Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 542/631/22

Провадження № 2/542/245/22

28 грудня 2022 року смт Нові Санжари

Новосанжарський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді Кашуби М.І.,

за участю:

секретаря судового засідання Бабенко М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Нові Санжари цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди внаслідок пошкодження майна,

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди внаслідок пошкодження майна.

В позовній заяві посилався на те, що 11 квітня 2022 року близько 12.00 годин на перехресті вулиць Шевченка та Молодіжна в селі Пасічне Полтавського району Полтавської області громадянин ОСОБА_3 , який мешкає в даному населеному пункті, на грунті особистих неприязних відносин, навмисно каменем розбив переднє скло вітрового вікна в автомобілі Wolkswagen Caddy, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_1 , після чого ножем порізав три шини коліс на автомобілі. Після зазначеної події позивач разом з комісією в складі жителів села Пасічне Полтавського району Полтавської області склали Акт обстеження автомобіля Wolkswagen Caddy, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_1 , в якому були зазначені механічні пошкодження, а саме :

- порізані та спущені автошини, дві задні і одна передня;

- розбите лобове скло зі сторони водія.

Даний АКТ підписав ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_1 .

Вказав, що 11.04.2022 він звернувся із заявою до ВП № 3 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області з вимогою притягнути до відповідальності ОСОБА_2 , який навмисно пошкодив його автомобіль. Вказав, що його заява була зареєстрована ВП № 3 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області до ІТС ІПНП ( ЄО ) 11.04.2022 за № 1340. Під час розгляду заяви він надав працівникам поліції повне та об`єктивне пояснення, для огляду автомобіль Wolkswagen Caddy, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , а також надали пояснення свідки даної події ОСОБА_5 та ОСОБА_4 .

16 квітня 2022 року за результатом перевірки працівник поліції повідомив його про те, що в діях ОСОБА_2 відсутні ознаки складу кримінального правопорушення, передбачені ст. 194 КК України: «умисне знищення або пошкодження чужого майна», одночасно запропонував звернутись до суду для захисту своїх прав та відшкодування завданих збитків.

27 травня 2022 року судовий експерт ОСОБА_7 надав Висновок експерта № 12-04 судової транспортної - товарознавчої експертизи, де зазначив, що відновлювальний ремонт КТЗ Wolkswagen Caddy державний реєстраційний номер НОМЕР_1 складає : 11 799.00 грн. (одинадцять тисяч сімсот дев`яносто дев`ять грн. ). Вартість проведеної експертизи відповідно до квитанції № 120422 від 28.04.2022 платником якої є ОСОБА_1 складає 4 461,60 грн. (чотири тисячі чотириста шістдесят одна грн. 60 коп.)

Зазначив, що з метою досудового врегулювання спору 21.06.2022 він звернувся з пропозицією до ОСОБА_2 сплатити спричинені матеріальні збитки в загальній сумі 11799.00 грн. за відновлювальний ремонт автомобіля, але будь-якого відшкодування зі сторони відповідача не отримав.

Також вказав, що йому було спричинено й моральну шкоду, яка полягає в душевних стражданнях, яких особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням майна і відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Зазначив, що протягом тривалого часу у зв`язку з пошкодженням автомобіля позивачу довелося самостійно шукати гроші для ремонту автомобіля, через що тривалий час він не міг вночі спокійно спати. І до того ж сімейний бюджет довелося спрямувати на ремонт пошкодженого автомобіля. Це все спричинило виникнення пригніченого стану, внаслідок чого він почав до всього нервово відноситися. Від такого стану та нецільового використання сімейних грошей постраждали крім нього і члени його родини, що призвело до розладу стосунків. Крім того, після навмисного пошкодження автомобіля його сім`я була позбавлена можливості виїжджати на вихідних на відпочинок, як це було раніше. Також зазначив, що тривалий час йому та його близьким довелося користуватися громадським транспортом, що викликало суттєві незручності у пересуванні. Багато справ, запланованих раніше, вирішення яких потребувало пересування автотранспортом, довелося відкласти, а від деяких з них він взагалі змушений був відмовитись, що спричинило проблеми з роботою.

Вважав, що такі дії відповідача принизили його як особистість та члена суспільства, оскільки вони свідчать про його зневажливе та зверхнє ставлення як до особистості та гарантованих державою, як громадянину України, прав та інтересів.

Вказав, що розмір моральної шкоди він оцінює в 10 000 (десять тисяч ) гривень.

