Справа № 570/2862/22
Номер провадження 6/570/47/2022
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 листопада 2022 року Рівненський районний суд Рівненської області

в особі судді Остапчук Л.В.

за участю: секретаря судового засідання Захарук Г.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Рівне

цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_2 про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_3 звернувся до суду із заявою, в якій просить визнати таким, що не підлягає виконанню судовий наказ, виданий Рівненським районним судом Рівненської області від 30 серпня 2022 року у справі № 570/2862/22 про стягнення з нього на користь ОСОБА_4 аліментів на утримання дітей, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі однієї третьої його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на кожну дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 11 серпня 2022 року і до повноліття дітей.

Свої вимоги мотивує тим, що судовий наказ не підлягає виконанню, оскільки за їх спільною домовленістю діти живуть з кожним із батьків по сім днів по черзі, а докази, якими заявниця ОСОБА_4 обґрунтовує свої вимоги про стягнення аліментів є неналежними та недопустимими. Зазначає, що з 13.07.2022 року по 20.07.2022 року, з 27.07.2022 року по 03.08.2022 року, з 10.08.2022 року по 17.08.2022 року, з 24.08.2022 року по 31.08.2022 року, з 07.09.2022 року по 14.09.2022 року діти проживали разом з ним і він повністю їх утримував, при цьому жодних вимог до стягувачки він не ставив. Окрім того, 27.06.2022 року ним було передано для ОСОБА_4 кошти в сумі 4000 грн. на матеріальне забезпечення дітей. Він також постійно купує дітям продукти харчування, одяг, засоби гігієни, іграшки і при цьому не вимагає компенсації понесених ним витрат від матері дітей. Спільні діти заявника та стягувача проживають як із заявником, так і зі стягувачем, вони несуть солідарну участь в утриманні дітей, а тому у стягувача відсутнє право на стягнення аліментів на свою користь.

ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилися, хоча були повідомлені про слухання справи своєчасно і належним чином. Причину неявки суду не повідомили і від них не надходило клопотання про відкладення розгляду справи чи слухання справи у їх відсутності. Їх неявка не перешкоджає розгляду заяви.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що 30 серпня 2022 року Рівненським районним судом Рівненської області у справі № 570/2862/22 видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 аліментів на утримання дітей, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі однієї третьої його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на кожну дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 11 серпня 2022 року і до повноліття дітей.

Як вбачається із довідки Олександрійської сільської ради № 381 від 23 вересня 2022 року та акту від 23 вересня 2022 року, складеного за участі депутата Олександрійської сільської ради восьмого скликання ОСОБА_7 , сусіда ОСОБА_8 та сусідки ОСОБА_9 , діти ОСОБА_5 та ОСОБА_6 з 13.07.2022 року по 20.07.2022 року, з 27.07.2022 року по 03.08.2022 року, з 10.08.2022 року по 17.08.2022 року, з 24.08.2022 року по 31.08.2022 року, з 07.09.2022 року по 14.09.2022 року проживали разом з батьком ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 .

Із довідки Олександрійської сільської ради № 361 від 16 вересня 2022 року вбачається, що ОСОБА_4 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , однак не проживає за місцем реєстрації з 01 липня 2022 року.

Відповідно до ч.5 ст.183 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Згідно з п.7 ч.1 ст.168 ЦПК України у судовому наказі зазначаються повідомлення про те, що під час розгляду вимог у порядку наказного провадження та видачі судового наказу суд не розглядає обґрунтованість заявлених стягувачем вимог по суті.

Відповідно до ст.173 ЦПК України суд може внести виправлення до судового наказу, визнати його таким, що не підлягає виконанню, або відстрочити або розстрочити виконання судового наказу в порядку, встановленому статтями 432, 435 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Підстави для визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню, визначені у ч.2 ст.432 ЦПК України, відповідно до якої суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

У постанові Верховного Суду від 20.02.2019 року по справі № 2-4671/11 сформульовано правовий висновок, що підстави визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, прийнято поділяти на дві групи: матеріально-правові (відсутність у боржника обов`язку), зокрема, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання й інші, та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання тощо.

Таким чином, до підстав для невиконання рішення суду (визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню), відносяться випадки, коли немає матеріальної передумови для виконання рішення, тобто об`єктивно відсутній обов`язок боржника; або ж випадки видачі виконавчого документа, коли його не треба було видавати, тобто випадки помилкової видачі виконавчого листа; або випадки, коли після видачі виконавчого документа був змінений зміст рішення.

В підтвердження своїх вимог заявник ОСОБА_3 посилається на довідку Олександрійської сільської ради № 381 від 23 вересня 2022 року та акт від 23 вересня 2022 року про те, що діти проживали разом із ним в конкретні дні з липня по вересень 2022 року, однак такі докази судом оцінюються критично, оскільки такі документи складені 23 вересня 2022 року і ні представники Олександрійської сільської ради ні сусіди ОСОБА_3 не могли достеменно ствердити факт проживання дітей разом з батьком в зазначені періоди, оскільки такі перевірки не проводилися кожного тижня.

Крім того, неналежними доказами несення витрат на продукти харчування є надані ОСОБА_3 банківські чеки, оскільки вони не підтверджують факти купівлі продуктів саме для потреб дітей.

Відповідно до ст.8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Суд звертає увагу, що частиною 1 статті 141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, і відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Таким чином, твердження боржника, що діти проживають як із матір`ю, так і з ним і даний факт слугує підставою для визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню не може бути взято до уваги судом, оскільки піклування про дітей і надання їм матеріальної допомоги є обов`язком батька. Обов`язок заявника, як батька неповнолітніх дітей, по утриманню останніх не полягає лише у сплаті аліментів, а включає в себе і несення інших, додаткових витрат в разі необхідності, оскільки на даний час витрати на належне утримання та матеріальне забезпечення дітей є значними.

Разом з тим, в матеріалах справи відсутні докази того, що стягувачка ОСОБА_4 звернула до примусового виконання судовий наказ, і що на даний час з заявника стягуються аліменти на утримання неповнолітніх дітей.

Наведені заявником обставини не можуть бути підставою для визнання судового наказу, виданого 30.08.2022 року у цивільній справі № 570/2862/22 таким, що не підлягає виконанню, оскільки заява про видачу судового наказу подана матір`ю дітей про стягнення аліментів з батька дітей відповідала за формою та змістом вимогам статті 163 ЦПК України та відповідала критеріям, визначеним в статті 161 ЦПК України в частині вимог, за якими може бути видано судовий наказ.

Крім того, суд звертає увагу на той факт, що законодавцем визначено підстави припинення обов`язку зі сплати аліментів на підставі судового рішення.

Так, статтею 273 Сімейного кодексу України визначено, що якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у статтях 267-271 цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення.

Аналіз вказаної норми закону свідчить, що у зв`язку зі зміною обставин, які мають істотне значення, платник аліментів у порядку визначеному законом, зокрема шляхом звернення до суду з відповідним позовом, має право на звільнення його від обов`язку щодо сплати аліментів. З наведеного слідує, що факт проживання дитини з батьком, з якого стягуються аліменти на користь матері для утримання дитини, може слугувати підставою для звернення батька до суду з позовом про звільнення від сплати аліментів.

Отже, обставини, на які посилається ОСОБА_3 , як на підставу визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню, підлягають доведенню при вирішенні спору про звільнення від сплати аліментів, відповідно ж не вказують на припинення обов`язку зі сплати аліментів.

Таким чином, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню, оскільки судовий наказ було видано у відповідності до норм цивільного процесуального Закону, на підставі заяви, яка відповідала за формою та змістом вимогам статті 163 ЦПК України та відповідала критеріям визначеним в статті 161 ЦПК України в частині вимог, за якими може бути видано судовий наказ.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 89, 263, 265, 273, 432, 353, 354 ЦПК України, суд,

у х в а л и в :

В задоволенні заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_2 про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Рівненського апеляційного суду.

Ухвала, що постановлена судом без повідомлення (виклику) учасників справи, набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя Остапчук Л.В.