КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження Доповідач- Ратнікова В.М.
№ 22-ц/824/3567/2022
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа № 759/4616/19

07 липня 2022 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Ратнікової В.М.

суддів - Борисової О.В.

- Левенця Б.Б.

при секретарях - Савлук І.М., Шпильовій Я.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційними скаргами представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Курлейко Олени Сергіївни, позивача ОСОБА_2 на рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 28 липня 2020 року, постановлене під головуванням судді Козленко Г.О., за апеляційною скаргою представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Курлейко Олени Сергіївни на додаткове рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 19 березня 2021 року, постановлене під головуванням судді Козленко Г.О., у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи: Служба у справах дітей Подільської районної в місті Києві держадміністрації, Служба у справах дітей Солом`янської районної в місті Києві держадміністрації, Управління з питань захисту прав дітей міської ради м. Кропивницький про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною,-

в с т а н о в и в:

У березні 2019 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , треті особи: Служба у справах дітей Подільської районної в місті Києві держадміністрації про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною.

В обґрунтування заявлених вимог зазначав, що 13 квітня 2016 року між ним та ОСОБА_1 було укладено шлюб. ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилась донька - ОСОБА_3 .

23 жовтня 2017 року дружина разом з дитиною, за його згодою, поїхали до Франції, де дружині було запропоновано післядипломне стажування у медичній клініці Франції строком на один рік. В цей період він приїжджав до них.

03 листопада 2018 року вони всі разом прилетіли до міста Києва, а наступного дня дружина разом з донькою поїхали в місто Кропивницький до тещі.

01 грудня 2018 року він приїхав до міста Кропивницького, але його не впустили до квартири та не показали дитину. Вважає, що після цього випадку відносини у подружжя стали напружені, а згодом дружина та її мати взагалі перестали спілкуватись з ним.

З приводу порушення його законних прав, як батька, він неодноразово звертався до органів поліції, соціальних служб для сім`ї та дітей.

Посилаючись на те, що прагне приймати участь у вихованні доньки, виконувати свої батьківські обов`язки, проте відповідачка всіляко перешкоджає їхньому спілкуванню, з урахуванням збільшених позовних вимог від 03 вересня 2019 року (зареєстровані 09 вересня 2019 року № 76136), що прийняті судом першої інстанції до розгляду, позивач просив:

-визнати перешкоди у спілкуванні та побаченнях батька ОСОБА_2 з дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які чинить ОСОБА_1 ;

-усунути перешкоди у спілкуванні та побаченнях батька ОСОБА_2 з дитиною ОСОБА_3 шляхом встановлення способу участі у вихованні дитини та зобов`язати матір дитини ОСОБА_1 не чинити перешкоди батьку дитини ОСОБА_2 мати безперервний контакт та спілкування з донькою ОСОБА_3 та усунути будь- які перешкоди у фізичному доступі до дитини;

-надати можливість відвідування ОСОБА_3 місця окремого проживання її батька ОСОБА_2 у дні та години, визначені судом, згідно наведеному графіку побачень батька з донькою, а саме: визначити для батька дитини ОСОБА_2 порядок участі у вихованні дитини ОСОБА_3 шляхом надання батьку дитини систематичних побачень з донькою за таким графіком:

- кожні перші та треті вихідні кожного місяця з можливістю залишення дитини на ніч за фактичним місцем проживання батька, а саме: АДРЕСА_1 , починаючи з 18 год. 00 хв. кожної першої та третьої п`ятниці кожного місяця до 09 год. 00 хв. понеділка. У вищевказані дні дитину передавати батьку ОСОБА_2 о 18 год. 00 хв. біля вхідних дверей до квартири батька дитини, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Якщо у відповідному місяці випадають п`яті вихідні місяця, відвести їх для перебування дитини почергово з батьком ОСОБА_2 за таким самим порядком, який визначений у попередньому пункті, а наступного разу, коли такі п`яті вихідні випадуть - з матір`ю ОСОБА_1 ;

- кожний другий та четвертий понеділок і четвер кожного місяця відвести 4 (чотири) години для побачень батька ОСОБА_4 з його дитиною ОСОБА_3 без прусутності матері ОСОБА_1 , починаючи з 17 год. 00 хв. до 21 год. 00 хв.. Дитину передавати її батьку ОСОБА_2 біля місця проживання матері дитини ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 . У разі випадання у відповідному місяці п`ятого понеділка та/або четверга, відвести їх також для зустрічей батька з дитиною за таким самим порядком побачень, який визначений у попередньому пункті;

- у дні народження близьких родичів: батька дитини ОСОБА_2 - ІНФОРМАЦІЯ_9 кожного року; бабусі дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; дідуся дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_10 кожного року, починаючи з 09 год. 00 хв. до 21 год. 00 хв. відвести для побачень дитини у перелічені дні з її батьком, дідусем та бабусею;

- у дні народження дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8 кожного року, починаючи з 09 год. 00 хв. до 21 год. 00 хв., відвести для спільного святкування дня народження дитини з її батьком та її матір`ю почергово, один рік з батьком, наступний з матір`ю;

- надати можливість батьку дитини ОСОБА_2 разом з дитиною ОСОБА_3 без присутності матері дитини ОСОБА_1 поза межами її проживання, в тому числі за межами території України, відпочивати за вибором батька дитини протягом двох тижнів два рази на календарний рік в зимові, весняні, літні або осінні місяці року за вибором батька дитини, з попередженням матері дитини ОСОБА_1 не менше ніж за два тижні про дату, з якої дитина разом з батьком буде відпочивати.

Зобов`язати матір дитини ОСОБА_1 надавати дитину ОСОБА_3 для спілкування, побачень та спільного відпочинку з її батьком ОСОБА_2 без присутності матері дитини ОСОБА_1 у встановлені судом дні та години.

Зобов`язати матір дитини ОСОБА_1 виконувати установлений графік побачень батька з дитиною та зобов`язати матір дитини ОСОБА_1 забезпечувати згідно вище наведеного графіку побачення батька дитини, ОСОБА_2 , з його дитиною ОСОБА_3 (а.с. 22-27 том 2, а.с. 82-86 том 3).

16 липня 2019 року протокольною ухвалою Солом`янського районного суду м.Києва було задоволено клопотанння представника відповідачки ОСОБА_7 адвоката Бахуринського В.С. та залучено до участі у даній справі в якості третях осіб без самосиійних вимог Службу у справах дітей Солом`янської районної в місті Києві держадміністрації та Управління з питань захисту прав дітей міської ради м. Кропивницький.

Рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 28 липня 2020 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи: Служба у справах дітей Подільської районної в місті Києві держадміністрації, Служба у справах дітей Солом`янської районної в місті Києві держадміністрації, Управління з питань захисту прав дітей міської ради м. Кропивницький про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною задоволено частково.

Зобов`язано ОСОБА_1 не чинити перешкоди ОСОБА_2 у спілкуванні, побаченнях та особистому вихованні доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Визначено ОСОБА_2 наступний спосіб участі у вихованні доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , до початку навчання дитини в шкільному закладі:

-кожні перші та треті вихідні кожного місяця з можливістю залишення дитини на ніч за фактичним місцем проживання батька, а саме: АДРЕСА_1 , починаючи з 10 год. 00 хв. кожної першої та третьої суботи кожного місяця до 18 год. 00 хв. кожної першої та третьої неділі кожного місяця;

-кожний другий та четвертий понеділок і четвер кожного місяця з 17 год. 00 хв. до 20 год. 00 хв. біля місця проживання дитини;

-у дні народження близьких родичів: батька дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ; бабусі дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; дідуся дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_10 кожного року, починаючи з 09 год. 00 хв. до 18 год. 00 хв.;

-у дні народження дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8 через рік почергово (один рік з батьком, наступний з матір`ю).

Зобов`язано ОСОБА_1 передавати та забезпечувати побачення ОСОБА_2 з його донькою ОСОБА_3 .

В іншій частині позовних вимог відмовлено (а.с 115-125 том 3).

09 листопада 2020 року (зареєстровано судом 11 листопада 2020 року вх.№85238) позивач ОСОБА_2 звернувся до Солом`янського районного суду м. Києва із заявою про ухвалення додаткового рішення, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 29 вересня 2020 року він отримав три виконавчі листи на виконання судового рішення від 28 липня 2020 року та пред`явив їх до примусового виконання до Подільського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).

19 жовтня 2020 року він отримав повідомлення головного державного виконавця Подільського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Київ) Шемберко О.П. від 08 жовтня 2020 року № 63220074/9 про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання у зв`язку з його невідповідністю вимогам п. 7 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження».

Із тексту повідомлення державного виконавця від 08 жовтня 2020 року № 63220074/9 йому стало відомо, що причиною відмови у відкритті виконавчого провадження є відсутність у одному із трьох виконавчих листів заходів примусового виконання рішення суду, тобто, відсутність зобов`язальної частини щодо боржника, де прямо мало бути зазначено, що боржника (відповідача у справі) було зобов`язано виконувати визначений судом спосіб (графік) участі батька у вихованні дитини, а в інших двох виконавчих листах, не дивлячись на те, що зобов`язальна частина наявна щодо боржника, але до цього зобов`язання не вказано визначений судом спосіб (графік) участі батька у вихованні дитини.

У зв`язку з вищенаведеними обставинами, позивач вважав, що виникла необхідність у доповнені рішення суду від 28 липня 2020 року додатковим змістом щодо зобов`язання відповідача (боржника) ОСОБА_1 виконувати визначений судом спосіб (графік) участі батька у вихованні доньки, ухваливши додаткове рішення, яким:

- вирішити позовну вимогу першої заяви позивача про збільшення позовних вимог від 03 вересня 2019 року під номером 7, яка не була вирішена в частині зобов`язання відповідача (боржника) ОСОБА_1 виконувати визначений судом спосіб (графік) участі батька у вихованні дитини, а саме: «Зобов`язати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , виконувати визначений судом спосіб (графік) участі батька ОСОБА_2 у вихованні його дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , до початку її навчання в шкільному закладі, який було визначено судом та наведено у резолютивній частині рішення Солом`ямського районного суду м. Києва від 28.07.2020 у цивільній справі № 759/4616/19»;

- вирішити позовну вимогу першої заяви позивача про збільшення позовних вимог від 03 вересня 2019 року під номером 5 в частині визначення місця виконання визначеного судом способу (графіку) участі батька у вихованні дитини, тобто, в частині визначення місця передачі дитини батьку від матері дитини для проведення побачень та зобов`язання відповідача (матері дитини) ОСОБА_1 передавати дитину ОСОБА_3 батьку дитини ОСОБА_2 в певні дні і в певний час за певним місцем побачень (адресою), а саме: «Зобов`язати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_1 , кожні перші та треті вихідні кожного місяця, починаючи о 10 год. 00 хв. кожної першої та третьої суботи кожного місяця передавати дитину ОСОБА_3 її батьку ОСОБА_2 біля вхідних дверей до квартири, де проживає батько дитини, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та зобов`язати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_1 , кожний другий та четвертий понеділок і четвер кожного місяця о 17 год. 00 хв. передавати дитину ОСОБА_3 її батьку ОСОБА_2 біля вхідних дверей до квартири, де разом проживають мати дитини ОСОБА_1 та дитина ОСОБА_3 , яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 ».

Ухвалити додаткове рішення, яким вирішити позовні вимоги першої заяви позивача про збільшення позовних вимог від 03 вересня 2019 року під номерами 5-7 та визначити спосіб (графік) участі батька у вихованні дитини після початку її навчання в шкільному закладі до досягнення дитиною повноліття за тим самими способом (графіком), який суд визначив для позивача (батька дитини) до початку навчання дитини в шкільному закладі, а саме:

- кожні перші та треті вихідні кожного місяця з можливістю залишення дитини на ніч за фактичним місцем проживання батька, а саме АДРЕСА_1 , починаючи з 10 год. 00 хв. кожної першої та третьої суботи кожного місяця до 18 год. 00 хв. кожної першої та третьої неділі кожного місяця;

- кожний другий та четвертий понеділок і четвер кожного місяця з 17 год. 00 хв. до 20 год. 00 хв. біля місця проживання дитини.

Зобов`язати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_1 , виконувати визначений судом спосіб (графік) участі батька ОСОБА_2 у вихованні його доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , після початку її навчання в шкільному закладі до досягнення дитиною повноліття.

Зобов`язати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_1 , кожні перші та треті вихідні кожного місяця, починаючи о 10 год. 00 хв. кожної першої та третьої суботи кожного місяця, передавати дитину ОСОБА_3 її батьку ОСОБА_2 біля вхідних дверей до квартири, де проживає батько дитини, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та зобов`язати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_1 , кожний другий та четвертий понеділок і четвер кожного місяця о 17 год. 00 хв. передавати дитину ОСОБА_3 її батьку ОСОБА_2 біля вхідних дверей до квартири, де разом проживають мати дитини ОСОБА_1 та дитина ОСОБА_3 , яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 195-204-а том 3).

Додатковим рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 19 березня 2021 року заяву позивача про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі №759/4616/19 за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи: Служба у справах дітей Подільської районної в місті Києві держадміністрації, Служба у справах дітей Солом`янської районної в місті Києві держадміністрації, Управління з питань захисту прав дітей міської ради м. Кропивницький про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною задоволено частково.

Ухвалено додаткове рішення усправі за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи: Служба у справах дітей Подільської районної в місті Києві держадміністрації, Служба у справах дітей Солом`янської районної в місті Києві держадміністрації, Управління з питань захисту прав дітей міської ради м. Кропивницький про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною до рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 28липня 2020 року.

Зобов`язано ОСОБА_1 виконувати визначений ОСОБА_2 наступний спосіб участі у вихованні доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , до початку навчання дитини в шкільному закладі:

-кожні перші та треті вихідні кожного місяця з можливістю залишення дитини на ніч за фактичним місцем проживання батька, а саме: АДРЕСА_1 , починаючи з 10 год. 00 хв. кожної першої та третьої суботи кожного місяця до 18 год. 00 хв. кожної першої та третьої неділі кожного місяця;

-кожний другий та четвертий понеділок і четвер кожного місяця з 17 год. 00 хв. до 20 год. 00 хв., біля місця проживання дитини;

-у дні народження близьких родичів: батька дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ; бабусі дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; дідуся дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_10 кожного року, починаючи з 09 год. 00 хв. до 18 год. 00 хв.;

-у дні народження дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8 через рік почергово (один рік з батьком, наступний з матір`ю).

В інший частині відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 28 липня 2020 року та додатковим рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 19 березня 2021 року, представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Курлейко Олена Сергіївна подала апеляційні скарги.

В апеляційній скарзі на рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 28 липня 2020 року просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги на рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 28 липня 2020 року зазначає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що законодавцем визначено можливість мирного вирішення питання щодо спілкування батька чи матері, які проживають окремо, з дитиною шляхом укладення договору про здійснення батьківських прав, проте позивачем не надано доказів вжиття ним заходів мирного вирішення питання щодо його участі у вихованні дитини. Не звертався позивач і до органу опіки з заявами про визначення способу його участі у вихованні дитини та, відповідно, рішення таким органом не приймалось.

Таким чином, позивачем не було надано доказів того, що відповідачка чинить йому перешкоди у спілкуванні з дитиною, а встановлений графік спілкування суперечить та не відповідає інтересам дитини.

Ухвалюючи оскаржуване рішення та, визначаючи спосіб спілкування батька з донькою, суд першої інстанції не звернув увагу на те, що відповідачка з дитиною проживають та зареєстровані в м. Кропивницький, а тому рішення суду в частині надання позивачу часу спілкування з донькою в м. Києві не відповідає інтересам дитини, її віку, стану здоров`я.

Також при вирішенні спору судом першої інстанції безпідставно не були прийняті до уваги надані відповідачкою докази, а саме: рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 09 серпня 2019 року про встановлення обмежувального припису строком на шість місяців відносно ОСОБА_2 у справі № 404/5203/19, в якому встановлені факти здійснення ОСОБА_2 насильницьких дії щодо ОСОБА_1 та малолітньої дитини, що спричинило психічне та фізичне захворювання дитини і така поведінка батька дитини стали наслідком звернення ОСОБА_1 до психологів, які констатували ознаки стресу у дитини. Дані обставини підтверджуються висновками психологічного обстеження відповідно до яких дитині не рекомендовані контакти з батьком.

В частині порушення норм процесуального права зазначає, що судом першої інстанції, всупереч вимогам статей 6, 49, 183, 189, 175, 197 ЦПК України, була прийнята до розгляду заява позивача ОСОБА_2 про збільшення позовних вимог, в якій містяться нові вимоги, що суперечить правовим висновкам Верховного Суду, викладеним у постановах від 09 липня 2020 року № 922/404/19, від 03 серпня 2019 року № 911/2139/19.

Просила суд апеляційної інстанції також врахувати ту обставину, що з 2019 року відповідач ОСОБА_1 працює лікарем за контрактом в медичній установі в м. Лондон на території Сполученого Королівства Великої Британії, де наразі проживає зі своєю донькою ОСОБА_8 .

В апеляційній скарзі на додаткове рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 19 березня 2021 року просить скасувати оскаржуване додаткове рішення суду та відмовити у задоволенні заяви позивача ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення, обгрунтовуючи вимоги скарги тим, що вказане додаткове рішення суду ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що з резолютивної частини рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 28 липня 2020 року вбачається, що судом першої інстанції при вирішенні спору по суті було відмовлено у задоволенні позовної вимоги позивача під номером 7 (сім), а саме: "про зобов?язання ОСОБА_1 виконувати визначений судом спосіб участі батька у вихованні дитини…", що і стало наслідком задоволення позову частково. З наявних на офіційному сайті «Судова влада України» відомостей встановлено, що позивач ОСОБА_2 не подавав апеляційну скаргу на вище зазначене судове рішення. Отже, на думку апелянта, суд першої інстанції протиправно застосував приписи п. 1 ч. 1 ст. 270 ЦПК України, задовольняючи частково заяву позивача про ухвалення додаткового судового рішення, суд першої інстанції надав позивачу можливість у протиправний спосіб, без апеляційного оскарження змінити та доповнити рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 28 липня 2020 року.

До того ж, у прохальній частині заяви про ухвалення додаткового рішення позивачем ставляться вимоги такого змісту, які у заяві про збільшення позовних вимог від 03 вересня 2019 року не зазначалися та судом не розглядалися.

У поданих апеляційних скаргах представник відповідача зазначила про попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які відповідач ОСОБА_1 понесла та очікує понести у зв`язку із розглядом справи в суді апеляційної інстанції щодо оскарження рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 28 липня 2020 року, в сумі 10 000,00 грн. - витрати на правничу допомогу та сплачений судовий збір - 2305,20 грн., щодо оскарження додаткового рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 19 березня 2021 року, в сумі 20 000,00 грн. - витрати на правничу допомогу та сплачений судовий збір у розмірі 1 164,12 грн.