Зазначив, що на момент звернення позивача з цим позовом до суду, відповідач не сплатив коштів в рахунок відшкодування моральної та матеріальної шкоди, завданої його неправомірними діями.

Ухвалою Новосанжарського районного суду Полтавської області від 08 липня 2022 року позовну ззаяву було залишено без руху (а.с. 29).

20.07.2022 на адресу суду надійшло клопотання ОСОБА_1 про усунення недоліків з квитанцією про сплату судового збору (а.с.33, 34).

Ухвалою Новосанжарського районного суду Полтавської області від 26 липня 2022 року відкрито провадження у справі, призначено підготовче судове засідання (а.с. 37).

18.08.2022 представником відповідача адвокатом Панченко О.О. подано відзив на позовну заяву, у якому зазначено, що даний позов подано до суду позивачем з метою залякування відповідача, матеріального та морального тиску на нього. Відповідач неодноразово звертався до правоохоронних органів як представник власників майна колишнього КСП «Зоря» щодо противоправних дій позивача, які полягають у незаконному заволодінні майном колишнього КСП «Зоря» та майном, яке було передано до Новосанжарської селищної ради.

Зазначила, що у відповідача є свідки, які можуть підтвердити той факт, що пошкодження транспортному засобу Wolkswagen Caddy днз НОМЕР_1 , які зазначені в позові ним не завдавалися.

Вказала, що свідок ОСОБА_4 також є зацікавленою особою та має неприязні стосунки по відношенню до відповідача, так як останній неодноразово повідомляв правоохоронні органи про протиправні дії з боку згадуваної особи.

Зазначила, що жодних вимог та претензій від ОСОБА_1 про врегулювання спору відповідач не отримував.

Вважала, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів того, як саме відповідач ОСОБА_8 шляхом кидання каменю розбив переднє скло вітрового вікна автомобіля та порізав ножем три шини коліс, що належить позивачу та спричинив матеріальну шкоду.

Акт обстеження від 11.04.2022 не є належним доказом, оскільки в ньому не зазначено саме коли, ким та за яких обставин було пошкоджено автомобіль Wolkswagen Caddy днз НОМЕР_1 . З вищевказаного акту взагалі не вбачається, що відповідач ОСОБА_3 є причетним до даних пошкоджень.

Також вказала, що розмір завданої матеріальної шкоди в розмірі 11799,00 грн. не підтверджується висновком судової товарно - транспортної експертизи від 27.05.2022.

Розмір матеріальної шкоди визначено судовим експертом Поляницею Ігорем в розмірі 7252,78 грн, а не 11799,00 грн., а сам висновок № 12-04 судової транспортно - товарознавчої експертизи від 27.05.2022 не є висновком судової експертизи, навіть не є експертним дослідженням, а є просто письмовим доказом, який повинен оцінюватися в сукупності з іншими доказами.

Так, у висновку № 12-04 судової транспортно- товарознавчої експертизи від 27.05.2022 не містяться взагалі посилання на справу, в якій вона призначена та на номер справи. Отже, вищевказаний висновок складений з порушенням. Також вказала, що оскільки висновок № 12-04 судової транспортно - товарознавчої експертизи від 27.05.2022 не є висновком судової експертизи, а тому грошові кошти, сплачені в сумі 4461,60 грн. не є витратами за проведення судової експертизи, а тому понесені позивачем витрати за проведення автотоварознавчої експертизи у розмірі 4 461 грн 60 коп. не підлягають стягненню з відповідача в порядку розподілу судових витрат в будь - якому випадку, незалежно від результатів розгляду справи.

Просила відмовити у задоволенні позову.

Ухвалою суду від 20 вересня 2022 року витребувано у поліцейського офіцера громади СВГ ВП Полтавського РУП капітана поліції Федірця Артура Олеговича (вул. Незалежності, 7, смт Нові Санжари Полтавського району Полтавської області, 39300) фотографії ножа, які були зроблені ним під час огляду сумки ОСОБА_2 в помешканні за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою суду від 06 жовтня 2022 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с. 210).

Під час судового розгляду справи сторони надали пояснення аналогічні, викладеним у позовній заяві та відзиві на позовну заяву.

