Справа № 948/305/22>
Провадження № 2/948/146/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2022 року Машівський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді Шинкарчука Я.А.,

секретар судового засідання Сизоненко Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Машівка Полтавського району Полтавської області в приміщенні Машівського районного суду Полтавської області в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку, ?

встановив:

У червні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до Машівського районного суду Полтавської області з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить стягнути з останнього на свою користь аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 всіх видів заробітку відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини певного віку, починаючи з дня подачі заява до суду і до досягнення дитиною повноліття, а також стягнути аліменти на утримання позивача 1/6 частку з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно до досягнення дитиною трирічного віку.

Короткий зміст позовних вимог

В обґрунтування вимог позову ОСОБА_1 вказано, що вона з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 16.03.2021. Від даного шлюбу вони мають малолітню: доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає разом із позивачем. Сімейне життя не склалося і вони з відповідачем разом не проживають. На даний час вона перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, не працює, самостійно утримує дитину. Оскільки сторони не досягли домовленості щодо надання з боку відповідача матеріальної допомоги на утримання неповнолітньої дитини та дружини, позивач вирішити звернутися до суду з даним позовом, що наддасть змогу щомісячно стабільно отримувати грошові кошти у визначеному судом розмірі, які необхідні для забезпечення нормального рівня життєдіяльності дитини.

Процесуальні дії у справі

На підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи від 16 червня 2022 року вказана справа надійшла в провадження судді Шинкарчука Я.А.

На виконання положень частини шостої статті 187 ЦПК України 20 червня 2022 року судом направлено запит до Михайлівської об`єднаної територіальної громади Полтавського району Полтавської області та Миргородської міської ради Полтавської області, для встановленні інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) позивача та відповідача. 22 червня 2022 року судом отримано відповіді, з яких вбачається, що зареєстроване місце проживання (перебування) у встановленому порядку позивача відповідає територіальній юрисдикції (підсудності) Машівського районного суду Полтавської області.

Ухвалою Машівського районного суду Полтавської області від 24 червня 2022 року у справі відкрито провадження, яке постановлено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

В судове засідання сторони не з`явилися.

Від позивача в матеріал справи міститься заява, в якій остання просить проводити розгляд справи у її відсутність.

19 липня 2022 року до канцелярії суду від відповідача надійшла заява, в якій він вказує, що позов визнає в повному обсязі та просить проводити розгляд справи у його відсутність.

Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Сторони перебувають у шлюбі, який був зареєстрований 06 березня 2021 року Миргородським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) за актовим записом №39 (свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 від 06.03.2021).

Сторони є батьками малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 від 30 червня 2021 року).

Згідно довідки, виданої діловодом Кустолово-Суходільського старостинського округу №127 від 16 червня 2022 року, дитина проживає разом з матір`ю ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

Норми права, які підлягають застосуванню та мотиви суду, щодо оцінки аргументів наведених учасниками справи

За приписами частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відповідності до частини першої статі 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі письмові докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні, вирішуючи справу, суд виходить з наступних висновків.

З приводу стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини

В частині другій статті 51 Конституції України закріплений конституційний обов`язок батьків утримувати своїх дітей.

Відповідно до статті 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини, отже, і витрати на потреби дитини також мають бути однаковими.

Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному Кодексі України.

У статті 150 СК України визначені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, а саме: батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

За змістом статті 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до частини третьої статті 181 СК України право обирати та змінювати спосіб стягнення аліментів на утримання дітей належить стягувачу.

У силу положень статей 183, 184 СК України суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у вигляді частки від заробітку (доходу) матері, батька дитини або у твердій грошовій сумі.

Підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень статті 182 СК України, так і положень статей 183, 184 СК України.

Як вбачається зі змісту позовної заяви позивач визначила способом стягнення аліментів - їх присудження саме у вигляді частки від заробітку (доходу). В матеріалах справи відсутні відомості щодо офіційного працевлаштування відповідача та отримання ним стабільного, регулярного доходу.

Частинами першою та другою статті 182 Сімейного кодексу України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Як встановлено судом та не заперечувалося сторонами в ході судового розгляду справи, малолітня дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає разом зі своєю матір`ю та знаходяться на її утриманні.

Зазначені обставини жодним чином не спростовані відповідачем.

Відповідачем в ході розгляду справи не надано суду доказів на підтвердження того, що він має постійний, регулярний дохід, а також відомостей щодо наявності на його утриманні інших неповнолітніх дітей та непрацездатних батьків. Докази, які свідчать про наявність підстав для звільнення відповідача від обов`язку утримувати дитину в матеріалах справи відсутні, заперечень щодо розміру аліментів відповідачем не надано та позов визнано.

