Справа № 205/239/21
Провадження № 2/201/1204/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2022 року м. Дніпро

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого судді Батманової В.В.,

з секретарем судового засідання Турбаївською М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська у м. Дніпрі цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

До Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська 14.12.2021 за підсудністю з Ленінського районного суду м. Дніпропетровська надійшла цивільна справа за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Ухвалою судді Батманової В.В. від 15 грудня 2021 року було відкрито провадження та призначено розгляд справи в порядку спрощеного провадження з повідомленням відповідно до ч. 1 ст. 274 , ч. 5 ст. 279 ЦПК України.

В обґрунтування позовних вимог позивач в позовній заяви посилався на те, що 23.07.2008 між ОСОБА_1 та ВАТ Райффайзен Банк Аваль було укладено кредитний договір № 014/3102/151475/82, згідно якого позичальник отримав кредит в сумі 54 700 доларів США. Згодом АТ Райффайзен Банк Аваль відступило право вимоги на користь АТ «Оксі Банк», яке в свою чергу відступило право вимоги за вказаним кредитним договором на користь ТОВ «ФК «Профіт капітал», та 26.12.2019 ТОВ «ФК «Профіт капітал» відступило право вимоги за кредитним договором № 014/3102/151475/82 на користь ТОВ «Вердикт Капітал». За час користування кредитом відповідач не виконував його умови та не своєчасно сплачував кредитні платежі, через що станом на 01.12.2020 року за ним утворилася загальна заборгованість в сумі 681 076,70 доларів США, з яких 55 125,08 доларів США заборгованість за тілом кредиту; 62 774,93 доларів США, заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги; 7 332,48 доларів США, заборгованість за нарахованими відсотками; 555 844,21 доларів США заборгованість по пеням та штрафам. Позивач зазначає, що заборгованість на сьогоднішній день боржником не погашено, а оскільки наявність заборгованості, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора на отримання сум, передбачених ст.625 ЦК України, позивач нарахував 3% річних за прострочення виконання зобов`язань за кредитними договорами, по тілу кредиту на суму 55 125,08 доларів США, що за курсом НБУ станом на 01.12.2020 становить 1 570 855,30 грн., за період з 01.12.2017 по 01.12.2020 у розмірі 141 516,67 грн., які позивач просив стягнути з боржника, а також понесені ним судові витрати по сплаті судового збору.

В судове засідання представник позивача не з`явився, надав суду клопотання про прийняття заочного рішення, позовні вимоги просив задовольнити, розглядати справу просив без участі представника позивача.

Відповідач ОСОБА_1 надала заяву в якій просила розглядати справу без її участі.

Згідно до ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, розгляд справи здійснюється без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши докази у справі за принципами встановленими ст.89 ЦПК України, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1. ст.4 ЦПК України).

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Згідно ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією України та законами України.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

23.07.2008 між ОСОБА_1 та ВАТ Райффайзен Банк Аваль було укладено кредитний договір № 014/3102/151475/82, згідно якого позичальник отримав кредит в сумі 54 700 дол. США.

Згодом АТ Райффайзен Банк Аваль відступило право вимоги на користь АТ «Оксі Банк», яке в свою чергу відступило право вимоги за вказаним кредитним договором на користь ТОВ «ФК «Профіт капітал», та 26.12.2019 ТОВ «ФК «Профіт капітал» відступило право вимоги за кредитним договором № 014/3102/151475/82 на користь ТОВ «Вердикт Капітал».

Згідно до п.1 ч.1 ст.512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Стаття 514 ЦК України визначає, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно до ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

За час користування кредитом відповідач не виконував його умови та не своєчасно сплачував кредитні платежі, через що станом на 01.12.2020 року за ним утворилася загальна заборгованість в сумі 681 076,70 доларів США, з яких 55 125,08 доларів США заборгованість за тілом кредиту; 62 774,93 доларів США заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги; 7 332,48 доларів США заборгованість за нарахованими відсотками; 555 844,21 доларів США заборгованість по пеням та штрафам. Позивач зазначає, що заборгованість на сьогоднішній день боржником не погашено, а оскільки наявність заборгованості, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора на отримання сум, передбачених ст.625 ЦК України, позивач нарахував 3% річних за прострочення виконання зобов`язань за кредитними договорами, по тілу кредиту на суму 55 125,08 дол. США., що за курсом НБУ станом на 01.12.2020 становить 1 570 855,30 грн., за період з 01.12.2017 по 01.12.2020 у розмірі 141 516,67 грн.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України закріплено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України)

Правовий аналіз положень ст.ст. 526, 599, 611, 625 ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за кредитним договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення.

Зазначена позиція підтверджена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), від 04.06.2019 у справі № 916/190/18 (провадження № 12-302гс18).

Законодавець визначає обов`язок боржника сплатити суму боргу з урахуванням рівня інфляції та 3 % річних за увесь час прострочення, у зв`язку із чим таке зобов`язання є триваючим, тому право на позов про стягнення коштів на підставі ст.625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову.

Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Згідно до ч.1 ст.76, ч.2 ст.77 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Частина 5 ст.263 ЦПК України визначає, що обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Разом з цим, як підтверджується матеріалами справи в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором було реалізовано квартиру відповідача, яка за договором перебувала в іпотеці. Проте матеріали справи не містять відомостей за які кошти була реалізована вказана квартира відповідача, та яка частина заборгованості погашена внаслідок цього, а відтак суд позбавлений можливості об`єктивно оцінити вірність розрахунків заборгованості нарахованих позивачем на загальну суму заборгованості за кредитом у розмірі 55 125,08 доларів США.

За таких обставин, аналізуючи правовідносини, що склалися між сторонами, та правові норми, що їх регулюють, оцінивши надані сторонами докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Питання про розподіл судових витрат вирішити відповідно до ст. 141 ЦПК України, а саме у разі відмови в позові судовий збір покладається на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 549, 611, 625, 1048, 1054 ЦК України, ст.ст. 4, 10, 12, 13, 19, 76-81, ч.4 ст.82, ст.ст. 89, 128-131, 141, ч.4 ст.223, ч.2 ст. 247, ст.ст. 259, 263-265, ч.2,3 ст. 274, ч.5 ст. 279 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя В.В. Батманова