Додатково позивач в судовому засіданні зазначив, що після того, як відповідачем було пошкоджено його автомобіль, на місце події викликалась поліція. На виклик приїздив працівник поліції ОСОБА_9 та двоє осіб з територіальної оборони. Зазначив, що саме ОСОБА_9 запропонував, щоб позивач склав акт про пошкодження автомобіля. Пояснив, що свідки ОСОБА_4 і ОСОБА_5 під час спричинення відповідачем пошкоджень автомобіля перебували у дворі у ОСОБА_5 , тому нічого не бачили. Натомість, зазначив, що свідок ОСОБА_10 бачила як ОСОБА_3 кидав камінь у лобове скло його автомобіля. Позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні вказав, що позов не визнає. Пояснив, що про спричинення пошкоджень автомобілю позивача дізнався зі змісту отриманої від суду позовної заяви ОСОБА_1 . Зазначив, що з позивачем у нього давно склалися неприязні відносини. Вказав, що 11 квітня 2022 року він ішов по АДРЕСА_2 та побачив як йому назустріч на великій швидкості рухався автомобіль Фольксваген під керуванням ОСОБА_1 , від якого він ледве встиг відскочити в бік від дороги, щоб останній не вчинив наїзд на нього. Пояснив, що зазначену обставину можуть підтвердити свідки ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , на очах яких це відбулося. При цьому будь-яких пошкоджень на автомобілі позивача він не бачив. Після цього автомобіль під керуванням ОСОБА_1 зупинився, а відповідач пішов далі. Також вказав, що після цього до нього додому приїздив працівник поліції ОСОБА_9 та попросив надати для огляду сумку, в якій знаходились трубки з бузини, молоток, мотузки, дитячий ніж, пуста пляшка та пляшка з березовим соком. Все вищезазначене відповідач надав для огляду працівнику поліції. Крім того, відповідач надав також працівнику поліції письмові пояснення та вказав, що в цей день він бачив ОСОБА_1 , який йому погрожував та намагався вчинити наїзд на нього автомобілем. Разом з тим, вказав, що ОСОБА_9 не пояснював йому з якого приводу відбирав від нього письмові пояснення та оглядав речі. Для надання додаткових пояснень до поліції його не викликали. Зазначив також, що його не викликали також для огляду пошкодженого автомобіля та для складання акту про його пошкодження. Відповідач просив відмовити у задоволенні позову.

Разом з тим, в судове засідання 28.12.2022 сторони та їх представники не з`явилися, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності та надали письмові виступи у судових дебатах.

У відповідності з вимогами ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

За правилами ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

З огляду на наведене, приймаючи до уваги подані заяви, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність учасників справи.

Згідно з частиною 2 статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши учасників справи, покази свідків, дослідивши письмові докази та фотографії, надані на диску, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню з таких підстав.

Статтею 55 Конституції України кожному гарантовано право на судовий захист оспорюваних або не визнаних прав.

Положеннями ст. 15 та 16 ЦКК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно з частиною 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (частина перша статті 1166 ЦК України).

Відповідно до вимог статті 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до положень ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно з п. 1, 2 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження.

Предметом доказування у даній справі є обставини, що підтверджують спричинення майнової шкоди потерпілому, обставини на підтвердження того, що таку шкоду спричинив відповідач та обставини на підтвердження розміру заявленої до відшкодування шкоди. При цьому, зазначені обставини підлягають доказуванню належними, достовірними та допустимими доказами, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про достатність підстав для задоволення позову.

Судом встановлено, що відповідно до протоколу про прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 11.04.2022, подану ОСОБА_1 до ВП №3 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області, 11 квітня 2022 року близько 12 год. 00 хв. на перехресті вулиць Шевченка та Молодіжна в селі Пасічне Полтавського району Полтавської області громадянин ОСОБА_3 пошкодив належний ОСОБА_1 автомобіль, а саме: розбив скло та порізав колеса (а.с. 7 т. 1).

Згідно з листом ВП №3 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області від 16.04.2021 №1575/115/123/01-2021, за фактом звернення, зареєстрованого в ЄО №1340 від 11.04.2022 року працівниками ВП № 3 Полтавського РУП ГУНП України в Полтавській області, проведено перевірку, за результатами якої було встановлено, що в даній події ознак кримінального правопорушення не виявлено, так як відповідно до ст. 194 Кримінального кодексу України, «умисне знищення або пошкодження чужого майна», вбачається лише за умови заподіяння шкоди у великих розмірах, що в свою чергу становить 250 неоподаткованих мінімумів доходів громадян або 283750 гривень. Згідно ст. 1166 Цивільного кодексу України, «загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду» - майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала, але вбачаються ознаки цивільно - правових відносин. Також було рекомендовано звернутися до суду для вирішення питання по відшкодуванню завданих збитків (а.с. 8 т. 1).

