Провадження № 2/512/75/22
"09" березня 2022 р. смт. Саврань
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Савранський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Брюховецького О.Ю.,

за участю секретаря Шаповал Н.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою адвоката Шестакова Віталія Юрійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «УКРТЕХФІНАНС», треті особи, що не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сазонова Олена Миколаївна, приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Щербаков Юрій Сергійович про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню

ВСТАНОВИВ:

14.12.2021 позивач адвокат Шестаков В.Ю., який діє в інтересах ОСОБА_1 звернувся до Савранського районного суду Одеської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «УКРТЕХФІНАНС», треті особи, що не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сазонова Олена Миколаївна, приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Щербаков Юрій Сергійович про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню у якому просив суд визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис №5744 від 25.08.2021, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального Сазоновою Оленою Миколаївною про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «УКРТЕХФІНАНС» заборгованості за кредитним договором № 014-09.5-79626 від 24.10.2007, укладеного з Відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль», право вимоги за яким перейшло до Акціонерного товариства «Оксі Банк» на підставі договору № 114/2-29 про відступлення права вимоги за кредитним договором від 23.12.2019, далі відступлено на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «УКРТЕХФІНАНС» на підставі договору № 114/2-29-1 про відступлення прав вимоги від 23.12.2019 на загальну суму 275 801,78 грн.

Заявлені позовні вимоги обґрунтовано тим, що 25.08.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М. вчинено виконавчий напис № 5744 про стягнення з про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «УКРТЕХФІНАНС» заборгованості за кредитним договором № 014-09.5-79626 від 24.10.2007, укладеного з Відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль», право вимоги за яким перейшло до Акціонерного товариства «Оксі Банк» на підставі договору № 114/2-29 про відступлення права вимоги за кредитним договором від 23.12.2019, далі відступлено на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «УКРТЕХФІНАНС» на підставі договору № 114/2-29-1 про відступлення прав вимоги від 23.12.2019, на загальну суму 275 801,78 грн.

20.09.2021 приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Щербаковим Ю.С. відкрито виконавче провадження № ВП 66890398 по примусовому виконанню виконавчого напису № 5744 від 25.08.2021 вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М..

Позивач зазначає, що виконавчий напис № 5744 від 25.08.2021, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М. не відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки під час його вчинення відповідачем не було надано приватному нотаріусу оригіналу нотаріально посвідченого кредитного договору та документів, що підтверджують безспірність заборгованості.

Враховуючи наведене, позивач був змушений звернутися до суду за захистом своїх прав та законних інтересів.

До позовної заяви позивач подав заяву про витребування доказів, у якій просив у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Сазонової Олени Миколаївни копію нотаріальної справи та копії всіх матеріалів, що стали підставою для вчинення виконавчого напису, зареєстрованого в реєстрі за № 5744 від 25.08.2021 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «УКРТЕХФІНАНС» заборгованості на загальну суму 275 801,78 грн.

Крім того, разом із позовною заявою позивач подав заяву про забезпечення позову, шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису № 5744 від 25.08.2021, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального Сазоновою Оленою Миколаївною про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «УКРТЕХФІНАНС» заборгованості за кредитним договором № 014-09.5-79626 від 24.10.2007, укладеного з Відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль», право вимоги за яким перейшло до Акціонерного товариства «Оксі Банк» на підставі договору № 114/2-29 про відступлення права вимоги за кредитним договором від 23.12.2019, далі відступлено на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «УКРТЕХФІНАНС» на підставі договору № 114/2-29-1 про відступлення прав вимоги від 23.12.2019, на загальну суму 275 801,78 грн, яке здійснюється в межах виконавчого провадження № 66890398 від 20.09.2021 відкритого приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Щербаковим Юрієм Сергійовичем до набрання законної сили судовим рішенням по справі.

