ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 536/1744/21 Номер провадження 22-ц/814/380/22Головуючий у 1-й інстанції Клименко С.М. Доповідач ап. інст. Панченко О. О.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2022 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді Панченка О.О.,

суддів Одринської Т.В., Пікуля В.П.,

розглянувши у порядку письмового провадження, цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Кременчуцького районного суду Полтавської області від 23 листопада 2021 року, постановлену у складі головуючого судді Клименко С.М., повний текст судового рішення виготовлено без зазначення дати, у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Полтаваобленерго», третя особа: Головне управління контррозвідувального захисту інтересів держави у сфері економічної безпеки Служби безпеки України про визнання дій незаконними та зобов`язання вчинити певні дії.

В С Т А Н О В И В :

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Зміст позовних вимог

У жовтні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства «Полтаваобленерго» про визнання дій незаконними та зобов`язання вчинити певні дії.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що він є споживачем послуг електропостачання, що надаються відповідачем за адресою: АДРЕСА_1 , де постійно проживає позивач.

Однак, протягом періоду з 10 по 19 серпня 2021 року у зазначеному населеному пункті мало місце п`ять фактів відсутності електропостачання. На неодноразові запити ОСОБА_1 щодо причин тривалої відсутності електропостачання АТ «Полтаваобленерго» відповіді так і не надало.

У зв`язку з цим, позивач просив визнати його право на отримання достовірної інформації щодо кількості та тривалості відключення електропостачання по АДРЕСА_1 протягом серпня 2021 року, а також стягнути грошову компенсацію за її довготривале ненадання.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Ухвалою Кременчуцького районного суду Полтавської області від 23 листопада 2021 року позовну заяву ОСОБА_1 до АТ «Полтаваобленерго», третя особа: Головне управління контррозвідувального захисту інтересів держави у сфері економічної безпеки Служби безпеки України про визнання дій незаконними та зобов`язання вчинити певні дії передано на розгляд до Ленінського районного суду м. Полтави.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що, всупереч встановленим вимогам статті 175 ЦПК України, позивач не навів у позовній заяві обґрунтування порушення його прав згідно норм Закону України «Про захист прав споживачів» та підтвердження того, що між сторонами виникли правовідносини, які регулюються цим Законом, відтак, на спірні правовідносини поширюються правила загальної підсудності справ за місцезнаходженням відповідача АТ «Полтаваобленерго» (м. Полтава, вул. Старий Поділ, буд.5), що є юрисдикцією Ленінського районного суду міста Полтави.

Короткий зміст вимог та доводів апеляційної скарги

Не погодившись з вказаною ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просив її скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

У своїй апеляційній скарзі апелянт посилається на те, що суд першої інстанції не в повному обсязі та неналежним чином дослідив фактичні обставини та правові підстави, якими обґрунтовані заявлені ним позовні вимоги та помилково направив зазначену цивільну справу до Ленінського районного суду м. Полтави за територіальною підсудністю.

Відзив на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходив.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 353 ЦПК України, окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо передачі справи на розгляд іншого суду

Згідно з ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Оскільки, у даній справі оскаржується ухвала щодо передачі справи на розгляд іншого суду, то справа підлягає розгляду без повідомлення учасників справи.

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, приходить до наступного висновку.

Встановлені обставини справи

Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 06 жовтня 2009 року між ОСОБА_1 та АТ «Полтаваобленерго» укладено договір № 30061-18 про користування електричною енергією.

Згідно п.1.2 вказаного договору АТ «Полтаваобленерго», як енергопостачальник бере на себе зобов`язання надійно постачати власними мережами ОСОБА_1 , як споживачу, електричну енергію у необхідних йому обсягах з гарантованим рівнем надійності, безпеки і якості.