11.04.2022 позивач разом з комісією в складі жителів села Пасічне Полтавського району Полтавської області ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 склали та підписали Акт обстеження автомобіля Wolkswagen Caddy, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , в якому були зазначені механічні пошкодження, а саме:

- порізані та спущені автошини, дві задні і одна передня;

- розбите лобове скло зі сторони водія (а.с. 9 т. 1).

27 травня 2022 року судовий експерт ОСОБА_7 склав Висновок експерта № 12-04 судової транспортної - товарознавчої експертизи, де зазначив, що відновлювальний ремонт КТЗ Wolkswagen Caddy державний реєстраційний номер НОМЕР_1 складає 11 799,00 грн, а розмір матеріальної шкоди 7 252,78 грн (а.с. 11-15 т. 1).

Відповідно до письмової претензії від 21.06.2022 ОСОБА_1 звернувся з пропозицією до ОСОБА_2 сплатити нанесені матеріальні збитки в загальній сумі 11 799,00 грн. за відновлювальний ремонт автомобіля (а.с. 22), яку надіслав на адресу відповідача 22.06.2022 відповідно до квитанції АТ «Укрпошти» №1774 (а.с. 23 т. 1).

Допитаний в ході судового розгляду справи свідок ОСОБА_9 пояснив, що на його службовий планшет надійшло повідомлення з лінії 102 про пошкодження майна, в результаті чого свідка було направлено на місце події. Разом з ним на місце події прибули також члени громадського формування, які разом з ним на добровільній основі здійснювали патрулювання вулиць. Зазначив, що на момент його прибуття на місці події знаходився автомобіль Фольксваген, біля якого стояв ОСОБА_1 , який повідомив, що у нього стався конфлікт з ОСОБА_13 та останній пошкодив позивачу автомобіль, а саме: пошкодив три колеса та розбив лобове скло. Крім того, ОСОБА_1 повідомив про свідків події. Зазначив, що оскільки на ОСОБА_2 вказав ОСОБА_1 та зазначені ним свідки події, він відібрав письмові пояснення у ОСОБА_2 , оглянув його сумку. У даній сумці знаходився, зокрема, розкладний ніж, невеликий за розміром, був у складеному стані. Вказав, що особисто сфотографував ніж на власний телефон, а фотографії в подальшому надав за вимогою суду. В судовому засіданні свідок зазначив, що під час проведення огляду заяв про надання дозволу на такий огляд ОСОБА_3 не надавав, будь-яких процесуальних документів за результатами проведення такого огляду також не складалось. Також зазначив, що він запропонував ОСОБА_1 скласти відповідний акт про пошкодження його автомобіля. Пояснив, що свідки, на яких вказав ОСОБА_1 , були опитані на місці події та вони безпосередньо не бачили як саме відбувалось пошкодження автомобіля, оскільки на той момент не були присутніми на місці. Вказав, що після відібрання у ОСОБА_2 письмових пояснень, з останнім було проведено профілактичну бесіду. Пояснив, що у діях ОСОБА_2 не вбачались ознаки складу адміністративного чи кримінального правопорушення, натомість, вбачались цивільно-правові відносини, а події, що відбулися- були наслідком тривалого конфлікту між ОСОБА_13 та ОСОБА_1 .

Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснив, що 11.04.2022 він направлявся у гості до ОСОБА_5 , до якої також у цей час прийшла соціальний працівник ОСОБА_14 . При цьому свідок бачив ОСОБА_2 , який стояв на дорозі та розмовляв по телефону. В цей же час бачив також як на своєму автомобілі рухався ОСОБА_1 та різко зупинився, після цього бачив як від машини ОСОБА_1 йшов ОСОБА_3 , тримаючи у одній руці сумку, а в іншій молоток. Потім ОСОБА_1 прибіг на подвір`я до ОСОБА_5 та почав кричати про допомогу. Далі він разом з ОСОБА_1 та ОСОБА_15 підійшли до його машини та побачили, що 3 колеса на ній спущені та розбите лобове скло. Після цього ОСОБА_1 зателефонував у поліцію та ОСОБА_6 . Вказав, що на місце події приїхав поліцейський ОСОБА_9 та двоє військових. На момент їх приїзду біля машини були він, ОСОБА_1 та ОСОБА_16 . Зазначив, що акт про пошкодження, який він підписав склали біля автомобіля ОСОБА_1 . Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні також зазначив про те, що стосовно факту порізу колес автомобіля ОСОБА_1 та розбиття скла на даному автомобілі йому відомо зі слів ОСОБА_1 , а також він бачив фото автомобіля з пошкодженнями.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні пояснила, що коли вона їхала на велосипеді додому до ОСОБА_17 , бачила як по дорозі на автомобілі їхав ОСОБА_1 метрів за 20 від неї. Через деякий час вона почула хлопок та побачила, що ОСОБА_1 зупинився. Потім вона побачила ОСОБА_2 , який бігав навколо автомобіля ОСОБА_1 , тримаючи у руках сумку та молоток. Який саме був цей молоток вона не бачила. Зазначила, що відразу після цього до них прибіг ОСОБА_1 і розповів про те, що пошкоджено його автомобіль. В цей час вона була надворі разом з ОСОБА_4 біля будинку ОСОБА_17 . Після цього вона разом з ОСОБА_1 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 підійшли до машини ОСОБА_1 та побачили спущені колеса та розбите лобове скло. ОСОБА_3 в цей час уже ішов додому. Водночас, свідок зазначила, що особисто не бачила як ОСОБА_3 розбив скло та пробив колеса на автомобілі ОСОБА_1 ..

