Справа№ 508/424/21
Провадження№2/508/12/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.07.22 року смт. Миколаївка

Миколаївський районний суд Одеської області

в складі: головуючого судді: Банташ Д.С.,

при секретарі: Мазарак Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Миколаївка Березівського району Одеської області в загальному провадженні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Любашівської районної Державної нотаріальної контори Одеської області про скасування арешту,

встановив:

30.06.2021 року ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Родіонов Артем Володимирович, звернулася до суду із позовною заявою до Любашівської районної Державної нотаріальної контори Одеської області, про скасування арешту.

В обґрунтування позову зазначив, що на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 20.03.2002 року ОСОБА_2 належить будинок АДРЕСА_1 .

Згідно рішення Миколаївської селищної ради Миколаївського району Одеської області від 30.11.2009 року за №168 було змінено нумерацію житлового будинку з АДРЕСА_2 .

14 липня 2015 року ОСОБА_2 відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 померла та після її смерті відкрилася спадщина на все її майна.

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 ОСОБА_3 є донькою померлої.

Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_3 видане відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського районного управління юстиції Одеської області ОСОБА_3 одружилася та змінила прізвище на « ОСОБА_4 ».

Згідно відомостей з єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна зареєстровано заборона на нерухоме майно 18.02.2005 22:18:19 за №1696955 реєстратором: Любашівська районна державна нотаріальна контора, 66502, Одеська область, Любашівський район, смт. Любашівка, вул.Софіївська,90, кв.12, підстава обтяження повідомлення, 64, 11.05.2005, нотаріальна контора, Миколаївська держнотконтора, об`єкт обтяження будинок, за адресою: АДРЕСА_3 , власник ОСОБА_2 .

Однак, відповідно до листа від 23.07.2016 за №1208/02-17 наданого Любашівським нотаріусом Любашівської районної Державної нотаріальної контори зазначено, що в справах нотаріальної контори відсутня будь-яка інформація стосовно накладеного 18 лютого 2005 року за №169955 обтяження щодо нерухомого майна ОСОБА_2 , а саме: житлового будинку в АДРЕСА_3 (згодом АДРЕСА_1 ).

Посилаючись на ці обставини, позивач просить припинити (скасувати) арешт, який зареєстрований 18 лютого 2005 року за №1696955 реєстратором: Любашівської районної державної нотаріальної контори, (66502, Одеська область, Любашівський район, смт. Любашівка, вул. Софіївська, 901, кв. 12) підстава обтяження повідомлення,64, 11.05.2005, Нотаріальна контора, Миколаївської держнотконтори, об`єкт обтяження будинок, за адресою: АДРЕСА_3 , власник ОСОБА_2 .

Позивач та її представник у судове засідання не з`явилися, на офіційну електронну адресу суду представник позивача адвотак Родіонов А.В. надіслав клопотання про розгляд справи у їх відсутність.

Представник відповідача Любашівської районної Державної нотаріальної контори Одеської області у судове засідання не з`явився, на офіційну електронну адресу суду надійшла заява про розгляд справи у відсутність представника відповідача.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, прийшов до висновку, що позовні вимоги слід задовільнити з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Як встановлено судом, ОСОБА_2 яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 ) на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 20.03.2002 року належить будинок АДРЕСА_1 (а.с.10).

Згідно рішення Миколаївської селищної ради Миколаївського району Одеської області від 30.11.2009 року за № 168 було змінено нумерацію житлового будинку з АДРЕСА_2 (а.с.20).

Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина на все її майна. Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 ОСОБА_3 є донькою померлої (а.с.19).

Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_3 видане відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського районного управління юстиції Одеської області ОСОБА_3 одружилася та змінила прізвище « ОСОБА_4 » (а.с.17).

Зазначене також підтверджується копією спадкової справи за № 69/2015 заведеної приватним нотаріусом Березівського районного нотаріального округу Одеської області 20 серпня 2015 року, до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 . (а.с. 103-145)

Згідно відомостей з єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна зареєстровано заборона на нерухоме майно: 18.02.2005 22:18:19 за № 1696955 реєстратором: Любашівська районна державна нотаріальна контора, 66502, Одеська область, Любашівський район, смт. Любашівка, вул.Софіївська,90, кв.12, підстава обтяження повідомлення, 64, 11.05.2005, нотаріальна контора, Миколаївська держнотконтора, об`єкт обтяження будинок, за адресою: АДРЕСА_3 , власник ОСОБА_2 .