Листом від 27 жовтня 2021 року за вих. №10-73/23288 АТ «Полтаваобленерго» повідомило Кременчуцький районний суд Полтавської області, що причинами неодноразового відключення електропостачання по АДРЕСА_1 в серпні 2021 року, було виникнення аварійних ситуацій в електромережах у зв`язку із складними метеорологічними явищами та необхідністю проведення ремонтно-обслуговуючих робіт в електромережах.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив із того, що всупереч встановленим вимогам статті 175 ЦПК України, позивач не навів у позовній заяві обґрунтування порушення його прав згідно норм Закону України «Про захист прав споживачів» та підтвердження того, що між сторонами виникли правовідносини, які регулюються цим Законом, відтак, на спірні правовідносини поширюються правила загальної підсудності справ за місцезнаходженням відповідача АТ «Полтаваобленерго» (м. Полтава, вул. Старий Поділ, буд.5), що є юрисдикцією Ленінського районного суду міста Полтави.

Колегія суддів апеляційного суду з таким висновком суду першої інстанції погодитись не може та вважає, що оскаржувана ухвала суду підлягає скасуванню з наступних підстав.

Застосування норм права, що регулюють спірні правовідносини

У параграфі 3 глави 2 розділу 1 ЦПК України сформульовані правила територіальної юрисдикції (підсудності) справ, зокрема, встановлені вимоги щодо визначення загальної підсудності справ за місцем проживання або місцезнаходженням відповідача (стаття 27), підсудності справ за вибором позивача (стаття 28), правила виключної підсудності (стаття 30), підсудності справ, у яких однією зі сторін є суд або суддя (стаття 26).

Відповідно до статті 31 ЦПК України встановлено, що суд передає справи на розгляд іншому суду, якщо: 1) справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду; 2) після задоволення відводів (самовідводів) чи з інших підстав неможливо утворити новий склад суду для розгляду справи; 3) ліквідовано або з визначених законом підстав припинено роботу суду, який розглядав справу (частина перша статті 31 ЦПК).

Справа, прийнята судом до свого провадження з додержанням правил підсудності, повинна бути ним розглянута і в тому випадку, коли в процесі розгляду справи вона стала підсудною іншому суду, за винятком випадків, коли внаслідок змін у складі відповідачів справа належить до виключної підсудності іншого суду (частина друга статті 31 ЦПК).

Відповідно до загальних правил, встановлених статтею 27 ЦПК України, позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом, позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Правила альтернативної підсудності (стаття 28 ЦПК України) надають позивачеві право вибору підсудності справ певної категорії, зокрема, згідно частини п`ятої статті 28 ЦПК України позови про захист прав споживачів можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування споживача або за місцем заподіяння шкоди чи виконання договору.

У пункті 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1996 року N 5 «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» судам роз`яснено, що споживачі за власним вибором звертаються до суду за місцем свого проживання, або за місцем знаходження відповідача, або за місцем заподіяння шкоди, або за місцем виконання договору. Жоден із цих судів не вправі відмовити у прийнятті позовної заяви або переслати її до іншого суду з мотивів непідсудності.

Відповідно до роз`яснення, яке надано судам у пункті 37 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 березня 2013 року № 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» право вибору між судами, яким згідно з правилом загальної підсудності і правилом альтернативної підсудності підсудна справа, належить виключно позивачеві.

Закон України «Про захист прав споживачів» регулює відносини між споживачами товарів (крім харчових продуктів, якщо інше прямо не встановлено цим Законом), робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

Цим Законом у статті 1 пункти 3, 17, 22 визначено, що споживачем є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника, виконавцем - суб`єкт господарювання, який виконує роботи або надає послуги, послугою - діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб.

Згідно Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (статті 1, 5) послуги з постачання та розподілу електричної енергії належать до комунальних послуг, що надаються суб`єктом господарювання індивідуальному чи колективному споживачеві з метою забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

Зі змісту заявлених ОСОБА_1 позовних вимог вбачається, що спір між сторонами виник у процесі надання відповідачем послуг з постачання та розподілу електричної енергії у помешкання позивача за адресою: АДРЕСА_1 , їх кількості та вартості, з якою не погоджується позивач, який є споживачем таких послуг у розумінні наведених правових норм, а тому висновки Кременчуцького районного суду Полтавської області, у межах територіальної юрисдикції якого знаходиться місце проживання позивача, про непідсудність справи цьому суду не ґрунтуються на вимогах чинного процесуального законодавства та фактичних обставинах справи.

