Справа № 536/5/22
Провадження № 2/536/286/22
05 липня 2022 року Кременчуцький районний суд Полтавської області в складі: головуючої судді Клименко С.М.
за участю секретаря судового засідання Марченко О.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в залі судових засідань в місті Кременчуці справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості
ВСТАНОВИВ:
04 січня 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості посилаючись, що 13 травня 2021 року відповідач позичив у нього грошові кошти в сумі 120 000 грн. та зобов`язувався їх повернути до 14 травня 2021 року, про що 13 травня 2021 року написав боргову розписку та в разі неповернення у встановлений строк вказаних коштів зобов`язувався сплатити проценти в розмірі 10 % від загальної суми основного боргу за кожен день прострочення. До обумовленої дати відповідач коштів не повернув і до цього часу ухиляється від виконання взятих на себе зобов`язань.
Просив стягнути з відповідача на його користь борг в сумі 120 000 грн. та 2 736 000 грн. процентів за користування грошовими коштами.
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, надав заяву, де просив розглянути справу у його відсутність, позов підтримує та просить задовольнити.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином про дату, час та місце розгляду справи шляхом публікації оголошення на вебсайті Кременчуцького районного суду Полтавської області на офіційному вебпорталі судової влади України в мережі Інтернет, з заявою про відкладення розгляду справи не звертався, причини неявки не повідомив.
Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи в відповідності до ст. 280 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи і оцінюючи все в сукупності, суд приходить до таких висновків.
Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
Кожна особа, як слідує зі змісту ч. 1 ст. 4 ЦПК України, має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Статтею 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
З огляду на викладене, суд розглянув справу в межах позовних вимог та за наявними в ній доказами, які надані сторонами.
Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Установлено, що 13 травня 2021 року ОСОБА_1 і ОСОБА_2 уклали договір позики, згідно умов якого відповідач отримав від позивача кошти в сумі 120 000 грн., які зобов`язувався повернути до 14 травня 2021 року, що підтверджується письмовою розпискою.
Згідно вказаного договору, в разі неповернення заборгованості у встановлений сторонами строк, позикодавець має право на одержання від позичальника відсотків за користування грошовими коштами в розмірі 10 % від загальної суми основного боргу за кожен день прострочення.
Позивач ОСОБА_1 свої зобов`язання за договором виконав, надавши відповідачу грошові кошти в сумі 120 000 грн.
Відповідач ОСОБА_2 свої зобов`язання за договором позики не виконав, кошти та проценти за їх користування не повернув, що підтверджується наявністю оригіналу боргової розписки у позивача.
Статтею 545 ЦК України визначено, що прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов`язання. У цьому разі настає прострочення кредитора.
Статтею 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідач свої зобов`язання за договором позики не виконав, кошти не повернув, чим порушив права та інтереси позивача, які необхідно поновити та стягнути з відповідача борг в сумі 120 000 грн.
Згідно ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до 625 цього Кодексу.
Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
З огляду на викладене, слід стягнути з відповідача відсотки за несвоєчасне виконання зобов`язання в сумі 2 736 000 грн., згідно наданого позивачем розрахунку, який судом перевірений та визнаний правильним.
Отже, позовні вимоги законні та обґрунтовані, підтверджені належними доказами і тому суд їх задовольняє.
Оскільки позивач був звільнений від сплати судового збору при зверненні до суду з позовом, який задоволено, то в відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір в сумі 12 405 (дванадцять тисяч чотириста п`ять) грн. на рахунок держави.
Керуючись ст. 13, 81, ст.141, 263-265, 280 ЦПК України суд
ВИРІШИВ:
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) заборгованість в сумі 120 000 (сто двадцять тисяч) грн. та проценти в сумі 2 736 000 (два мільйони сімсот тридцять шість) грн.
Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір в сумі 12 405 (дванадцять тисяч чотириста п`ять) грн. на рахунок держави.
На рішення суду учасниками справи може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Полтавського апеляційного суду.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
СуддяС. М. Клименко