Справа № 357/7036/21
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 липня 2022 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі: головуючого судді Бондаренко О. В., при секретарі Коротун Т.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника відповідача, про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: приватний нотаріус Рокитнянського нотаріального округу Скоробагатько Валентина Данилівна, про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю,-

В С Т А Н О В И В:

30.06.2021 ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просила в судовому порядку встановити факт, що вона та ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживали однією сім`єю, як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу в період з 07.01.2016 по 09.02.2021; визнати майно, що належало ОСОБА_3 спільною сумісною власністю та визнати за нею право власності на 1/2 частину житлового будинку з відповідною частиною господарських та побутових будівель і споруд за адресою: АДРЕСА_1 , та право власності на 1/2 частину транспортного засобу марки «SKODA OCTAVIA TOUR», реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2008 року випуску.

22.07.2021 судом прийнято до розгляду позовну заяву, відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання та 05.10.2021 судом закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті.

13.07.2022 рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: приватний нотаріус Рокитнянського нотаріального округу Скоробагатько Валентина Данилівна, про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю, задоволено частково, встановлено факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу, в період з лютого 2020 року по ІНФОРМАЦІЯ_4 . У задоволені решти вимог відмовлено. Питання відшкодування позивачем судових витрат відповідача на професійну правничу допомогу рішення суду не розглядалось.

15.07.2022 представник відповідача, адвокат Базюченко Анатолій Олексійович, подав до суду заяву про ухвалення додаткового рішення у справі щодо відшкодування судових витрат на професійну правову допомогу на загальну суму 15000,00 грн., мотивуючи тим, що відповідно до рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 13.07.2022 у справі № 357/7036/21, позов ОСОБА_1 задоволено частково, а саме встановлено факт спільного проживання позивачки з ОСОБА_3 однією сім`єю з 2020 по 2021 рік, в задоволенні інших позовних вимог відмовлено. При ухваленні означеного рішення не було вирішено питання щодо стягнення судових витрат на правову допомогу. При подачі відзиву на позовну заяву, представником відповідача заявлялося про стягнення витрат на правову допомогув сумі 10000 грн., також, суду був наданий попередній (орієнтовний) розрахунок витрат при наданні правової допомоги, надана копія договору №12/08/2021 про надання правової допомоги від 12.08.2021та ордер. Відповідно п. 4.1. Договору про надання правової допомоги за № 12/08/2021 від 12.08.2021 отримання винагороди адвокатом за надання правової допомоги відбувається у формі гонорару 10000 грн. та згідно п. 4.3. Договору за надання правової допомоги, відповідно до даного договору, клієнт авансовано сплачує адвокату гонорар у фіксованій сумі до домовленості сторін. Крім цього, сторони можуть домовитися про додатковий гонорар (премію), якщо для клієнта прийнято позитивне рішення. Позитивним результатом вважається також закінчення справи мировою угодою та залишення справи без розгляду за заявою іншої сторони у справі. Оскільки суд, задовольнив лише позовну вимогу щодо проживання однією сім`єю, без укладання шлюбу, а у інших відмовив, то це є позитивним рішенням для відповідача, а тому Додатковою угодою до Договору про надання правової допомоги №12/08/2021 від 14.07.2022 було погоджено між сторонами внести зміни в пункт 4.1. Договору про виплату додаткового гонорару в сумі 5000 (п`ять тисяч) грн. відповідно до п. 4.3. Договору. Питання, щодо виплати додаткового гонорару (успіху) розглянуто Великою Палатою Верховного Суду за № 904/4507/18 від 12.05.2020. Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений, лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.Тож домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом, в межах правовідносин яких слід розглядати питання щодо дійсності такого зобов`язання.Відповідно до Акту виконаних робіт від 14.07.2022, сторонами погоджено виконання таких робіт: складання, збирання доказів, подання відзиву на позов з відповідними доказами, поясненьта інших процесуальних документів, проведення допиту свідків, представництво та участь у судових засіданнях при розгляді цивільної справи № 357/7036/21 та становив - 10 000,00 грн. Додатковою угодою № 1 до договору про надання правової допомоги №12/08/2021 від 14.07.2022 між сторонами було погоджено угоду про виплату додаткового гонорару в сумі 5000,00 грн, відповідно до п. 4.3. Договору. На виконання означеного Договору про надання правової допомоги № 12/08/2021 та додаткової угоди № 1, клієнтом 12.08.2021 оплачено адвокату гонорар в сумі 10 000 грн. та клієнтом 14.07.2022 оплачено адвокату додатковий гонорар в сумі 5 000,00 грн., що підтверджується довідкою про отримання готівкових коштів. Тому, просив стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на правову допомогу в сумі 15000 грн. пропорційно задоволеного позову.

22.07.2022 представник позивача, адвокат Єфремова Ірина Іванівна, подала до суду заперечення проти заяви, щодо ухвалення додаткового рішення, обґрунтовуючи тим, що відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційного розміру задоволених позовних вимог та розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг на виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, у тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Крім того, законодавцем принципово по новому визначено роль суду у позовному провадженні, а саме: як арбітра, що надає оцінку тим доказам та доводам, що наводяться сторонами у справі, та не може діяти на користь будь-якої із сторін, що не відповідатиме основним принципам цивільного судочинства. У наданому акті виконаних робіт визначені загальні дії адвоката. Однак, декілька судових засідань відбувалось у зв`язку із запровадженням карантинних обмежень, а потім введенням воєнного стану в Україні. Таким чином, дії адвоката були зумовлені об`єктивними обставинами.Позивач на даний час, в умовах воєнного стану має обмежені можливості щодо отримання доходів і самостійно виховує і забезпечує малолітню дитину - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . Визнання факту проживання однією сім`єю позивачки із ОСОБА_3 мало велике значення для ОСОБА_1 і для подальшого життя, що потребує значних зусиль у вихованні і забезпеченні малолітньої дитини яка залишилась без батька. Відповідачка через свою дочку, свідка ОСОБА_5 , протягом розгляду справи самостійно вели бізнес ОСОБА_3 , і участі у виховані та забезпеченні малолітньої дочки померлого, також спадкоємиці ОСОБА_3 , ніякого не приймали. Першочергово відповідачкою було заявлено орієнтовний розмір витрат у сумі 10 000 грн., однак, рішенням суду частково визнано факт спільного проживання ОСОБА_1 із ОСОБА_3 . Щодо додаткової угоди на суму 5000 грн. - дана сума є «гонораром успіху», однак, позов задоволений частково. Факт спільного проживання є визнаним, хоча і лише протягом періоду з 2020 по 2021 рік.Таким чином, вважає, що 5000 грн. є неспіврозмірним та завищеним розміром і є особистою домовленістю внаслідок правовідносин між адвокатом та клієнтом. А призначення стягнення такої додаткової суми з позивачки введе її та її малолітню дитину у скрутне матеріальне становище, особливо в умовах воєнного стану в Україні. З огляду на все викладене вище, вважає, що покладення судових витрат на позивача є несправедливим і значно завищеним. Вважає, що відшкодування позивачем витрат можливе в обсязі 2000,00 грн.

Учасники справи в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлялись належним чином.

Відповідно до ч. 4 ст. 270 ЦПК України у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, матеріали додані до заяви, дійшов до наступних висновків.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до ст. 246 ЦПК України якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому ст. 270 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

Встановлено, що відповідач відповідно до положень ст. 134 ЦПК України надав попередній розрахунок судових витрат, який міститься у відзиві на позовну заяву (Т. 1 а.с. 131-135, 140).

Згідно з положеннями статті 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги (стаття 15 ЦПК України).

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Пунктом 4 частини 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Відповідно до статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

За змістом ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги укладається в письмовій формі та до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

Договір про надання правової допомоги за своєю правовою природою є договором про надання послуг, який в свою чергу, врегульовано Главою 63 Цивільного кодексу України. Зокрема, стаття 903 Цивільного кодексу України передбачає, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Стаття 632 Цивільного кодексу України регулює поняття ціни договору; за приписами вказаної статті ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін, зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом, а якщо ціна у договорі не встановлена і не може бути визначена виходячи з його умов, вона визначається виходячи із звичайних цін, що склалися на аналогічні товари, роботи або послуги на момент укладення договору.

У п 3.2 Рішення Конституційного Суду України від 30.09.2009 року, справа № 1-23/2009, щодо офіційного тлумачення положень статті 59 Конституції України (справа про право на правову допомогу), визначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо.

Таким чином, системний аналіз наведених вище норм законодавства дозволяє зробити наступні висновки: 1) договір про надання правової допомоги є підставою для надання адвокатських послуг та, зазвичай, укладається в письмовій формі (виключення щодо останнього наведені в частині 2 статті 27 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність»); 2) за своєю правовою природою договір про надання правової допомоги є договором про надання послуг, крім цього, на такий договір поширюються загальні норми та принципи договірного права, включаючи, але не обмежуючись главою 52 Цивільного кодексу України; 3) як будь-який договір про надання послуг, договір про надання правової допомоги може бути оплатним або безоплатним. Ціна в договорі про надання правової допомоги встановлюється сторонами шляхом зазначення розміру та порядку обчислення адвокатського гонорару; 4) адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплату гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв; 5) адвокатський гонорар (ціна договору про надання правової допомоги) зазначається сторонами як одна із умов договору при його укладенні. Вказане передбачено як приписами цивільного права, так і Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»; 6) Відсутність в договорі про надання правової допомоги розміру та/або порядку обчислення адвокатського гонорару (як погодинної оплати або фіксованого розміру) не дає як суду, так і іншій стороні спору, можливості пересвідчитись у дійсній домовленості сторін щодо розміру адвокатського гонорару.

Згідно зі ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Тобто, розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, слід виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».

Такий правовий висновок було зроблено Верховним Судом в постанові від 06.03.2019 року у справі № 922/1163/18.

Також, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Аналогічна правова позиція, викладена в постанові Великої палати Верховного Суду від 19.02.2020 року у справі №755/9215/15-ц.

Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16, постанові Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі №199/3939/18-ц та у постанові від 09.06.2020 року у справі № 466/9758/16-ц, у постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18.

Представник відповідача на підтвердження понесених відповідачем вказаних витрат надав: копію договору про надання правової допомоги №12/08/2021 від 12.08.2022, копію додаткової угоди №1 від 14.07.2022 до Договору про надання правової допомоги №12/08/2021, копію акту виконаних робіт від 14.07.2022та довідку №14/07/22 від 14.07.2022 про отримання коштів в сумі 15000,00 грн. що підтверджується матеріалами справи (а.с. 155-161).

Відповідно до п. 4.1 Договору про надання правової допомоги №12/08/2021 від 12.08.2022 сторонами погоджено отримання винагороди адвокатом за надання правової допомоги у розмірі 10000,00 грн.

Додатковою угодою до Договору про надання правової допомоги №12/08/2021 від 14.07.2022 було погоджено між сторонами внести зміни в пункт 4.1. Договору про виплату додаткового гонорару в сумі 5000,00 грн. відповідно до п. 4.3. Договору.

Згідно ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Неспівмірність витрат на правничу допомогу із передбаченими законом критеріями є підставою для подання стороною-опонентом клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. При цьому, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка подає таке клопотання.

Суд враховує правову позицію Верховного суду викладену у постановах від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, від 06 грудня 2019 року у справі № 910/353/19, від 25 травня 2021 року у справі № 910/7586/19 та від 24 січня 2022 року у справі № 757/36628/16-ц, в яких зазначено, що зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Так, від представника позивача в порядку ч. 5 ст. 137 ЦПК України надійшла заява про необґрунтованість витрат на правову допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, однак, представник позивача належних та допустимих доказів на підтвердження неспівмірності витрат на професійну правничу допомогу, до заперечень не надала, а лише зазначила, що розмір гонорару є завищеним щодо іншої сторони спору, ряд витрат є безпідставними, а згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

З матеріалів справи вбачається, що рішення по суті спору було ухвалено 13.07.2022, таким чином, останнім днем для подачі доказів щодо надання правничої допомоги слід вважати 18.07.2022, за умови, якщо до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Так, заява про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення витрат на правничу допомогу, подана 15.07.2022, протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

Разом з тим, при дослідженні матеріалів справи судом встановлено, що відповідачем ОСОБА_2 та її представником, адвокатом Базюченко А.О., не було подано відповідну заяву про те, що ним будуть надані докази щодо понесених витрат на правову допомогу протягом п`яти днів після ухвалення рішення по суті спору, що передбачено ч.8 ст.141 ЦПК України.

Відповідно до положень ч.1 ст.126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.

Відповідно до положень ч.4 ст.12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Вказане узгоджується із висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним в постанові від 19 лютого 2020 року по справі №755/9215/15.

Таким чином, матеріалами справи підтверджено те, що відповідачем не було дотримано вимог ч.8 ст.141 ЦПК України щодо подання відповідної заяви про те, що стороною відповідача будуть надані докази щодо понесених витрат на правову допомогу протягом п`яти днів після ухвалення рішення по суті спору, вказана заява відсутня у відзиві на позовну заяву, який містить лише орієнтовний розмір витрат 10000,00 грн.

Праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондує обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються його безпосередньо та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (ALIMENTARIA SANDERS S.A. v. SPAIN, № 11681/85, § 35, ЄСПЛ, від 07 липня 1989 року).

Відповідно до пунктів другого та шостого частини другої статті 43, частини першої статті 44 ЦПК України, учасники справи та їх представники зобов`язані сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи, виконувати процесуальні дії встановлені судом та добросовісно користуватися своїми процесуальними правами.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 07 липня 1989 року у справі «YUNION ALIMENTARIYA v. SPAIN» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь у всіх етапах розгляду, що мають безпосередній стосунок до нього, утримуватися від використання прийомів для затягування процесу, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухань.

Враховуючи, що учасники справи мають добросовісно користуватись своїми правами та своєчасно вчинювати відповідні процесуальні дії, відповідач ОСОБА_2 та її представник, адвокат Базюченко А.О., мали подати відповідну заяву про надання доказів понесених витрат на правничу допомогу до моменту ухвалення рішення по суті спору.

Таким чином, враховуючи вищезазначене, суд прийшов до висновку, що заява представника відповідача, адвоката Базюченка Анатолія Олексійовича, про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: приватний нотаріус Рокитнянського нотаріального округу Скоробагатько Валентина Данилівна, про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю, не підлягає до задоволення.

Керуючись ст. 133, 137, 141, 142, 246, 270, 258, 259, 264, 265, 268, 354, 355 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні заяви представника відповідача, адвоката Базюченка Анатолія Олексійовича, про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: приватний нотаріус Рокитнянського нотаріального округу Скоробагатько Валентина Данилівна, про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи, якому ухвала не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Ухвала складена 28.07.2022.

СуддяО. В. Бондаренко