Відповідно до вимог статті 124 Конституції України правосуддя в Україні здійснюється виключно судами. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір.

У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка відповідно до статті 10 ЦПК України застосовується судом як джерело права, закріплено принцип доступу до правосуддя.

Під доступом до правосуддя згідно зі стандартами ЄСПЛ вважається здатність особи безперешкодно отримати судовий захист як доступ до незалежного і безстороннього вирішення спорів за встановленою процедурою на засадах верховенства права.

Згідно частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

У частині першій та пунктах 4, 5 частини третьої статті 175 ЦПК України передбачено, що в позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування. Позовна заява повинна містити, зокрема, зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні, та виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Таким чином, позовна заява обов`язково повинна містити предмет позову та підстави позову. Предмет позову - це певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення, яке опосередковується відповідним способом захисту прав або інтересів. Підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

У статті 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» закріплено завдання суду при здійсненні правосуддя та вказано, що суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

У цивільному процесуальному законодавстві діє принцип «jura novit curia» («суд знає закони»), який полягає в тому, що: 1) суд знає право; 2) суд самостійно здійснює пошук правових норм щодо спору безвідносно до посилання сторін; 3) суд самостійно застосовує право до фактичних обставин спору (da mihi factum, dabo tibi jus ). Активна роль суду в цивільному процесі проявляється, зокрема, у самостійній кваліфікації судом правової природи відносин між позивачем та відповідачем, виборі і застосуванні до спірних правовідносин відповідних норм права, повного і всебічного з`ясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Отже, саме на суд покладено обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін виходячи з фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору, тому не зазначення у позовній заяві позивачем відповідного правового обґрунтування спірних правовідносин та посилання на норми Закону України «Про захист прав споживачів» не свідчить про відсутність таких правовідносин між сторонами. Неправильна кваліфікація сторонами спірних правовідносин не звільняє суд від обов`язку застосувати для вирішення спору належні приписи юридичних норм.

При вирішенні цивільного спору суд у межах своїх процесуальних повноважень та в межах позовних вимог, встановлює зміст (правову природу, права та обов`язки) правовідносин сторін, які випливають з встановлених обставин та визначає правову норму, яка підлягає застосуванню до цих правовідносин. Підсумок такої процесуальної діяльності суду знаходить своє відображення в судовому рішенні, зокрема в його мотивувальній і резолютивній частинах.

З урахуванням вищенаведеного та беручи до уваги, що позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом щодо захисту його прав як споживача житлово-комунальних послуг (постачання електричної енергії), відповідно до частини 5 статті 28 ЦПК України подав даний позов до місцевого суду за місцем свого проживання, Кременчуцький районний суд Полтавської області дійшов передчасного висновку про наявність підстав для передачі справи до іншого суду.

Отже, враховуючи, що позивач при пред`явленні позову скористався своїм правом вибору підсудності справи, дотримавшись при цьому правил територіальної підсудності за місцем свого проживання, місцевий суд помилково вирішив питання про передачу даної справи на розгляд Ленінському районному суду м. Полтави.

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до пункту 4 частини 1 ст.379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

За вказаних обставин, ухвала Кременчуцького районного суду Полтавської області від 23 листопада 2021 року підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись статтями 374, 379, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Кременчуцького районного суду Полтавської області від 23 листопада 2021 року - скасувати.

Справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Полтаваобленерго», третя особа: Головне управління контррозвідувального захисту інтересів держави у сфері економічної безпеки Служби безпеки України про визнання дій незаконними та зобов`язання вчинити певні дії, направити до Кременчуцького районного суду Полтавської області для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 10 березня 2022 року.

Головуючий О.О. Панченко

Судді: Т.В. Одринська

В.П. Пікуль