Позивач ОСОБА_2 , не погоджуючись з рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 28 липня 2020 року, також подав апеляційну скаргу, в якій просить частково змінити резолютивну частину оскаржуваного судового рішення, а саме: змінити третій абзац резолютивної частини рішення суду першої інстанції шляхом виключення із його тексту словосполучення «до початку навчання дитини в шкільному закладі»; змінити третій абзац резолютивної частини рішення суду першої інстанції шляхом викладення його тексту у наступній редакції: «визначити ОСОБА_2 спосіб його участі у вихованні доньки ( графік побачень батька з донькою) ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та зобов`язати ОСОБА_1 виконувати визначений судом графік побачень батька з донькою згідно нижче наведеного графіку:»; змінити п`ятий абзац резолютивної частини рішення суду першої інстанції шляхом викладення його тексту у наступній редакції: «кожний другий та четвертий понеділок і четвер кожного місяця з 17-00 години до 20-00 години біля місця проживання матері та дитини, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 ». В іншій частині залишити рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 28 липня 2020 року без змін.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги ОСОБА_2 зазначає, що оскаржуване судове рішення є частково обгрунтованим та таким, що ухвалено з частково правильним застосуванням норм матеріального права та з деякими порушеннями норм процесуального права, що призвело до неправильного ухвалення рішення суду в певній його частині.

Апеляційна скарга мотивована тим, що визначений судом першої інстанції спосіб участі позивача у вихованні його доньки до початку її навчання в шкільному закладі суттєво звужує права позивача у цій справи та його дитини у спілкуванні та побаченнях один з одним, по суті позбавляє позивача - батька та дитину мати взаємні побачення та спілкування після досягнення дитиною шкільного віку, що є абсолютно неприпустимим, оскільки порушує основоположне право батьків і дітей бути поряд один з одним, мати безперешкодні та прямі контакти, побачення і спілкування протягом усього періоду дитинства (життєвого відрізку між народженням дитини та її повноліттям), що передбачено як нормами низки міжнародно-правових актів, так і нормами національного законодавства.

До того ж, позивач у свої позовних вимогах не просив суд першої інстанції визначати спосіб участі батька у вихованні його дитини до початку її навчання у шкільному закладі, та судом у мотивувальній частині рішення не наведено жодного мотиву (доводу) визначення способу участі позивача у вихованні його дитини до початку її навчання у шкільному закладі, а тому, на думку позивача, у цій частині рішення суду першої інстанції є невмотивованим і необґрунтованим, судом допущено вихід за межі позовних вимог позивача, що суперечить положенням частини 2 статті 264 ЦПК України.

Окрім того, оскаржуване рішення суду в частині визначення способу участі позивача у вихованні його дитини з вказаним обмеженням часу його виконання - «до початку навчання дитини в шкільному закладі», яке не набрало законної сили, неможливо буде ефективно виконувати, у зв`язку з браком часу, який залишиться на його виконання, оскільки дитині станом на ІНФОРМАЦІЯ_11 виповниться 6 років, та повністю нівелює можливість використання даного судового рішення, ухваленого за результатами розгляду цієї справи, з метою ефективного захисту прав позивача та його дитини у побаченнях та спілкуванні один з одним.

В частині неповного (часткового) вирішення судом першої інстанції вимоги позивача про встановлення способу його участі у вихованні дитини (графіку побачень з дитиною) зазначає, що судом першої інстанції, хоча і визначений графік побачень батька з дитиною, однак суд, всупереч заявленим ним вимогам від 03 вересня 2019 року (збільшені вимоги) під номером 5-7, не зобов`язав відповідача ОСОБА_1 виконувати вказаний графік побачень, що фактично унеможливлює примусове виконання встановленого судом графіку побачень батька з донькою і, як наслідок, перешкоджає реальному та ефективному захисту права позивача щодо участі у вихованні його доньки.

Щодо необхідності зміни п`ятого абзацу резолютивної частини рішення суду першої інстанції та викладення його у новій редакції зазначає, що вказаний в цій частині рішення спосіб його участі у спілкуванні, побаченнях з донькою «біля місця проживання дитини» є незрозумілим і неоднозначним, не дає конкретного визначення місця проживання дитини, а лише вказує на нього, не зазначає його, що унеможливлює виконання рішення суду в частині побачень батька з дитиною.

Щодо порушення розумних строків розгляду цивільної справи зазначає про те, що у цій справі винесення остаточного рішення суду, яке б вступило в законну силу, досі так і не відбулося, навіть після майже 3-річного строку розгляду цієї справи в суді першої інстанції. Відповідно вважає, що його право на регулярні побачення, контакти та спілкування з його дитиною ще фактично не почало виконуватись, а строк, протягом якого триває провадження у цій справі, явно перевищив граничний межі розумного строку, прийнятого ЕСПЛ у його судовій практиці.

Окремо звернув увагу на те, що майже протягом півтора року з моменту ухвалення остаточного рішення у даній справі судом першої інстанції, він не зміг отримати повний текст вказаного судового рішення в суді першої інстанції.

Вважає, що законним та обґрунтованим буде постановити окрему ухвалу щодо судді Солом`янського районного суду м. Києва Козленко Г.О. за її протиправні дії.

Просив довести до відома Вищої ради правосуддя інформацію про допущенні при вирішенні вказаної цивільної справи порушення норм Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод в частині недотримання розумного строку здійснення судового розгляду вказаної справи та ухвалення остаточного рішення суду у цій справі суддею Солом`янського районного суду м. Києва Козленко Г.О.

У поданій апеляційній скарзі позивач зазначив про попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і очікує понести у зв`язку із апеляційним переглядом рішення суду першої інстанції, в сумі 11 652,60 грн., які складаються із витрат на оплату судового збору та на професійну правничу допомогу адвоката.

Сторони у справі (позивач, відповідач) подали відзиви на апеляційні скарги та заяви про зменшення судових витрат (а.с. 65-86, 87-112 том 7, а.с. 69-75, 76-82, 83-90 том 8).

У поданому відзиві позивач ОСОБА_2 просить залишити апеляційну скаргу відповідача на рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 28 липня 2020 року без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Щодо доводів апеляційної скарги відповідача ОСОБА_1 в частині необхідності попереднього врегулювання спору у позасудовому порядку, то такі доводи позивач вважає вільним тлумаченням адвокатом Курлейко О.С. положень чинного законодавства, оскільки чинне законодавство не містить імперативних норм, які зобов?язують особу, яка звертається до суду за захистом своїх порушених прав щодо участі у вихованні дитини, попередньо вживати будь-яких інших заходів, у тому числі намагатися врегулювати це питання мирним шляхом у позасудовому порядку, а відтак такі заходи не є обов?язковими.