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_11 пояснив, що був свідком того, як ОСОБА_1 , рухаючись на автомобілі на великій швидкості, проїхав повз ОСОБА_2 , який ішов по дорозі додому із сумкою в руках. Потім, приблизно через 20 хвилин ОСОБА_11 проїжджав біля автомобіля ОСОБА_1 . При цьому будь-яких осіб біля зазначеного автомобіля він не бачив.

Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні пояснив, що під час спілкування з ОСОБА_13 у шкільному саду, коли останній там збирав березовий сік, біля них на автомобілі проїжджав ОСОБА_1 . Побачивши ОСОБА_2 , ОСОБА_1 зупинився та накричав на ОСОБА_2 , щоб той забирався звідти та поїхав далі. Потім до ОСОБА_2 та ОСОБА_12 підійшов ОСОБА_11 , вони втрьох поспілкувались, після чого ОСОБА_3 пішов додому. Після цього він побачив як ОСОБА_1 , керуючи автомобілем на великій швидкості різко покрутив кермом у бік ОСОБА_2 , який в той час ішов по дорозі. При цьому ОСОБА_3 встиг відбігти від автомобіля. Потім ОСОБА_1 зупинив автомобіль та пішов до ОСОБА_2 .. Далі свідок пояснив, що чув звідти крики. До автомобіля він не підходив та пішов додому. Зазначив, що подія відбулась у квітні 2022 року, точної дати не вказав.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні зазначила, що 11 квітня 2022 року близько 13:00 год вона їздила відвідувати переселенців. По дорозі їй зателефонував ОСОБА_1 та повідомив про те, що ОСОБА_3 пошкодив йому автомобіль та попросив допомогти зафіксувати факт пошкодження автомобіля. Зазначила про те, що потім вона запитала у ОСОБА_1 чи виїжджала на місце події поліція, на що останній відповів ствердно та вказав, що на місці поряд з ним знаходиться працівник поліції ОСОБА_9 . Вказала, що після цього вона приїхала на місце події, де перебували також ОСОБА_1 , ОСОБА_4 та згодом підійшла ОСОБА_5 . Там вона допомогла скласти акт, в якому зафіксовано пошкодження, що були на автомобілі ОСОБА_1 , а саме: розбите лобове скло зі сторони водія та пошкоджені 3 колеса. На її запитання щодо особи, яка пошкодила автомобіль ОСОБА_1 , останній повідомив про те, що це був ОСОБА_3 , який кинув камінь у лобове скло та порізав колеса. Після того, як всі підписали акт, вона поїхала. Разом з тим, свідок в судовому засіданні вказала про те, що акт вона складала як житель села, а не як посадова особа місцевого самоврядування. Водночас, зазначила, що вказала у акті свою посаду, оскільки акт складався та підписувався у робочий час. Пояснила, що акт не містить відомостей про те, хто саме спричинив пошкодження автомобіля, оскільки вона точно не знала хто саме це зробив. Зазначила, що ОСОБА_18 ніхто не телефонував, щоб повідомити про наміри щодо складання акту. Вказала, що до її посадових обов`язків не входить складення таких актів та пояснила, що приймала участь у його складанні, надаючи допомогу односельцям. Водночас, в судовому засіданні зазначила, що скласти цей акт їй доручив голова Новосанжарської селищної ради Супрун Г.І., а також староста Малокобелячківського старостинського округу Титарь В.М.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_5 пояснила, що пам`ятає як навесні до неї у гості прийшов ОСОБА_4 , вони разом перебували на подвір`ї. Вона в цей час чекала на працівника зі служби соціального захисту- ОСОБА_10 . Вказала, що в цей момент побачила як на автомобілі їде ОСОБА_1 . Потім автомобіль зупинився на повороті дороги. Під час зупинки автомобіля вона поряд із ним нікого не бачила. Відразу після цього ОСОБА_1 прибіг до неї додому та кликав на допомогу. Після цього вони всі разом пішли до автомобіля ОСОБА_1 . Вказала, що ОСОБА_3 у цей момент ішов уже далеко і вона не бачила що саме він тримав у руках. Зазначила, що коли вони підійшли до автомобіля, вона побачила, що на ньому було порізано 3 колеса та розбито лобове скло. Після цього приїхав працівник поліції ОСОБА_9 . Вказала, що потім було складено акт про пошкодження автомобіля, який вона підписала.

