Ухвала

18 липня 2022 року

м. Київ

справа № 439/453/20

провадження № 61-6349ск22

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Мартєва С. Ю. (суддя-доповідач), Сердюка В. В., Фаловської І. М.,

розглянувшикасаційну скаргу адвоката Іськіва Івана Зіновійовича в інтересах ОСОБА_1 на рішення Бродівського районного суду Львівської області від 25 лютого 2021 року та постанову Львівського апеляційного суду від 31 травня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО», фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 , за участю третьої особи - ОСОБА_4 , про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» (далі - ПрАТ «СК «ВУСО»), фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 та просить суд стягнути з ПрАТ «СК «ВУСО» грошові кошти у розмірі 98 000,00 грн у рахунок відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди; стягнути з ОСОБА_3 різницю між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування у рахунок відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - 224 758,03 грн, а також 5 250,00 грн понесених витрат на поховання; стягнути з ОСОБА_3 грошові кошти у розмірі 20 000,00 грн у рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Позов мотивував тим, що 14 серпня 2018 року близько о 15.30 год. на км 449 + 630 автодороги Київ-Чоп у с. Суходоли Бродівського р-ну Львівської обл. відбулось зіткнення між автопоїздом у складі сідлового тягача Renault Premium 450, державний номерний знак НОМЕР_1 , і бортовим напівпричепом Krone SDR 27, державний номерний знак НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_5 , та автопоїздом у складі спеціалізованого вантажного тягача Renault Premium, державний номерний знак НОМЕР_3 , із загальним бортовим тентованим напівпричепом Kogel SNCO 24, державний номерний знак НОМЕР_4 , яким керував ОСОБА_4 , не впорався із керуванням, виїхав на смугу зустрічного руху, на якій у цей час рухався автопоїзд, яким керував ОСОБА_5 . Від отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_5 помер на місці пригоди.

За фактом зазначеної дорожньо-транспортної пригоди відкрито кримінальне провадження № 0000462 від 15 серпня 2018 року.

Постановою слідчого BP ЗСТ СУ ГУ НП у Львівській області зазначене кримінальне провадження закрито у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_4 складу кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 286 КК України. Проте в описовій частині цієї постанови слідчий зазначив, що згідно з висновком судової автотехнічної експертизи водій автопоїзда у складі спеціалізованого вантажного тягача Renault Premium, державний номерний знак НОМЕР_3 , із загальним бортовим тентованим напівпричепом Kogel SNCO 24, державний номерний знак НОМЕР_4 , яким керував ОСОБА_4 , не впорався із керуванням, виїхав на смугу зустрічного руху у зв`язку з механічною несправністю транспортного засобу.

У результаті цією дорожньо-транспортної пригоди пошкодженоавтопоїзд у складі сідлового тягача Renault Premium 450, державний номерний знак НОМЕР_1 , і напівпричеп Krone SDR 27, державний номерний знак НОМЕР_2 , які належать позивачеві на праві приватної власності, внаслідок чого позивачеві завдано матеріальної шкоди.

Внаслідок зазначеної дорожньо-транспортної пригоди помер ОСОБА_5 , у зв`язку з чим позивач поніс витрати на його поховання.

Окрім цього, позивачеві заподіяно моральної шкоди у зв`язку із знищенням його майна.

Позивач посилався на статтю 1187 ЦК України, відповідно до вимог якої обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Позивач вважав, що за шкоду, заподіяну водієм ОСОБА_6 , незалежно від наявності у його діях вини повинен відповідати його роботодавець - ОСОБА_3 та страховик - ПрАТ «СК«ВУСО», де була застрахована цивільно-правова відповідальність водія сідлового тягача Renault Premium 450, державний номерний знак НОМЕР_1 , і напівпричеп Krone SDR 27, державний номерний знак НОМЕР_2 .

Рішенням від 25 лютого 2021 року Бродівський районний суд Львівської області у позові відмовив.