Спростовуючи доводи апеляційної скарги в частині недоведеності обставин чинення відповідачем ОСОБА_1 йому перекошкод у вихованні дитини та спілкуванні з нею, позивач зазначає, що подані ним заяви до поліції щодо перешкод у побаченнях та спілкуванні з дитиною є належними доказами таких здійснення таких перешкод зі сторони ОСОБА_1 . Окрім заяв до поліції в матеріалах справи є інші докази, які доводять чинення відповідачем перешкод позивачеві у побаченнях та спілкуванні з дитиною, а саме: покази свідків, аудіо-запис.

В частині отриманих відповідачем ОСОБА_1 як заключення за результатом психологічного обстеження ОСОБА_8 від 06 грудня 2018 року, так і висновку психологічного обстеження дитини від 07 лютого 2019 року, складених та підписаних психологом ОСОБА_9 , зазначає, що вказані документи не можна вважати належними, достовірними та допустимими доказами для вирішення даної справи, а тому суд апеляційної інстанції не може опиратися на них при винесенні остаточного судового рішення та має відхилити їх, як неналежні докази в цій справі, посилаючись на те, що психологічні дослідження були проведені без дотримання умов та обставин, за яких має відбуватися належне проведення психологічного дослідження дитини. Щодо необхідності дотримання вказаних умов та обставин зазначено у правовому висновку Верховного Суду, викладеному у постанові від 23 грудня 2020 року, справа № 712/11527/17.

Крім того, позивач стверджує, що психологічне обстеження дитини 07 лютого 2019 року не могло проводитись у присутності матері дитини ОСОБА_1 , про що зазначено у висновку, оскільки цього дня ОСОБА_1 перетнула державний кордон України о 9-50 год., діставшись з аеропорту до міста Києва, попрямувала влаштовуватись на роботу до приватної лікарні-Медичний центр «Універсальна клініка «Оберіг», та могла бути у місті Кропивницькому, де проводилось психологічне обстеження дитини, не раніше 22-00 год. вечора того ж дня, коли дитина вже спить.

Щодо заходів обмежувального припису, які були покладені на нього рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 09 серпня 2019 року у справі № 404/5203/19 зазначає, що заходи обмежувального припису носять тимчасовий характер та не свідчать про неможливість участі одного з батьків у вихованні своєї дитини після закінчення дії обмежувального припису, а також про неправомірну чи негідну поведінку батька по відношенню до своєї дитини в цілому.

Просив також врахувати, що він жодного разу не порушував обмежувальний припис під час його дії протягом 6 місяців, що вже само по собі свідчить про те, що його відношення та поведінка стосовно заявника у справі про видачу обмежувального припису ОСОБА_1 та дитини перестали бути такими, що стали підставою для видачі цього обмежувального припису. Такі випадки неналежної поведінки з його сторони більше не повторювались, він вже змінив ставлення до своїх колишніх вчинків та не збирається їх повторювати у майбутньому. Отже, не створить несприятливих інцидентів для дитини при їх спілкуванні.

В частині доводів апеляційної скарги щодо прийняття судом першої інстанції збільшених позовних вимог від 03 вересня 2019 року зазначає, що вказані вимоги є однорідними з вимогами, заявленими у початковій редакції позовної заяви, а тому предмет та підстави позову є незмінними.

Вважає голослівними та не підтвердженими доказами твердження представника відповідача про те, що відповідач ОСОБА_1 разом з донькою постійно проживає у місті Кропивницькому, а тому задоволення вимоги про надання позивачу дитини в м. Києві не буде відповідати інтересам дитини, її віку, стану здоров`я, оскільки із наявних в матеріалах справи доказів вбачається, що відповідач ОСОБА_1 постійно проживає та зареєстрована у АДРЕСА_2 , а також працює та навчається у місті Києві.

Також не підтверджено жодним доказом доводи апеляційної скарги відповідача щодо проживання дитини у місті Лондон на території Сполученого Королівства Великої Британії.

При цьому, на думку позивача, сам факт проживання дитини за кордоном ніяким чином не впливає на можливість встановлення графіку побачень батька й дитини на території України.

Посилаючись на правову позицію Верховного Суду , викладену у постанові від 05 грудня 2018 року № 175/5360/13-ц, вважає, що з огляду на те,що він не надавав згоди (дозволу) на виїзд дитини за кордон, то за відсутності такої згоди батька будь-який виїзд та/або перебування дитини за кордоном не має ніякого значення та впливу, як на вирішення питання участі батька у вихованні дитини в цілому, так і на обсяг і місце побачень батька з дитиною зокрема.

У відзиві на апеляційну скаргу на додаткове рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 19 березня 2021 року позивач ОСОБА_2 просить залишити вказану апеляційну скаргу відповідача без задоволення, а оскаржуване додаткове рішення суду залишити в силі, посилаючись на те, що додаткове рішення у цивільній справі за № 759/4616/19 ґрунтується на засадах верховенства права, є законним та обгрунтованим, таким, що відповідає вимогам статті 263 ЦПК України і завданню цивільного судочинства. Висновки, викладені в оскаржуваному додатковому рішенні суду, відповідають фактичним обставинам справи, а тому воно не підлягає скасуванню.

Зазначає, що, задовольняючи позовну вимогу позивача про встановлення способу графіку) участі батька у вихованні дитини, суд першої інстанції своїм рішенням (основне) від 28 липня 2020 року визначив та надав позивачу графік побачень з його донькою, але, як видно із тексту резолютивної частини цього рішення, не зобов`язав відповідача його виконувати, що унеможливлює примусове виконання встановленого судом способу (графіку) побачень та перешкоджає реальному та ефективному захисту права позивача на участь у вихованні його доньки, що повністю підтверджується повідомленням головного державного виконавця Подільського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Шемберко О.П. про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 08 жовтня 2020 року № 63220074/9.

З огляду на зазначене, для вирішення другої частини єдиної за своєю правовою природою вимоги, яку суд першої інстанції по суті частково не вирішив взагалі, на підставі заяви позивача про ухвалення додаткового рішення суду, Солом`янський районний суд м. Києва виправив допущену технічну помилку та ухвалив рішення (додаткове) від 19 березня 2021 року, яким зобов`язав відповідача виконувати встановлений у рішенні (основному) від 28 липня 2020 року спосіб (графік) побачення батька й дитини.

Ухвалення такого додаткового рішення суду, на думку позивача, є правомірним та повністю узгоджується з пунктом 20 Постанови Пленуму Верховного суду України № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі». Відтак це рішення суду є законним та не підлягає скасуванню.

Твердження представника відповідача адвоката Курлейко О.С. про те, що суд першої інстанції у додатковому рішенні від 19 березня 2021 року фактично задовольнив зовсім іншу вимогу, тобто, не ту вимогу, яку позивач заявив у прохальній частині заяви від 03 вересня 2019 року про збільшення позовних вимог у пункті під номером 7, вважає помилковим, посилаючись на те, що він свідомо скоригував вимогу щодо зобов`язання відповідача виконувати зазначений судом спосіб побачень батька з дитиною, викладену у пункті номер 2 прохальної частини заяви від 09 листопада 2020 року про ухвалення додаткового рішення суду, яка за змістом не співпадає з вимогою щодо зобов`язання виконувати графік побачень батька з дитиною, викладеною у прохальній частині заяви від 03 вересня 2019 року про збільшення позовних вимог у пункті під номером 7, у зв`язку з тим, що таке коригування було викликане не плутаниною позивача у своїх вимогах, а особливостями формулювань, використаними Солом`янським районним судом м. Києва при ухваленні свого рішення від 28 липня 2020 року, в якому в резолютивній його частині було вирішено: «визначити ОСОБА_2 наступний спосіб участі у вихованні доньки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 до початку навчання дитини в шкільному закладі», в той час як позивач просив визначати не спосіб участі, а саме графік побачень та не до початку навчання дитини в шкільному закладі. Тобто, замість словосполучення «графік побачень», яке позивач використовував у прохальній частині своєї заяви від 03 вересня 2019 року про збільшення позовних вимог у пункті під номером 7 та саме у такому вигляді просив задовольнити цю його вимогу, тоді як суд першої інстанції використав зовсім інше словосполучення та задовольнив позивачу «спосіб участі у вихованні» та ще й «до початку навчання дитини в шкільному закладі».

Доводи апеляційної скарги представника відповідача адвоката Курлейко О.С. про те, що позивач за допомогою заяви від 03 вересня 2019 року про збільшення позовних вимог нібито надав новий окремий позов з іншими предметом та підставами позову, позивач вважає абсолютно необґрунтованими та помилковими.

На думку позивача, інші порушення норм процесуального права, про які стверджує представник відповідача адвокат Курлейко О.С., навіть якщо припустити, що деякі з них дійсно мали місце під час ухвалення рішення (додаткового) від 19 березня 2021 року у справі № 759/4616/19, не призвели до неправильного вирішення як цієї справи в цілому, так і ухвалення зазначеного додаткового рішення суду, зокрема, а тому ці порушення не можуть бути підставою для скасування у цій справі як основного, так і додаткового рішень суду першої інстанції. Отже, рішення суду першої інстанції у цій справі не можуть бути скасовані лише з формальних підстав.

У відзиві на апеляційну скаргу позивача ОСОБА_2 представник відповідача ОСОБА_10 просить відмовити ОСОБА_2 у задоволенні апеляційної скарги на рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 28 липня 2020 року у повному обсязі, посилаючись на те, що доводи скарги є необгрунтованими та надуманими.

Зазначає, що позивач ОСОБА_2 оскаржує не мотивувальну частину оскаржуваного рішення, не висновки суду, а його резолютивну частину, з якою був ознайомлений ще ІНФОРМАЦІЯ_12.

При цьому, позивач ОСОБА_2 , отримавши 29 вересня 2020 року виконавчі листи у справі № 759/4616/19, погодився з рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 28 липня 2020 року та навіть подавав до суду заяви, пов`язані з його виконанням, які були частково задоволенні судом.

Тож протягом 1,5 року позивач ОСОБА_2 був обізнаний з оскаржуваним рішенням суду, його резолютивною частину, яку наразі бажає змінити, та не вживав заходів щодо його оскарження, а навпаки виконував його примусово, втягуючи відповідача ОСОБА_1 у безкінечні судові тяганини.

Вважає, що подання апеляційної скарги ОСОБА_2 на рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 28 липня 2020 року порушує права ОСОБА_1 на рівність, змагальність сторін, а також спричинить, у разі її задоволення, видачу вдруге виконавчих документів, проведення повторно виконавчих дій, що є неприйнятним у правовій державі.

До того ж, зміст апеляційної скарги позивача ґрунтується на одних припущеннях та роздумах ОСОБА_2 про нібито неефективний захист прав позивача, адже не містить посилання на конкретні докази та норми чинного законодавства.

Також, на думку представника відповідача, позивач ОСОБА_2 просить суд апеляційної інстанції вийти за межі своїх повноважень та змінити резолютивну частину оскаржуваного рішення суду шляхом викладення третього її абзацу у наступній, запропонованій ним в апеляційній скарзі, редакції: «Визначити ОСОБА_2 спосіб його участі у вихованні доньки (графік побачень батька з донькою) ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та зобов`язати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_1 , виконувати визначений судом графік побачень батька з донькою та забезпечувати побачення батька з донькою, згідно нижче наведеному графіку:», тобто, розглянути зовсім нові позовні вимоги.

Більше того, вважає, що позовна вимога зобов`язального характеру щодо виконання графіку побачень з дитиною має місце тоді, коли судом вже визначено графік побачень та наявні докази умисного невиконання відповідачем такого рішення суду.

Також позивач намагається визначити місце проживання дитини, а відтак і ОСОБА_1 за конкретною адресою, а саме: АДРЕСА_2 , що є протиправним, оскільки свободу пересування та вільний вибір місця проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_11 не обмежено, а наявність у відповідача на праві приватної власності квартири в АДРЕСА_2 не обмежує ОСОБА_1 вільно обрати місце своєї реєстрації за адресою в м. Кропивницькому.

Таким чином, на думку представника відповідача, позивач має на меті протиправно, шляхом встановлення в рішенні суду конкретного місця проживання дитини, примусово змінити вільно обране ОСОБА_1 місце реєстрації по АДРЕСА_3 на АДРЕСА_2 єві, де вона не проживає.

Зазначає, що такі намагання примусово змінити місце проживання ОСОБА_1 позивач ОСОБА_2 вчиняє не вперше.

Так, рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 24 лютого 2021 року заяву ОСОБА_2 а, заінтересована особа: ОСОБА_1 про встановлення факту проживання фізичної особи ОСОБА_1 з 15.02.2019 в АДРЕСА_2 , залишено без задоволення (справа № 759/20866/19).

Водночас, ОСОБА_2 у достеменно відомо про місце реєстрації ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_3 , що підтверджується копією її паспорта, наявного в матеріалах справи, який позивач долучив до апеляційної скарги не в повному обсязі.

