Новоархангельський районний суд Кіровоградської області
28.12.2022 2/394/300/22
394/826/22
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

про залишення заяви без руху

Суддя Новоархангельського районного суду Кіровоградської області Краснопольська Л.П., розглянувши матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення права власності на частку у спільному майні та визнання права власності на вказану частку на вимогу іншого співвласника,-

В С Т А Н О В И Л А :

Представник позивача звернувся до Новоархангельського районного суду Кіровоградської області з позовом про припинення права власності на частку у спільному майні та визнання права власності на вказану частку на вимогу іншого співвласника.

Порядок звернення до суду за судовим захистом урегульований Цивільного процесуального кодексу України. Подання заяви до суду має відбуватись із дотриманням певних умов.

Дослідивши матеріали справи, суддя приходить до висновку, що зазначена заява підлягає залишенню без руху з таких підстав.

Статтею 175 ЦПК України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування. Позовна заява повинна містити: найменування суду першої інстанції, до якого подається заява; повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти; перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви; підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

У відповідності до ч. 8 ст. 187 ЦПК України, суддя з метою визначення підсудності може також користуватися даними Єдиного державного демографічного реєстру, задля чого судом робиться запит, де ключове значення мають повна дата народження особи та її ідентифікаційний номер. Проте позовна заява не містить необхідної інформації. Відсутність повних особистих даних конкретно визначеної особи, позбавить суд в подальшому можливості повідомлення відповідача про день і час розгляду справи, що в кінцевому випадку може призвести до необґрунтованого затягування розгляду справи.

Окрім цього, у відповідності до ч. 16 ст. 28 ЦПК України, позивач має право на вибір між кількома судами, яким згідно з цією статтею підсудна справа, за винятком виключної підсудності, встановленої статтею 30 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 30 ЦПК України, позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.

Проте позивачем не надано обґрунтування підстав направлення позову саме до Новоархангельського районного суду Кіровоградської області.

Крім того, згідно ст. 95 ЦПК України, письмові докази подаються в оригіналі або належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який заходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення. Натомість долучені до матеріалів справи документи, не засвідчені належним чином.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 176 ЦПК України ціна позову визначається у позовах про визнання права власності на майно або його витребування вартістю майна.

Під дійсною вартістю майна, як зазначено у п. 12 а Постанови Пленуму Верховного Суду України N 20 від 22 грудня 1995 року "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності", розуміється грошова сума, за яку майно може бути продано в даному населеному пункті чи місцевості.

Разом з тим, як вказав Верховний Суд у справі N 336/4407/15 від 17.07.2019, аналіз конструкції норм статей 364 та 365 ЦК України свідчить, що положення статті 365 ЦК України регулюють випадки, коли позивач співвласник майна, домагається позбавлення права власності на частку майна інших співвласників відповідачів у справі. Випадки, коли співвласник майна бажає позбутися належної йому частки у спільному майні шляхом отримання від інших співвласників компенсації вартості належної йому частки та визнання за останніми права власності на все майно регулюються статтею 364 ЦК України. Відповідно до частин першої, другої статті 364 ЦК України кожен із співвласників спільної часткової власності має право на виділ у натурі належної йому частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою.

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду України від 13 січня 2016 року у справі N 6-2925цс15.

Частиною 2 статті 365 Цивільного кодексу України визначено, що суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.Наявність цієї умови дозволяє створити ефективний механізм охорони прав співвласників, право на частку яких припиняється, щодо гарантованого отримання вартості частки в разі ухвалення судового рішення про задоволення позову. Адже на підставі цього рішення не тільки припиняється право, але й набувається право на частку іншим співвласником.

Отже, процедура внесення суми відшкодування вартості частини майна на депозит суду, з одного боку, є гарантією справедливої сатисфакції особі у зв`язку з припиненням її права на частку у спільному майні, а з іншого боку, є технічною функцією щодо забезпечення виконання позивачем у справі своїх зобов`язань перед відповідачем.

У постанові Верховного Суду від 03 грудня 2020 року у справі № 367/7792/16-ц зроблено висновок, що суди за вимогою інших співвласників позбавили особу права власності на належну їй частку квартири з порушенням правил щодо попереднього внесення суми відшкодування вартості такої частки на депозит суду, не врахувавши, що встановлена статтею 365 ЦК України вимога про попереднє внесення на депозитний рахунок суду вартості частки в спільному майні в разі припинення права власності за вимогою інших співвласників є однією з основних умов ухвалення рішення про позбавлення особи майна без її згоди.

При цьому, з матеріалів позовної заяви вбачається, що докази про внесення вартості частки спірного майна на депозитний рахунок суду відсутні, в матеріалах справи також відсутні будь-які відомості про те, чи відповідач погодився на отримання такої компенсації за частку, право власності на яку бажають припинити та визнати за собою позивач. Відсутність такої інформації може в майбутньому перешкодити суду у прийнятті законного та обгрунтованого рішення.

Оскільки представником позивачки подано до суду позов в порядку вказаної норми права, попереднє внесення вартості частки у спільному майні на депозитний рахунок суду є обов`язком позивача, саме тому позивачці слід надати суду платіжний документ про зарахування на депозитний рахунок суду вартості частки у спільному майні, згідно висновку експерта.

Відповідно до ч. 9 ст. 185 ЦПК України, заяви, скарги, клопотання, визначені цим Кодексом, за подання яких передбачено сплату судового збору, залишаються судом без руху також у випадку, якщо на момент відкриття провадження за відповідною заявою, скаргою, клопотанням суд виявить, що відповідна сума судового збору не зарахована до спеціального фонду державного бюджету. Правила цієї частини не застосовуються до заяв про забезпечення доказів або позову.

Розмір судового збору складає 1924,40 грн., сплаченого згідно квитанції ID №842908 від 22.12.2022 р., в АТ «ТАСКОМБАНК», одержувач платежу ГУК в Кіровоградській області/тг смт Новоархангельськ/22030101 Казначейство України (ел.адм. подат), рахунок IBAN № НОМЕР_1 , ЄДРПОУ №38918230. Однак при перевірці зарахування судового збору судом встановлено, що до спеціального фонду Державного бюджету України не зараховано суму судового збору.

Отже, позивачем має бути надано доказ на підтвердження того, факту, що судовий збір сплачений за подачу позовної заяви є зарахованим до державного бюджету України, як це передбачено ч. 9 ст. 185 ЦПК України.

Вказані в ухвалі недоліки позбавляють суд можливості відкрити провадження за цією справою та призначити її до розгляду.

Слід зазначити, що Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його цивільних прав і обов`язків. Проте право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави. Відтак в кожному випадку позивач при зверненні до суду із позовом повинен дотримуватися норм процесуального законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

За таких обставин та враховуючи приписи п. 3 ч. 5 ст. 12 ЦПК України заява підлягає залишенню без руху для виправлення недоліків шляхом виконання зазначених вище приписів закону з метою забезпечення порядку подання доказів, відповідно до ч. 4 ст. 83 ЦПК України і ухвалення законного й обґрунтованого судового рішення згідно зі ст. 263 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 134, 175, 176, 177, 185, 318 ЦПК України, суддя -

П О С Т А Н О В И Л А :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення права власності на частку у спільному майні та визнання права власності на вказану частку на вимогу іншого співвласника - залишити без руху.

Запропонувати позивачці виправити вказані недоліки, надавши їй 10 (десять) днів з дня вручення копії ухвали про залишення заяви без руху для усунення зазначених недоліків.

Роз`яснити, що в разі невиконання зазначених вимог у вказаний строк заява буде вважатися неподаною, і буде повернута.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

Суддя: