Справа № 521/2753/21
Провадження № 4-с/521/32/22
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 липня 2022 року Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Мазун І. А,

за участю секретаря судового засідання Кусяк О.Е.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі скаргу ОСОБА_1 , заінтересована особа державний виконавець Другого Приморського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) Куліков Ігор Олегович про визнання дій неправомірними, -

В С Т А Н О В И В:

До Малиновського районного суду м. Одеси надійшла скарга ОСОБА_1 , заінтересована особа державний виконавець Другого Приморського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) Куліков Ігор Олегович про визнання дій неправомірними,в якій він згідно останніх уточнень просить визнати дії протиправними (неправомірними) державного виконавця Кулікова І.О. щодо накладання арешту та не зняття арешту з його банківського рахунку навіть після того, що він дізнався про добровільне виконання ним рішення суду; повернути утримані з пенсії кошти; зобов`язати керівника Другого приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції у місячний термін принести письмові вибачення на його адресу.

Вимоги обґрунтовані тим, що 14.09.2020р. отримав листа від Приватбанку з постановою державного виконавця Кулікова І.О. від 11.09.2020р. про арешт усіх грошових коштів на його банківському рахунку. Від державного виконавця зазначеної постанови не отримував, а також не отримував і постанову про відкриття виконавчого провадження. 14.09.2020р. він проінформував державного виконавця Кулікова І.О. електронною поштою, що судовий збір у сумі 704,80 грн. добровільно оплачений ще в липні 2020р. і попросив зняти арешт. Потім 17.09.2020р. і 18.09.2020р. по телефону повідомив ОСОБА_2 про те ж і що ще 22.07.2020р. надав лист персонально йому з оригіналом квитанції про сплату 704,80 грн., однак арешт знятий не був. Відповідні обставини слугували причиною звернення до суду з відповідною скаргою.

Учасники справи в призначене судове засідання не з`явилися. Однак скаржник подав заяву про розгляд скарги без його участі, вказав що вимоги викладені у скарзі підтримує у повному обсязі, просить суд задовольнити.

Ухвалою від 19.04.2022 року судом призначено розгляд скарги та запропоновано державному виконавцю Другого Приморського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) Кулікову І.О. надати належним чином завірені копії матеріалів виконавчого провадження № 62519498 щодо розгляду даної скарги, які в подальшому були надані до суду.

Посилаючи на наведене, вивчивши матеріали справи суд прийшов до висновку про наявність підстав для часткового задоволення скарги ОСОБА_1 зважаючи на наступне.

Судом встановлено, що на виконанні у Другому Приморському відділі державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) знаходилося на виконанні примусове виконання виконавчого листа № 521/21244/18, виданого 18.03.2020р. Малиновським районним судом м. Одеси про стягнення судового збору в розмірі 704,80 грн. з ОСОБА_1 .

09.07.2020р. державним виконавцем Другого Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Куліковим І.О. постановлено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 62519498 з примусового виконання вищезазначеного виконавчого листа, а також в даній постанові зазначено про необхідність сплати не тільки судового збору за виконавчим листом а й сплатити виконавчий збір в розмірі 70,48 грн.

20.07.2020р. ОСОБА_1 надав державному виконавцю Другого Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Кулікову І.О. заяву, в якій зазначив, що добровільно виконав та сплатив судовий збір в розмірі 704,80 грн. по виконанню виконавчого листа № 521/21244/18р. від 18.03.2020р. (а.с. 73)

Відповідно до квитанції № 0.0..1 ОСОБА_1 оплатив судовий збір в розмірі 704,80 грн. 17.07.2020р. (а.с. 67)

Проте виконавчий збір в даному виконавчому провадженні боржником сплачено не було.