Більше того, позивачу відомо, що ОСОБА_1 працює та проживає з Соломією не в місті Києві, а в місті Лондон, що підтверджується довідкою від 30 грудня 2020 року, виданою Наймою Смеулдер, лікарем - консультантом урологічного відділення дитячої лікарні на Грей-ормонд-стріт в м. Лондон, рішенням Верховного Суду (Лондон) від 14.06.2021 у справі № РБ20Р00514 та листом державної прикордонної служби України від 17.02.2020 року.

Відтак, на думку представника відповідача, зміст апеляційної скарги та її вимоги свідчать про те, що позивач бажає приймати участь у вихованні ОСОБА_11 таким чином, щоб не сплачувати більше 3,5 років аліментів на її утримання, але щоб донька їздила до батька, а не навпаки, та за кошти не позивача (батька дитини), а матері дитини, і виховання відбувалося за місцем проживання позивача ОСОБА_2 , а не доньки ОСОБА_11 .

В частині витрат на професійну правничу допомогу адвоката Жуклінської В.Р. зазначає, що долучені позивачем ОСОБА_2 документи не підтверджують надані послуги правничої допомоги та понесені ним витрати на їх оплату.

У договорі про надання адвокатських послуг № 1 від 03.01.2022 року, який укладений між адвокатом Жуклінською В.Р. та ОСОБА_2 , відсутній предмет договору, який би свідчив про те, що адвокатом виконується доручення безпосередньо у справі № 759/4616/19 щодо оскарження рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 28.07.2020року.

Зміст договору не передбачає такого обсягу повноважень та видів правової допомоги, як ознайомлення з матеріалами справи № 759/4616/19, складання апеляційної скарги, вивчення судової практики та формування правової позиції для підготовки апеляційної скарги на оскаржуване рішення. Проте, такі послуги надані адвокатом Жуклінською В.Р., про що зазначено в акті прийому - передачі послуг № 3 від 24.01.2022 року та детальному описі.

Оскільки розмір сум, що підлягають сплаті в порядку компенсації витрат на послуги адвоката, ґрунтується на положеннях договору про надання правничої допомоги, слід чітко визначити вичерпний перелік послуг, які будуть/можуть бути надані в межах супроводу судової справи. В іншому випадку усі послуги, які були надані, але не зазначені в договорі, відшкодуванню не підлягатимуть. Такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові у справі № 826/856/18 від 22.12.2018 року.

Визначена у додатку № 1 до договору № 1 від 03.01.2022 року вартість послуг зі складання процесуальних документів - 500 грн. за 1 сторінку, не може бути врахована, як розмір понесених витрат на правничу допомогу, у силу приписів статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» та п. 2 ч. 4 ст. 137 ЦПК України.

Гонорар адвоката визначається, з урахуванням витраченого адвокатом часу, складності справи, обсягом та видом послуг, а не вартості надрукованої сторінки, кількості символів, тощо, що йде в розріз з метою адвокатської діяльності.

Вважає, що знаданих позивачем ОСОБА_2 доказів неможливо встановити час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), а тому розмір витрат на оплату послуг адвоката не є співмірним та обґрунтованим.

З огляду на викладене, просила у стягненні судових витрат на професійну правничу допомогу, нібито понесених ОСОБА_2 , відмовити.

Зазначила попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які ОСОБА_1 понесла та очікує понести в суді апеляційної інстанції, у зв`язку із розглядом справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 28.07.2020 у справі № 759/4616/19, що складає 20 000 грн. - витрати на правничу допомогу.

У додатково поданому клопотанні від 23 лютого 2022 року представник відповідача просить зменшити ОСОБА_12 розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, та відмовити у їх стягненні з ОСОБА_1 у повному обсязі, посилаючись на те, що вартість виконаних робіт адвокатом Жуклінською В.Р. не відповідає дійсності, критеріям обгрунтованості та розумності їх розміру у силу приписів статті 137 ЦПК України, не є співмірною зі складністю справи та факт надання правової допомоги не підтверджується належними доказами. Крім того, з квитанції № 3 від 24 січня 2022 року вбачається, що ОСОБА_2 оплачені послуги адвоката у розмірі 11 000,00 грн., у той час як в акті прийому-передачі послуг № 3 від 24 січня 2022 року зазначено, що роботи виконані на суму 10 500,00 грн. (а.с. 54-57 том 7).

23 червня 2022 року представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Курлейко Олена Сергіївна подала до суду апеляційної інстанції три клопотання про вирішення питання про розподіл судових витрат, понесених відповідачем ОСОБА_1 , у зв?язку з розглядом справи в суді апеляційної інстанції, із долученням трьох актів від 22 червня 2022 року здачі-приймання виконаних робіт до договору про надання правової допомоги від 11 липня 2019 року та додаткових угод до нього від 26 січня 2021 року, від 14 лютого 2022 року, від 02 квітня 2022 року.

Просила стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати, понесені відповідачкою на оплату професійної правничої допомог у розмірі 13 000,00 грн. щодо оскарження рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 28 липня 2020 року; 13 000,00 грн. щодо оскарження додаткового рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 19 березня 2021 року; 12 000,00 грн. щодо представництва інтересів клієнта під час розгляду апеляційної скарги ОСОБА_2 на рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 28 липня 2020 року.

Позивач заявив клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката Курлейко Олени Сергіївни, які підлягають розподілу між сторонами, остаточно в редакції від 27 червня 2022 року.

Клопотання позивача ОСОБА_13 про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, заявлених до відшкодування представником відповідача ОСОБА_1 - адвокатом Курлейко Оленою Сергіївною, у зв?язку з апеляційним переглядом рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 28 липня 2020 року та додаткового рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 19 березня 2021 року, а також у зв?язку з представництвом інтересів клієнта під час розгляду апеляційної скарги ОСОБА_2 на рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 28 липня 2020 року обгрунтоване тим, що договір про надання правничої допомоги від 11 липня 2019 року, укладений між Адвокатським об?єднанням «Кіровоградська обласна колегія адвокатів» та ОСОБА_1 , є недійсним в силу закону, оскільки його укладено від імені Адвокатського об?єднання особою - адвокатом Курлейко Оленою Сергіївною, яка не мала на це повноважень.

