченого за подання позовної заяви.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною, касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другої частини третьої статті 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач Т. О. Денишенко

Судді В. В. Оніщук

В. П. Рибчинський