Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/6645/22
Номер провадження 6/711/173/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2022 року м. Черкаси

Придніпровський районний суд м. Черкаси у складі головуючого судді Кондрацької Н.М., за участю секретаря судового засідання Мелещенко О.В., старшого державного виконавця Капшитар В.О. розглянувши у відкритому судовому засіданні подання старшого державного виконавця Придніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Капшитар В.О. про надання дозволу на примусове проникнення для проведення примусового виконання рішення суду,-

ВСТАНОВИВ:

Старший державний виконавець звернувся до суду з поданням, в якому просить надати дозвіл на примусове проникнення для проведення примусового виконання рішення суду.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що на перебуває виконавче провадження № 66611897 з примусового виконання виконавчого листа № 712/6189/18 від 27.07.2021 Соснівського районного суду м. Черкаси про конфіскацію всього особистого майна засудженого ОСОБА_1 на користь держави, яке відкрите 26.08.2021.

26.08.2021 державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника та внесено відповідні відомості до Державного реєстру речових прав та Державного реєстру обтяжень рухомого майна.

Відповідно до отриманої інформації за боржником нерухомого майна не зареєстровано.

Державним виконавцем надіслані запити до ПФУ, Податкової служби, МВС та згідно з отриманими відповідями боржник на обліку ДФС не перебуває, не працевлаштований, транспортні засоби не зареєстровані.

10.05.2022, 27.06.2022, 26.10.2022 державним виконавцем здійснено вихід за адресою боржника АДРЕСА_1 , однак провести виконавчі дії не виявилось можливим, двері не відчиняли, про що складені відповідні акти.

Відповідно до відповіді від 20.05.2022 Департаменту інформатизації МВС України боржник 20.08.2021 вибув з ДУ «Черкаський слідчий ізолятор» до ДУ «Бориспільська виправна колонія № 119».

Згідно виконавчого документу боржник зареєстрований по АДРЕСА_2 , а фактично проживає АДРЕСА_1 .

02.11.2022 до Смілянського районного відділу державної виконавчої служби у Черкаському районі Черкаської області Центральнорго міжрегіонального управління Міністерства юстиції направлено доручення на проведення виконавчих дій спрямованих на перевірку майнового стану, однак станом на 11.11.2022 інформації не надходило.

Відповідно до ст. 439 ЦПК України питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця. Суд розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, негайно, але не пізніше наступного дня з дня його надходження до суду, без повідомлення (виклику) сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного чи приватного виконавця.

В судове засідання державний виконавець з`явився, підтримав клопотання. Пояснив, що наразі не встановлено власника кім. АДРЕСА_3 , як і проживаючих у даній квартирі.

Заслухавши пояснення ініціатора подання, дослідивши подання та додані до нього матеріали, суд прийшов до висновку, що подання задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Положеннями ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до п. 13 ч. 3 ст.18 Закону України «Про виконавчепровадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право звертатися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб.

Згідно з ч. 1 та п. 4 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення. Примусове проникнення на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень у зв`язку з примусовим виконанням рішення суду про виселення боржника та вселення стягувача і рішення про усунення перешкод у користуванні приміщенням (житлом) здійснюється виключно на підставі такого рішення суду.

Таким чином законодавцем з метою унеможливлення порушення прав боржника фактично запроваджено судовий контроль за діями виконавців, які полягають у наданні дозволу на таке проникнення саме за ухвалою суду.

Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що на виконанні у державного виконавця перебуває виконавче провадження № 66611897 з примусового виконання виконавчого листа № 712/6189/18 від 27.07.2021 Соснівського районного суду м. Черкаси про конфіскацію всього особистого майна засудженого ОСОБА_1 на користь держави.

26.08.2021 державним виконавцем відкрито виконавче провадження № 66611897 про конфіскацію всього особистого майна засудженого ОСОБА_1 на користь держави.

26.08.2021 постановою державного виконавця арештовано майно боржника.

Згідно з Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта ОСОБА_1 відсутні відомості щодо нерухомого майна боржника.

10.05.2022, 27.06.2022, 26.10.2022 державним виконавцем складено акти, згідно якого при виході державного виконавця за адресою: АДРЕСА_1 , двері квартири державному виконавцю не відчинили, що унеможливило перевірити майновий стан боржника.