Враховуючи, що батьки мають рівні обов`язки щодо утримання дитини, відповідач є батьком малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і зобов`язаний її утримувати, тому суд приходить до висновку, що з відповідача необхідно стягнути на користь позивача аліменти на утримання малолітньої дитини в розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з дня подання позову до суду і до досягнення дитиною повноліття.

При цьому суд враховує, що такий розмір повністю визнав відповідач.

Між тим, суд зазначає, що встановлення такого розміру аліментів не повинно перевищувати загальний розмір усіх відрахувань, які здійснюються із заробітної плати відповідача відповідно до вимог частини третьої статті 69 Закону України «Про виконавче провадження».

За змістом частини першої статті 191 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу із дня подання такої заяви.

Відповідно до пункту 1 частин першої статті 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

Щодо стягнення аліментів на утримання дружити до досягненню доньки трирічного віку

Згідно статті 5 Протоколу № 7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом № 475/97-ВР (475/97-ВР) від 17.07.97) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання.

Відповідно до положень частин восьмої та дев`ятої статті 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Частиною другою статті 18 СК України передбачено, що суд застосовує ті способи захисту прав або інтересів учасників сімейних відносин, які встановлені законом або домовленістю (договором) сторін.

Положеннями частини першої статті 75 СК України передбачено, що дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного.

Відповідно до частини першої статті 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі.

Згідно з частини другої та четвертої статті 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Таким чином, необхідною умовою утримання дружини, з якою проживає дитина є можливість чоловіка надавати матеріальну допомогу.

Виходячи з положень, які містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», при вирішенні питання щодо стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, суд бере до уваги стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; стан здоров`я та матеріальне становище отримувача аліментів, відсутність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, повнолітніх дітей; сімейний стан платника аліментів, наявність у платника аліментів зобов`язань зі сплати аліментів на дитину за рішенням суду, наявність нерегулярного, мінливого, невизначеного доходу.

Отже, аналіз даних положень сімейного законодавства України передбачає право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини.

Як було встановлено судом, відповідач є батьком дитини, дитина мешкає разом із матір`ю, позивач не працює та здійснює догляд за дитиною до досягнення нею трирічного віку, отже вона потребує матеріальної допомоги від свого чоловіка, що у свою чергу є його обов`язком відповідно до вимог статті 84 ЦПК України.

Відповідачем не надано суду доказів, які свідчать про наявність підстав для звільнення його від обов`язку утримувати дружину, а також відсутності можливості надавати матеріальну допомогу дружині.

Судом також враховується, що на час подання позову дитині виповнився лише один рік від народження.

Зважаючи на те, що належних і допустимих доказів щодо відсутності можливості надавати матеріальну допомогу на утримання дружини відповідач суду не надав, суд дійшов висновку про стягнення аліментів на користь дружини у розмірі 1/6 частки всіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, починаючи з дня подання позовної заяви до суду та до досягнення дитиною трирічного віку.

Висновок за результатами розгляду справи

Суд дослідивши та оцінивши всі надані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, дійшов висновку про те, що позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню в повному обсязі.

Щодо розподілу судових витрат

Питання про розподіл судових витрат вирішується згідно з вимогами статті 141 ЦПК України.

Так, згідно статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог, з відповідача в дохід держави підлягають стягненню витрати по сплаті судового у розмірі 992,40 гривень, , від сплати якого позивачка звільнена.

Інших заяв про компенсацію судових витрат у даній справі до суду не надходили.

Керуючись статями 12, 81, 141, 247, 263-265, 279, 280 ЦПК України, суд,

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу) платника аліментів, щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 16 червня 2022 року до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання, в розмірі 1/6 частини від всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, щомісячно, починаючи з 16 червня 2022 року та до досягнення дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , трирічного віку.

Рішення в частині стягнення з ОСОБА_2 аліментів у межах суми виплати за один місяць підлягає негайному виконанню.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) гривні 40 (сорок) копійок.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складення повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи безпосередньо до Полтавського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової ставки платника податків НОМЕР_3 .

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , останнє відоме місце проживання (перебування) за адресою: АДРЕСА_2 ; паспорт громадянина України № НОМЕР_4 ; реєстраційний номер облікової ставки платника податків НОМЕР_5 .

Повне рішення складено 19 липня 2022 року

Суддя Я.А. Шинкарчук