Згідно наданої державним виконавцем суду копії виконавчого провадження щодо боржника ОСОБА_1 , вбачається що на виконанні Другого Приморського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) перебувало виконавче провадження ВП № 56864000 щодо виконання виконавчого листа № 500/7069/14-ц виданого 13.03.2018р., виданого Апеляційним судом Одеської області щодо стягнення грошової суми у розмірі 2750 грн. (а.с. 122-123)

На підставі вищезазначеного виконавчого листа постановою державного виконавця Другого Приморського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) Куліковим І.О. від 31.07.2018р. відкрито виконавче провадження, та зобов`язано сплатити окрім вимоги виконавчого листа і виконавчий збір в розмірі 275 грн. (а.с. 122-123)

Вимоги вказаного виконавчого листа та постанови державного виконавця Кузнєцовим В.О. здійснено 26.09.2020р. шляхом сплати 2750 грн., що підтверджується квитанцією № СВ03951793/1 від 26.09.2020р. (а.с. 87)

Про здійснену оплату державного виконавця Другого Приморського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) Кулікова І.О., Кузнєцов В.О. повідомив 30.09.2020р. надавши відповідну заяву. (а.с. 86)

Однак виконавчий збір в даному виконавчому провадженні боржником також сплачено не було.

Таким чином, суд зазначає, що ОСОБА_1 хоч і виконав вимоги виконавчих листів, однак виконавче провадження за даними виконавчими провадженням завершено не було оскільки, оскільки боржником не сплачено виконавчий збір.

Серед іншого встановлено, що на виконанні Другого Приморського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) перебувало виконавче провадження ВП № 61412618 щодо виконання виконавчого листа № 523/15807/19, виданого 09.01.2020р. Приморським районним судом м. Одеси щодо стягнення судового збору у розмірі 1560 грн. (а.с. 109-110)

У зв`язку з викладеним постановою державного виконавця Другого Приморського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) Куліковим І.О. 11.03.2020р. відкрито виконавче провадження. (а.с. 109-110)

Через перебування кількох виконавчих проваджень у відношенні одного боржника державним виконавцем Другого Приморського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) Куліковим І.О. 18.09.2020р. постановлено Постанову про об`єднання виконавчих проваджень у зведене виконавче провадження, а саме об`єднано виконавчі провадження № 56864000, № 61412618, № 62519498. (а.с. 82)

Постановою державного виконавця Другого Приморського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) Куліковим І.О. від 11.09.2020р. накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або зверненно стягнення на які зроблено законом, та належить боржнику ОСОБА_1 (а.с. 79-80)

Постановою державного виконавця Другого Приморського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) Куліковим І.О. від 18.09.2020р. звернуто стягнення на доходи боржника ОСОБА_1 (а.с. 84-85)

Про необхідність сплати виконавчого збору, а не тільки сплати боргу, ОСОБА_1 було повідомлено листом Другого Приморського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) за вих. № 51973 від 09.10.2020р. (а.с. 90)

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави ( ч.1 ст. 2 ЦПК ).

Суд при розгляді справи керується принципом верховенства права, розглядаючи справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, та застосовуючи при розгляді справ, зокрема, Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права ( ч.1,2 та 4 ст. 10 ЦПК ).

Згідно зі ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» (надалі по тексту - Закон) визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ст. 5 Закону примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 18 Закону виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Частиною 3 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

Не підлягають арешту кошти, що знаходяться на кореспондентських рахунках банку.

Відповідно до ч. 2 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктом 10 частини першої статті 34 цього Закону.

Згідно з п. 1 ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» підставою для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

Пунктом 3 Інструкції про порядок відкриття і закриття рахунків клієнтів банків та кореспондентських рахунків банків - резидентів і нерезидентів, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 12 листопада 2003 року № 492, передбачено, що поточний рахунок - рахунок, що відкривається банком клієнту на договірній основі для зберігання грошей і здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов договору та вимог законодавства України. До поточних рахунків також належать рахунки із спеціальним режимом їх використання, що відкриваються у випадках, передбачених законами України або актами Кабінету Міністрів України.

З наведених норм права вбачається, що виконуючи рішення суду, виконавець може накладати арешт на будь-які кошти на рахунках боржника в банківських установах, крім тих, накладення арешту на які заборонено законом. При цьому саме банк, який виконує відповідну постанову виконавця про арешт коштів боржника, відповідно до частини третьої статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» повинен визначити статус коштів і рахунка, на якому вони знаходяться, та в разі їх знаходження на рахунку, на кошти на якому заборонено накладення арешту, банк зобов`язаний повідомити виконавця про цільове призначення коштів на рахунку та повернути його постанову без виконання, що є підставою для зняття виконавцем арешту із цих коштів згідно із ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження».