Відповідно до листа від 23.07.2016 за №1208/02-17 наданого Любашівським нотаріусом Любашівської районної Державної нотаріальної контори зазначено, що в справах нотаріальної контори відсутня будь-яка інформація стосовно накладеного 18 лютого 2005 року за №169955 обтяження щодо нерухомого майна ОСОБА_2 , а саме: житлового будинку в АДРЕСА_3 (а.с.12).

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав є обов`язковою. Інформація про права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру прав. Держава гарантує достовірність зареєстрованих прав на нерухоме майно. Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Згідно ч. 2 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» запис про скасування державної реєстрації прав до державного реєстру прав вноситься у разі скасування на підставі рішення суду документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав.

У відповідності до ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Згідно ст. 1 Протоколу до «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод (1950 р.), ратифікованою Законом від 17.07.1997 № 475/97-ВР (далі Конвенція), зокрема ст. 1 Першого протоколу до неї (1952 р.) передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Зазначені принципи сформульовано і в рішенні Європейського Суду з прав людини у справі «Спорронг і Лоннрот проти Швеції» (23 вересня 1982 р.), відповідно до якого суд повинен визначити, чи було дотримано справедливий баланс між вимогами інтересів суспільства і вимогами захисту основних прав людини. Забезпечення такої рівноваги є невід`ємним принципом Конвенції в цілому і також відображено у структурі ст. 1 Першого протоколу.

Гарантії здійснення права власності та його захисту закріплено й у вітчизняному законодавстві. Так, відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно з усталеною практикою Європейського Суду з прав людини - стаття 1 Першого протоколу до Конвенції містить три окремі норми: перша, що виражається в першому реченні першого абзацу та має загальний характер, закладає принцип мирного володіння майном. Друга норма, що міститься в другому реченні того ж абзацу, охоплює питання позбавлення права власності та обумовлює його певними критеріями. Третя норма, що міститься в другому абзаці, визнає право договірних держав, серед іншого, контролювати використання майна в загальних інтересах. Друга та третя норми, які стосуються конкретних випадків втручання у право мирного володіння майном, повинні тлумачитися у світлі загального принципу, закладеного першою нормою (див., серед інших джерел, рішення у справах «ОСОБА_2 проти Італії» (Іmmobiliare Saffi v. Italу), заява № 22774/93, п. 44, ЕCHR 1999-V, та «Вістіньш і Препьолкінс проти Латвії», заява № 71243/01, п. 93, від 25 жовтня 2012 року). Суд наголошує на тому, шо перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» (Іatridis v. Grеесе) [ВП], заява № 31107/96, п. 58, ЕCHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Sеrіеs А № 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії» (Кushoglu v. Виlgаrіа), заява № 48191/99, пп. 49-62, від 10 травня 2007 року)/

Суд також нагадує, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу.

Статтями 316-320, 321, 328 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Держава не втручається у здійснення власником права власності.

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Право власності набувається на підставах, що не заборонені Законом, зокрема із правочинів і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із Закону або незаконність набуття права власності не встановлена суд.

Відповідно до Положення про Єдиний державний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 09.06.1999 № 31/5, зареєстрованим в Мін`юсті 10.06.1999 за № 364/3657, реєстр заборон - це електронна база даних, яка містить відомості про обтяження нерухомого майна, а саме: накладені заборони та арешти нерухомого майна; вилучення записів про заборони відчуження та арешти нерухомого майна; тимчасові застереження щодо нерухомого майна та видані витяги з реєстру заборон.

Реєстраторами реєстру заборон є державні нотаріальні контори, державні нотаріальні архіви, приватні нотаріуси, які уклали відповідні договори з адміністратором і мають повний доступ до реєстру заборон через комп`ютерну мережу; державне підприємство «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України та його регіональні філії в частині внесення відомостей щодо податкових застав та арештів, накладених органами державної влади.

Згідно ст. 34 Закону України «Про нотаріат» накладення або зняття заборон є нотаріальною дією, вчинення яких в Україні покладається на нотаріусів, які працюють в державних нотаріальних конторах, державних нотаріальних архівах або займаються приватною нотаріальною діяльністю.

У відповідності до ст. 73 Закону України «Про нотаріат» нотаріус за місцем розташування жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, іншого нерухомого майна чи місцем розташування земельної ділянки, або за місцезнаходженням однієї із сторін правочину накладають заборону їх відчуження: за повідомленням установи банку, підприємства або організації про видачу громадянину позик (кредиту) на будівництво, капітальний ремонт чи купівлю жилого будинку (квартири); при посвідченні договору довічного утримання; при посвідченні договору про заставу жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна; за повідомленням іпотеко держателя; в усіх інших випадках, передбачених законом.