Встановлено, що відповідач у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, надав усні пояснення, заперечуючи свою причетність до пошкодження колес та розбиття лобового скла автомобіля, який належить позивачу.

Водночас, аналізуючи досліджені під час судового розгляду письмові докази, покази свідків, пояснення сторін у справі, суд приходить до висновку про те, матеріали справи не містять належних, достовірних та допустимих доказів того, що саме відповідач розбив лобове скло та пошкодив колеса автомобіля, що належить позивачу та спричинив матеріальну шкоду.

Так, допитані в судовому засіданні свідки зі сторони позивача зазначили про те, що безпосередньо не були очевидцями та не бачили хто саме пошкодив автомобіль позивача. При цьому, вказали, що про факт пошкодження автомобіля саме ОСОБА_13 їм стало відомо зі слів ОСОБА_1 .

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається та це також підтверджується поясненнями сторін та свідків, наданими в судовому засіданні, що факт спричинення пошкоджень автомобілю позивача був предметом перевірки органом поліції, під час якої встановлювались наявність події та факту спричинення пошкоджень автомобілю, встановлювались свідки події, відбирались пояснення. Разом з тим, за результатами проведення такої перевірки не було встановлено наявність в діях відповідача складу адміністративного чи кримінального правопорушення. Надані до суду матеріали не свідчать про те, що працівниками поліції було встановлено особу, яка спричинила пошкодження автомобіля позивача та що цією особою є саме відповідач ОСОБА_3 .

Водночас, наданий на підтвердження позовних вимог акт, складений 11.04.2022 також не доводить ту обставину, що саме відповідач пошкодив автомобіль позивача.

При цьому інших доказів на підтвердження факту спричинення пошкоджень автомобілю позивача саме відповідачем до суду не надано.

Разом з тим, згідно з положеннями ст. 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Положеннями ст. 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з положеннями ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України).

Відповідно до ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Згідно з положеннями ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Приймаючи до уваги ту обставину, що позивачем не доведено факт спричинення пошкоджень його автомобіля саме відповідачем, підстави для стягнення матеріальної шкоди відсутні. З огляду на це, відсутні також і підстави для відшкодування заявленої позивачем моральної шкоди.

Враховуючи викладене, на підставі внутрішнього переконання, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Водночас, у контексті оцінки доводів сторін суд звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах "Проніна проти України" (пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

З огляду на такий підхід Європейського суду з прав людини до оцінки аргументів учасників справи, суд вважає, що ключові аргументи доводів сторін отримали достатню оцінку.

Питання про розподіл судових витрат між сторонами суд вирішує відповідно до положень статті 141 ЦПК України.

Встановлено, що позивач просив стягнути судові витрати, які складаються з:

1)судового збору в сумі 992,20 грн;

2)витрат за проведену судову транспортно-товарознавч експертизу в сумі 4 461,60 грн;

3)за надання правової допомоги в сумі 7 500,00 грн

Відповідно до статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу та витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.

За змістом положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а згідно з пунктом 2 частини 2 статті 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі відмови в позові покладаються на позивача.

З огляду на те, що суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, судові витрати не підлягають стягненню з відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст. 4, 5, 10, 12, 13, 258, 259, 263-265 ЦПК України суд,

У Х В А Л И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди внаслідок пошкодження майна відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, або з дня складення повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частин рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_3 ;

відповідач: ОСОБА_3 , місце проживання: АДРЕСА_4 ;

Суддя Новосанжарського районного суду

Полтавської області Кашуба М.І.