Також виконавець може самостійно зняти арешт з усіх або частини коштів на рахунку боржника у банківській установі в разі отримання документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом (частина четверта статті 59 Закону України «Про виконавче провадження»).

Такі висновки узгоджуються з правовими висновками, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 травня 2020 року у справі № 905/361/19 (провадження 12-28гс20), а також постановах Верховного Суду від 03 лютого 2021 року у справі № 756/1927/16-ц(провадження № 61-10611св20), від 24 лютого 2021 року у справі № 756/1927/15-ц (провадження № 61-14725св20) та від 02.08.2021 у справі № 711/841/14-ц.

З копій матеріалів виконавчого провадження встановлено, що у постанові про арешт рахунків боржника державний виконавець визначив банківським установам порядок виконання зазначеної постанови, із застереженням щодо неможливості накладення арешту на рахунки та/або звернення стягнення, на які заборонено законом.

Відомостей, які свідчать про наявність у боржника рахунку, на який заборонено накладати арешт, від Банку не надходило, постанову державного виконавця виконано. Зазначене свідчить про те, що банк не визнав цей рахунок та кошти на ньому такими, на які законом заборонено накладати арешт та звертати стягнення.

25.11.2020р. постановою державного виконавця Другого Приморського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) Куліковим І.О. в рамках виконавчого провадження № 62519498 знято арешт з усіх рахунків що належать боржнику ОСОБА_1 а також зазначено, що боржником виконано вимоги виконавчого провадження, та залишається не виконаним виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 523/15807/19 від 09.01.2020р. (а.с. 92-93)

07.12.2020р. постановою державного виконавця Другого Приморського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) Куліковим І.О. виконавче провадження № 62519498 з виконання виконавчого листа №521/21244/18, виданого Малиновським районним судом м.Одеси 18.03.2020р., про стягнення з ОСОБА_1 судового збору в сумі 704,80грн. закінчено. Борг, виконавчий збір та витрати на виконавче провадження сплачено на депозитний рахунок відділу та перераховано за належністю.(а.с. 95)

07.12.2020р. постановою державного виконавця Другого Приморського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) Куліковим І.О. виконавче провадження № 56864000 з примусового виконання виконавчого листа №500/7069/14-ц, виданого Апеляційним судом м.Одеси 13.03.2018р. про стягнення з ОСОБА_1 грошової суми в розмірі 2750грн. закінчено. Борг, виконавчий збір та витрати на виконавче провадження сплачено на депозитний рахунок відділу та перераховано за належністю. (а.с. 128)

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 20.11.2020р. визнано виконавчий лист № 523/15807/19 таким, що не підлягає виконанню. (а.с. 113-114)

Про наявність вищезазначеної ухвали суду ОСОБА_1 листом від 01.12.2020р., який надійшов до Другого Приморського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса), повідомив Другий Приморський відділ державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса). Окрім того в даному листі просив повернути стягнуті кошти на зазначений ним картковий рахунок. (а.с. 112)

У зв`язку з викладеним 07.12.2020р. постановою державного виконавця Другого Приморського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) Куліковим І.О. в рамках виконавчого провадження № 61412618 щодо виконання виконавчого листа № 523/15807/19, виданого 09.01.2020р. Суворовським районним судом м. Одеси, про стягнення з ОСОБА_1 судового збору в розмірі 1560грн. закінчено. (а.с. 117)

В свою чергу державний виконавець Другого Приморського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) Куліков І.О. листом від 07.12.2020р. за вих. № 62045 повідомив ГУПФУ в Одеській області, повідомлено що скасовано виконавчий документ, на підставі якого проводились стягнення з пенсії ОСОБА_1 . У зв`язку з цим, просили повернути постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника ВП № 62519498 від 18.09.2020 без подальшого виконання. (а.с. 116)

Крім того листом за вих. № 62041 від 07.12.2020р. державний виконавець Другого Приморського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) Куліков І.О. повідомив ОСОБА_1 про те, що на даний час проводяться усі, необхідні дії щодо повернення стягнутого виконавчого збору та витрат виконавчого провадження з органів Державного казначейства України. (а.с. 115)