Статтею 30 Конституції України передбачено, що кожному гарантується недоторканність житла. Не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду. У невідкладних випадках, пов`язаних із врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні злочину, можливий інший, встановлений законом, порядок проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду і обшуку.

Статтею 311 ЦК України передбачено право на недоторканність житла.

Положеннями ч.ч. 1, 2 ст.311 ЦК України визначено, що житло фізичної особи є недоторканним. Проникнення до житла чи до іншого володіння фізичної особи, проведення у ньому огляду чи обшуку може відбутися лише за вмотивованим рішенням суду.

Гарантування кожному прав на повагу та недоторканність житла є не тільки конституційно-правовим обов`язком держави, а й дотриманням взятих Україною міжнародно-правових зобов`язань відповідно до положень Загальної декларації прав людини 1948 року, Конвенції прозахист правлюдини іосновоположних свобод 1950 року, Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року.

Зазначені міжнародні акти згідно з ч. 1 ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України.

Відповідно до ст. 12 Загальної декларації прав людини 1948 року, ст.8 Конвенції прозахист правлюдини іосновоположних свобод 1950 року, п. 1 ст. 17 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року ніхто не може зазнавати безпідставного посягання на недоторканність свого житла.

Відповідно до п. 2 ст. 29 Загальної декларації прав людини 1948 року, ст.18 Конвенції прозахист правлюдини іосновоположних свобод 1950 року при здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання та поваги до прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві.

Конституційна гарантія недоторканності житла не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема, для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства. Обмеження права особи на недоторканність житла, яке визначено в Конституції України і міжнародно-правових актах, визнається легітимним втручанням держави у права людини з метою забезпечення загального блага.

Одним із судових рішень, що допускає проникнення до житла чи до іншого володіння особи, є ухвала суду про примусове проникнення до житла під час виконання судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб).

При цьому, згідно з ч. 1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно положень ч. 2 ст.89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника-фізичної особи має бути вмотивованим і ґрунтуватися на доказах, які підтверджують перешкоджання боржника вільному доступу державного виконавця до цього житла чи іншого володіння особи та ухилення його від виконання судового рішення.

При цьому, застосування такого заходу як примусове проникнення до житла боржника за поданням державного виконавця може мати місце у виключних випадках та лише після реалізації усіх можливих та передбачених законом засобів примусового виконання судового рішення та має бути належним чином обґрунтоване і підтверджене відповідними доказами.

Відтак, аналізуючи вищенаведені норми, суд дійшов висновку, що державним виконавцем не доведено необхідності надання дозволу на примусове проникнення до житла за адресою АДРЕСА_1 .

Судом за наявними в матеріалах доказами не встановлено, що боржник дійсно має у даній квартирі будь-яке майно, є його власником чи зареєстрованим у ній.

Крім того, суд звертає увагу на те, що з подання та доданих до нього документів, - не вбачається, що боржник отримав постанову про відкриття виконавчого провадження.

При здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання і поваги до прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві (п. 2 ст. 29 Загальної декларації прав людини 1948 року, ст.18Конвенції прозахист правлюдини іосновоположних свобод 1950 року.

Конституційна гарантія недоторканності житла не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства.

Отже, за змістом наведених норм національного та міжнародного законодавства, проникнення у житло чи іншого володіння боржника, як обмеження конституційного права особи на недоторканність житла, має виступати виключним засобом забезпечення примусового виконання судового рішення та бути виправданим.

Частиною 1 ст.439 ЦПК України передбачено, що питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Рішення суду про проникнення в житло боржника має бути вмотивоване. Це свідчить про те, що суду мають бути надані переконливі докази, які б свідчили про те, що державний виконавець (приватний виконавець) вичерпав всі можливості виконати рішення без примусового проникнення до житла чи іншого володіння боржника, проте це не дало результатів.

На підставі вищевикладеного, а також приймаючи до уваги те, що суду не надано достатніх доказів на підтвердження обізнаності боржника про наявність відкритого виконавчого провадження, вчинення виконавчих дій з опису майна, суд вважає, що в задоволенні подання слід відмовити у зв`язку з недоведеністю та передчасністю.

На підставі викладеного та керуючись ст. 439 ЦПК України, ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», суд,-

п о с т а н о в и в:

В задоволенні подання про надання дозволу на примусове проникнення - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її отримання шляхом подачі апеляційної скарги.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий: Н. М. Кондрацька