Ухвалою Савранського районного суду Одеської області від 15.12.2021 зупинено стягнення на підставі виконавчого напису №5744 від 25.08.2021, який вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального Сазоновою Оленою Миколаївною про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «УКРТЕХФІНАНС» заборгованості за кредитним договором № 014-09.5-79626 від 24.10.2007, укладеного з Відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль», право вимоги за яким перейшло до Акціонерного товариства «Оксі Банк» на підставі договору № 114/2-29 про відступлення права вимоги за кредитним договором від 23.12.2019, далі відступлено на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «УКРТЕХФІНАНС» на підставі договору № 114/2-29-1 про відступлення прав вимоги від 23.12.2019, на загальну суму 275 801,78 грн, яке здійснюється в межах виконавчого провадження № 66890398 від 20.09.2021 відкритого приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Щербаковим Юрієм Сергійовичем до набрання законної сили судовим рішенням по справі.

Ухвалою Савранського районного суду Одеської області від 16.12.2021 відкрито провадження у справі та вирішено проводити її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін на 11.01.2022; запропоновано відповідачу протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення йому даної ухвали подати відзив на позовну заяву, а також всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову; витребувано у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Сазонової Олени Миколаївни копію нотаріальної справи та копії всіх матеріалів, що стали підставою для вчинення виконавчого напису, зареєстрованого в реєстрі за № 5744 від 25.08.2021 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «УКРТЕХФІНАНС» заборгованості на загальну суму 275 801,78 грн.

Судове засідання 11.01.2022 було відкладене за клопотанням представника відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «УКРТЕХФІНАНС» про відкладення розгляду справи (а.с.64).

В подальшому судове засідання було відкладене на 09.03.2022.

В судове засідання позивачка ОСОБА_1 та її представник не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином та своєчасно (а.с.73,74,81).

В судове засідання представник відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «УКРТЕХФІНАНС» не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином та своєчасно (а.с. 67,82).

Правом на подачу відзиву на позовну заяву у встановлений судом строк відповідач не скористався.

Третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сазонова Олена Миколаївна в судове засідання не з`явилась, проте 06.01.2022 та 17.01.2022 надіслала до суду заяву в якій просила справу розглядати без її участі. Крім того, 06.01.2022 від приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Сазонової Олени Миколаївни, до суду надійшли матеріали нотаріальної справи щодо вчинення виконавчого напису від 25.08.2021 за реєстровим № 5744 (а.с. 44-61).

Третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Щербаков Юрій Сергійович в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином та своєчасно шляхом направлення судової повістки з викликом до суду (а.с. 42). Крім того, приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Щербаков Юрій Сергійович повідомлявся судом про час та місце судового засідання шляхом направлення судової повістки на його електронну пошту (а.с.69).

Також, інформація про час та місце розгляду справи була розміщена на веб-сайті «Судова влада» в розділі «Найближчі слухання».

Отже, судом вжиті належні заходи для повідомлення відповідача та третіх осіб про розгляд справи та реалізації ними права судового захисту своїх прав та інтересів.

Згідно з частиною 8 статті 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів.

Відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

За приписами статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених статтею 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи виникає спір.

Доказування у цивільній справі, як і судове рішення, не може ґрунтуватися на припущеннях.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, повно, всебічно та безпосередньо з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд дійшов наступних висновків.

Суд встановив, що 25.08.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М. вчинено виконавчий напис № 5744 про стягнення з про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «УКРТЕХФІНАНС» заборгованості за кредитним договором № 014-09.5-79626 від 24.10.2007, укладеного з Відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль», право вимоги за яким перейшло до Акціонерного товариства «Оксі Банк» на підставі договору № 114/2-29 про відступлення права вимоги за кредитним договором від 23.12.2019, далі відступлено на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «УКРТЕХФІНАНС» на підставі договору № 114/2-29-1 про відступлення прав вимоги від 23.12.2019, на загальну суму 275 801,78 грн.

20.09.2021 приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Щербаковим Ю.С. відкрито виконавче провадження відкрито виконавче провадження № ВП 66890398 по примусовому виконанню виконавчого напису № 5744 від 25.08.2021 вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М..