Згідно зі ст. 74 Закону України «Про нотаріат» одержавши повідомлення установи банку, підприємства чи організації про погашення позики (кредиту), повідомлення про припинення іпотечного договору або договору застави, а також припинення чи розірвання договору довічного утримання, звернень органів опіки та піклування про усунення обставин, що обумовили накладення заборони відчуження майна дитини, нотаріус знімає заборону відчуження жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна.

За змістом п.п. 5.1. п. 5 гл. 15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 за № 296/5, нотаріус, який накладав заборону, знімає заборону відчуження майна при одержанні повідомлення: кредитора про погашення позики; про припинення (розірвання, визнання недійсним) договору застави (іпотеки); про припинення договору іпотеки у зв`язку з набуттям іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки з рахунок виконання основного зобов`язання, після припинення договору іпотеки у зв`язку з відчуженням іпотекодержателем предмета іпотеки; про припинення, розірвання, визнання недійсним договору ренти, довічного утримання (догляду), спадкового договору; органів опіки та піклування про усунення обставин що обумовили накладення заборони відчуження майна дитини; про скасування рішення суду про оголошення фізичної особи померлою або закінчення п`ятирічного строку з часу видачі свідоцтва про право на спадщину, на майно особи, оголошеної померлою; про смерть другого з подружжя, що склали спільний заповіт; в інших випадках, передбачених законом.

Пунктами 74, 75 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 № 868 визначено, що для проведення державної реєстрації обтяжень речових прав на нерухоме майно необхідними документами є документи, що підтверджують виникнення, перехід та припинення обтяжень таких речових прав, та інші документи, визначені цим Порядком. Документами, що підтверджують виникнення, перехід та припинення обтяжень речових прав на нерухоме майно, є: рішення суду щодо обтяження речових прав на нерухоме майно, що набрало законної сили; рішення державного виконавця щодо обтяження речових прав на нерухоме майно; інші акти відповідних органів державної влади та посадових осіб згідно із законом.

Відповідно до п.п. 2.1.1 п. 2.1 Положення про Єдиний держаний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 09.06.1999 № 31/5, зареєстрованим в Мін`юсті 10.06.1999 за № 364/3657, підставами для внесення до реєстру заборон відомостей про накладення (зняття) заборони та арештів на об`єкти нерухомого майна є накладення (зняття) державною нотаріальною конторою або приватним нотаріусом реєстратором заборони відчуження на об`єкти нерухомого майна.

Відомості про обтяження об`єкта нерухомого майна були внесені Любашівською районною державною нотаріальною конторою, як заборона, а отже вилучення запису повинно відбуватись за правилами, встановленими п.п. 2.1.1 п.2.1 Положення.

Згідно п. 5 глави 15 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5 нотаріус, який наклав заборону, знімає заборону відчуження майна за рішенням суду.

Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.06.2016 № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, або особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).

Таким чином позивач ОСОБА_1 , як спадкоємець після смерті ОСОБА_2 , має право вимагати усунення перешкод, які не дають їй змоги отримати відповідне свідоцтво про право на спадщину за законом, шляхом скасування заборони відчуження нерухомого майна.

На підставі вищенаведеного суд приходить до висновку, що є всі правові підстави для припинення (скасування) арешту, який зареєстрований 18 лютого 2005 року, реєстраційний номер обтяження - 1696955, реєстратор - Любашівська районна державна нотаріальна контора, підстава обтяження - повідомлення 64, 11.05.2005, Нотаріальна контора, Миколаївська держнотконтора, об`єкт обтяження - будинок за адресою: АДРЕСА_3 , власник ОСОБА_2 .

Керуючись ст.ст. 258, 259, 268 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Любашівської районної Державної нотаріальної контори Одеської області про скасування арешту задовільнити.

Припинити (скасувати) арешт, який зареєстрований 18 лютого 2005 року, реєстраційний номер обтяження - 1696955, реєстратор - Любашівська районна державна нотаріальна контора, підстава обтяження - повідомлення 64, 11.05.2005, Нотаріальна контора, Миколаївська держнотконтора, об`єкт обтяження - будинок за адресою: АДРЕСА_3 , власник ОСОБА_2 .

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення складено 27.07.2022 року.

Суддя Д.С. Банташ