Матеріали справи містять розпорядження державного виконавця від 18.12.2020р. щодо необхідності перерахунку ОСОБА_1 грошових коштів в розмірі 252,03 грн., 938,86 грн., 269 грн.,1037,84 грн., 518,92 грн. (а.с. 132-136)

Проте суд зазначає, що вищезазначені розпорядження державного виконавця, до уваги прийняти не може, оскільки відповідні розпорядження не містять ніяких атрибутів (печатку, підпису). Окрім того матеріали виконавчого провадження так і матеріали справи не містять доказів виконання відповідних розпоряджень.

Відповідно до ч. 7 ст. 27 Закону у разі закінчення виконавчого провадження у зв`язку із скасуванням рішення, що підлягало виконанню, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, виконавчий збір не стягується, а стягнутий виконавчий збір підлягає поверненню.

Отже підставами для повернення стягнутого виконавчого збору є: 1) закінчення виконавчого провадження у зв`язку із скасуванням рішення, що підлягало виконанню; 2) визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

Процедура повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, а саме: податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджету, коштів від повернення до бюджетів бюджетних позичок, фінансової допомоги, наданої на поворотній основі, та кредитів, у тому числі залучених державою (місцевими бюджетами) або під державні (місцеві) гарантії (далі - платежі) визначає Порядок повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затверджений наказом Міністерства фінансів України 03.09.2013 № 787 (далі - Порядок № 787).

Згідно з п. 3 Порядку № 787 повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету платежів та перерахування між видами доходів і бюджетів коштів, помилково та/або надміру зарахованих до відповідних бюджетів через єдиний рахунок, у національній валюті здійснюється Казначейством або головними управліннями Державної казначейської служби України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі - головні управління Казначейства) з відповідних бюджетних рахунків для зарахування надходжень (далі - рахунки за надходженнями), відкритих в Казначействі відповідно до законодавства, шляхом оформлення розрахункових документів.

Відповідно до п. 5 Порядку № 787 повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету або на єдиний рахунок (у разі його використання) податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджетів, перерахування між видами доходів і бюджетів коштів, помилково та/або надміру зарахованих до відповідних бюджетів через єдиний рахунок, здійснюється за поданням (висновком, повідомленням) органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, а при поверненні судового збору (крім помилково зарахованого) - за судовим рішенням, яке набрало законної сили. У разі повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету зборів, платежів та інших доходів бюджетів (крім зборів та платежів, контроль за справлянням яких покладено на органи Державної податкової служби України (далі - органи ДПС) та органи Державної митної служби України (далі - органи Держмитслужби)) подання подається до відповідного головного управління Казначейства, Казначейства за формою згідно з додатком 1 до цього Порядку.

Подання подається платником разом з його заявою про повернення коштів з бюджету та оригіналом або копією документа на переказ, або паперовою копією електронного розрахункового документа, які підтверджують перерахування коштів до бюджету.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне визнати протиправною бездіяльність державного виконавця щодо невжиття відповідно до ч. 7 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» заходів з повернення ОСОБА_1 сум, що стягнуті на підставі виконавчого листа який в подальшому визнано таким, що не підлягає виконанню.

Таким чином, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд приходить до переконливого висновку, що скаргу ОСОБА_1 слід задовольнити частково, в частині повернення з пенсії грошових коштів. В задоволенні інших вимог слід відмовити, оскільки підстав для їх задоволення судом не встановлено.

Керуючись ст.ст. 4-10, 12, 13, 76-81, 83, 89, 258-261, 447-453 ЦПК України, ст.ст.1, 18, 27, 52, 56, 59 Закону України «Про виконавче провадження», суд,

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_1 , заінтересована особа державний виконавець Другого Приморського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) Куліков Ігор Олегович про визнання дій неправомірними задовольнити частково.

Зобов`язати Другий Приморський відділ державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) (Код , адреса: 65023, м. Одеса, вул. Пастера, 58) повернути ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживає: АДРЕСА_1 ) утримані з пенсії кошти.

В задоволенні іншої частини скарги відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя І.А. Мазун