За загальним правилом статей 15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

При цьому, відповідно до статті 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону України «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595.

Відповідно до статті 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

За змістом статті 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Вказані положення закону кореспондуються з вимогами пункту 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України.

Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

У разі, якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів.

Цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, а лише їх конкретизує.

З тексту виконавчого напису вбачається, що нотаріус керувався статтями 87-91 Закону України «Про нотаріат» та пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172.

Відповідно до пункту 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Таким чином, із моменту прийняття цієї постанови і до 10 грудня 2014 року була чинною редакція Переліку, згідно якої стягнення кредитної заборгованості на підставі виконавчих написів було можливе тільки за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також звернення стягнення на заставлене майно (п. 1 Переліку).

10 грудня 2014 року набула чинності постанова Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», якою, зокрема, Перелік був доповнений новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що виникають з кредитних правовідносин», яким створено можливість вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями (п. 2 Переліку).

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року скасовано. Визнано незаконною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», у тому числі в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Постанова набрала законної сили з моменту проголошення.

Відповідно до положень пункту 10.2 постанови Пленуму ВАС України від 20.05.2013 № 7 «Про судове рішення в адміністративній справі» визнання акту суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акту.

Стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти наступних висновків.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія, яка полягає у посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує виникнення права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання безспірного зобов`язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості боржника, у тому числі і внаслідок цивільно-правової відповідальності - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»).

Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком документів є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої вимоги боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З огляду на наведене та виходячи з системного аналізу статей 15,16,18 ЦК України, статей 50,87,88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису.

Тому суд, вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Вказане узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, наведеною у постанові від 27 березня 2019 року в справі №137/1666/16-ц.

Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Такий правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду України від 05 липня 2017 року в справі № 6-887цс17 та постанові Верховного Суду в справі № 207/1587/16 від 19 вересня 2018 року (провадження № 14-12559св18).

При цьому, Верховний Суд у своїй постанові від 12 березня 2020 року в справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) зазначив, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника.

Відповідач своїм правом подати докази розпорядився на свій розсуд, зокрема не подав суду належних та допустимих доказів того, що позивач був сповіщений про намір вчинення виконавчого напису, що у відповідача на момент його вчинення існувало право на стягнення заборгованості, і що виконавчий напис вчинено на підставі первинних документів, які підтверджують заявлену до стягненню суму заборгованості. Будь-якої інформації щодо укладення договору між сторонами суду не надано, договору про відступлення право вимоги не додано.

Оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом 25.08.2021, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року в справі № 826/20084/14. Укладений між банком та позивачем кредитний договір, наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника.

Зазначене вище дає підстави для визнання спірного виконавчого напису № 3233 таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку із недотриманням нотаріусом під час його вчинення вимог статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» та Переліку документів.

Як вказала Велика Палата Верховного Суду в постанові від 21 вересня 2021 року в справі № 910/10374/17 (провадження № 12-5гс21), порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Відтак, інші аргументи та доводи сторін специфічними, доречними, важливими та суттєвими не являються і не здатні вплинути на рішення суду.

Згідно Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Крім того, Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін проти України», рішення від 10 лютого 2010 року, § 58).

Водночас, у позовній заяві представник позивача адвокат Шестаков В.Ю. просить суд стягнути з відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «УКРТЕХФІНАНС» на користь позивачки ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 6 362, 00, які складаються з 908, 00 грн судовий збір за подання позовної заяви, 454, 00 грн судовий збір за подання заяви про забезпечення позову та 5 000,00 грн витрати на професійну правничу допомогу.

На підтвердження витрат позивача на правову допомогу представником позивача разом з позовною заявою надано суду копію Договору про надання професійної правничої допомоги від 01.12.2021 та копію Акту до вказаного договору від 07.12.2021 (а.с. 29,30).