Постановою від 31 травня 2022 року Львівський апеляційний суд апеляційну скаргу адвоката Іськіва І. З., який діє в інтересах ОСОБА_1 , залишив без задоволення, рішення Бродівського районного суду Львівської області від 25 лютого 2021 року - без змін.

У липні 2022 рокуадвокат Іськіва І. З. звернувсядо Верховного Суду в інтересах ОСОБА_1 з касаційною скаргою на рішення Бродівського районного суду Львівської області від 25 лютого 2021 року та постанову Львівського апеляційного суду від 31 травня 2022 року.

Посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, особа, яка подала касаційну скаргу, просить скасувати судові рішення судів попередніх інстанцій та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України передбачає, що однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом.

Проте право на касаційне оскарження не є абсолютним та безумовним. Скаржник зобов`язаний обґрунтувати причини такого звернення, що дозволяють ініціювати проведення судового розгляду справи в третій раз.

Право заявника на апеляційний перегляд справи було забезпечено.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Ціна позову у цій справі становить 348 008,03 грн (98 000,00 грн + 224 758,03 грн + 5 250,00 грн + 20 000,00 грн), що є меншим, ніж двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01 січня 2022 року.

Стаття 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» передбачає, що у 2022 році прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць установлено в розмірі з 01 січня 2022 року (на час подання касаційної скарги) - 2 481,00 грн.

Адвокат Іськів І. З., який діє в інтересах ОСОБА_1 ,посилається на те, що справа становить значний суспільний інтерес.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), визначає, що умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

Європейський суд з прав людини зазначає, що було б важко погодитися з тим, що Верховний Суд у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволило йому відфільтрувати справи, що надходять до нього, має бути пов`язаним з помилками нижчих судів при визначенні питання щодо надання комусь доступу до нього. В іншому випадку це може серйозно заважати роботі Верховного Суду і унеможливить виконання Верховним Судом своєї специфічної ролі. У прецедентній практиці Суду вже було підтверджено, що повноваження вищого суду щодо визначення своєї юрисдикції не можуть бути обмежені таким чином (рішення у справі ZUBAC v. CROATIA (Зубац проти Хорватії) від 05 квітня 2018 року).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 жовтня 2020 року у справі № 127/18513/18 (провадження № 14-145цс20) зазначила, що касаційний перегляд вважається екстраординарним з огляду на специфіку повноважень суду касаційної інстанції з точки зору обмеження виключно питаннями права та більшим ступенем формальності процедур. У ЦПК України визначено баланс між такими гарантіями права на справедливий судовий розгляд, як право на розгляд справи судом, встановленим законом (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод), та принципом остаточності судових рішень res judicata, фактично закріплено перехід до моделі обмеженої касації, що реалізується за допомогою введення процесуальних фільтрів з метою підвищення ефективності Так, у положенні частини «с» статті 7 Рекомендацій № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, акцентується увага на тому, що скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають Конституції України, відповідно до статті 129 якої основними засадами судочинства є, серед інших, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Враховуючи те, що предметом позову є відшкодування шкоди у розмірі 348 008,03 грн, а значний суспільний інтерес справи особою, яка подала касаційну скаргу, об`єктивно не підтверджено,Верховний Суд дійшов висновку, що відсутні випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судові рішення у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, підлягають касаційному оскарженню.

Згідно із пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Враховуючи, що ціна позову у цій справі не перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а обставини, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, відсутні, тому у відкритті касаційного провадження у цій справі необхідно відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, статтями 19, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження за касаційною скаргою адвоката Іськіва Івана Зіновійовича в інтересах ОСОБА_1 на рішення Бродівського районного суду Львівської області від 25 лютого 2021 року та постанову Львівського апеляційного суду від 31 травня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО», фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 , за участю третьої особи - ОСОБА_4 , про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: С. Ю. Мартєв

В. В. Сердюк

І. М. Фаловська