Крім того представником позивача адвокатом Шестаковим В.Ю. до канцелярії суду 03.02.2022 надано Акт до договору №01/12-21 про надання юридичних послуг та копію квитанції про сплату позивачем витрат на юридичні послуги (а.с. 75-78).

За змістом частин першої шостої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України закріплено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Враховуючи положення статей 137 та 141 ЦПК України, сторона має право на відшкодування витрат на правничу допомогу адвоката за умови подання нею до суду заяви про відшкодування таких судових витрат, яка подана до судових дебатів у справі, подання доказів таких витрат (детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, здійснені ним витрати, необхідних для надання правничої допомоги, тощо) до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду у справі.

Як вбачається із попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи в суді, наведеного у позовній заяві, попередній (орієнтовний) розрахунок суми витрат на професійну правничу допомогу становить 5000 грн.

Докази понесених судових витрат на правничу допомогу подано стороною позивача у строк, передбачений частиною восьмою статті 141 ЦПК України.

Водночас, суд зауважує, що клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, у зв`язку з їхньою неспівмірністю, стороною відповідача подано не було, а відповідною нормою ЦПК України не передбачено зменшення такого розміру судом за відсутності відповідного клопотання.

Відтак, суд вважає, що вимога про стягнення із відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «УКРТЕХФІНАНС» на користь позивачки ОСОБА_1 судових витрат, зокрема, по оплаті послуг за надання професійної правничої (правової) допомоги в розмірі 5 000 грн 00 коп., є обґрунтованою, підтвердженою належними доказами, співмірною зі складністю справи, наданим адвокатом обсягом послуг, відповідає критерію реальності таких витрат та розумності їхнього розміру, а, отже, є такою, що підлягає до задоволення.

Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачка при зверненні до суду сплатив судовий збір в сумі 908,00 грн за подання позовної заяви та 454,00 грн за подання заяви про забезпечення позову.

Відтак, ухвалюючи рішення, суд вважає необхідним стягнути з відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «УКРТЕХФІНАНС» на користь позивачки судовий збір у сумі 1 362 гривні 00 копійок.

На підставі викладеного, керуючись статтями 1-16, 18, 259, 628, 630, 634, 663 Цивільного кодексу України, статтями 87-91 Закону України «Про нотаріат», статтями 1-23, 76-82, 89, 95, 258-259, 263-265, 267, 274-279, 280-289, 352-355 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву адвоката Шестакова Віталія Юрійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «УКРТЕХФІНАНС», треті особи, що не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сазонова Олена Миколаївна, приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Щербаков Юрій Сергійович про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис № 5744 від 25.08.2021, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального Сазоновою Оленою Миколаївною про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «УКРТЕХФІНАНС» заборгованості за кредитним договором № 014-09.5-79626 від 24.10.2007, укладеного з Відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль», право вимоги за яким перейшло до Акціонерного товариства «Оксі Банк» на підставі договору № 114/2-29 про відступлення права вимоги за кредитним договором від 23.12.2019, далі відступлено на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «УКРТЕХФІНАНС» на підставі договору № 114/2-29-1 про відступлення прав вимоги від 23.12.2019, на загальну суму 275 801,78 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «УКРТЕХФІНАНС» (місцезнаходження: 01001, м. Київ, вул. Грушевського Михайла, 10, кімната, 212, код ЄДРПОУ - 42563968) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору в сумі 908,00 грн за подання позовної заяви та 454,00 грн за подання заяви про забезпечення позову, у загальному розмірі 1362 (одна тисяча триста шістдесят дві) гривні 00 копійок.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «УКРТЕХФІНАНС» (місцезнаходження: 01001, м. Київ, вул. Грушевського Михайла, 10, кімната, 212, код ЄДРПОУ - 42563968) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) 5 000 (п`ять тисяч) 00 грн у відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Ознайомитись з повним текстом судового рішенням, в електронній формі, сторони можуть за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua/.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається учасниками справи до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Суддя: О.Ю. Брюховецький