Аналізуючи опис робіт (наданих послуг) адвокатом Курлейко Оленою Сергіївною, позивач зазначає, що витрати на таку послугу, як складання та направлення апеляційної скарги є необгрунтованими, оскільки доводи апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції від 28 липня 2020 року на 80 % відтворюють доводи, викладені представником відповідача у процесуальних документах до суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги на додаткове рішення суду першої інстанції від 19 березня 2021 року на 95 % відтворюють доводи, викладені представником відповідача в апеляційній скарзі на рішення суду першої інстанції від 28 липня 2020 року, а доводи відзиву на апеляційну скаргу ОСОБА_2 на 70% відтворюють доводи, викладені у процесуальних документах, раніше поданих адвокатом Курлейко Оленою Сергіївною до суду першої та апеляційної інстанцій.

Витрат на такі послуги, як заява про ознайомлення з матеріалами справи, фотографування матеріалів справи, складання та направлення клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, про стягнення судових витрат, про долучення доказів, про участь у судових засіданнях в режимі відеоконференції, складання та направлення пояснень у справі та інших процесуальних документів суду та учасникам справи, на думку позивача, не можуть бути віднесені до видів правничої допомоги, оскільки їх зміст та інформаційне наповнення не потребують спеціальних правових знань, а тому вони не можуть бути віднесені до правничих послуг.

Така послуга, як ознайомлення з матеріалами справи та вивчення матеріалів справи, дослідження судової практики повністю охоплюється послугою складання та направлення апеляційних скарг, відзиву на апеляційну скаргу ОСОБА_2 .

Така послуга, як участь у судових засіданнях, а саме 27 січня 2022 року, 26 травня 2022 року, 22 червня 2022 року, не потребувала значних витрат часу адвоката, оскільки судове засідання 27 січня 2022 року тривало 5 хвилин, 26 травня 2022 року - 45 хвилин.

Крім того, просив врахувати, що із трьох актів здачі-приймання виконаних робіт вбачається, що представник відповідача намагається тричі отримати відшкодування за ті ж самі послуги.

Звернув увагу на те, що за загальним правилом суди мають відшкодувати судові витрати на правову допомогу адвоката, виходячи з доказів про фактичну оплату таких витрат, тоді як відповідач ОСОБА_1 за правову допомогу, надану адвоката Курлейко Оленою Сергіївною, у зв?язку з апеляційним переглядом справи фактично нічого не сплатила.

З урахуванням вищезазначеного, посилаючись на те, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката Курлейко Олени Сергіївни, є завищеними, а їх стягнення у заявленому розмірі на загальну суму 38 000,00 грн. буде становити для позивача надмірний тягар, враховуючи середньомісячний дохід останнього за останні три роки 3 286,35 грн. на місяць, позивач просив суд апеляційної інстанції зменшити витрати на оплату правничої допомоги адвоката, заявлені до відшкодування представником відповідача ОСОБА_1 - адвокатом Курлейко Оленою Сергіївною, до 500,00 грн. по кожній із вимог витрат: у зв?язку з апеляційним переглядом рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 28 липня 2020 року, додаткового рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 19 березня 2021 року та представництва інтересів клієнта під час розгляду апеляційної скарги ОСОБА_2 на рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 28 липня 2020 року.

У визначений ухвалою суду строк, треті особи у справі: Служба у справах дітей Подільської районної в місті Києві держадміністрації, Служба у справах дітей Солом`янської районної в місті Києві держадміністрації, Управління з питань захисту прав дітей міської ради м. Кропивницький не скористались процесуальним правом подання відзиву на апеляційні скарги позивача ОСОБА_2 та відповідача ОСОБА_1 .

У судовому засіданні в суді апеляційної інстанції позивач ОСОБА_2 підтримав доводи апеляційної скарги, поданої від свого імені, заперечував проти доводів апеляційних скарг відповідача ОСОБА_1 .

Представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Курлейко Олена Сергіївна заперечувала проти доводів апеляційної скарги позивача ОСОБА_2 , просила задовольнити апеляційні скарги відповідача ОСОБА_1 .

Представники третіх осіб: Служби у справах дітей Подільської районної в місті Києві держадміністрації, Служби у справах дітей Солом`янської районної в місті Києві держадміністрації, Управління з питань захисту прав дітей міської ради м. Кропивницькийв судове засідання не з`явились.

Про день та час слухання справи судом апеляційної інстанції повідомлялись у встановленому законом порядку.

Згідно вимог статтей 128, 130, 372 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи, а тому колегія суддів вважає можливим слухати справу у відсутності представників третіх осіб: Служби у справах дітей Подільської районної в місті Києві держадміністрації, Служби у справах дітей Солом`янської районної в місті Києві держадміністрації, Управління з питань захисту прав дітей міської ради м. Кропивницький.

Заслухавши доповідь судді Ратнікової В.М., пояснення учасників справи, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційних скарг сторін у справі, та відзивів на них, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Курлейко Олени Сергіївни, позивача ОСОБА_2 на рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 28 липня 2020 року підлягають частковому задоволенню, апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Курлейко Олени Сергіївни на додаткове рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 19 березня 2021 року слід задовольнити з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони у справі ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є батьками малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 13 том 1).

Рішенням Подільського районного суду міста Києва від 23 грудня 2020 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , зареєстрований 13 квітня 2016 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 169, розірвано (справа № 758/15310/18).

Після припинення між сторонами фактичних шлюбних відносин ОСОБА_1 разом з донькою переїхали з міста Києва до міста Кропивницького, до квартири АДРЕСА_4 , яка належить на праві власності матері відповідачки у справі. За цією адресою місце проживання відповідача ОСОБА_1 зареєстровано з 08 липня 2019 року (а.с. 135-136, 169-175, 184 том 1).

На праві приватної власності ОСОБА_1 належить квартира АДРЕСА_5 . Місце проживання ОСОБА_1 за цією адресою було зареєстровано з 18 лютого 2019 року, знято з реєстрації місця проживання 08 липня 2019 року (а.с. 148, 177, 226 том 1, а.с. 37-38 том 3).

За місцем проживання у місті Кропивницький дитина проходила медичний огляд лікарем педіатром, про що свідчить довідка від 04 грудня 2018 року, відповідь на запит дитячої міської поліклініки № 1, протокол обстеження у Медико-діагностичному центрі «МРТ Еліт», обстеження невролога (а.с.132, 157, 158, 159 том 1).

Позивач ОСОБА_2 постійно проживає в АДРЕСА_1 . Вказана квартира належить на праві спільної сумісної власності в рівних частках ОСОБА_5 та ОСОБА_2 (а.с. 15, 17 том 1).

Донька сторін у справі ОСОБА_3 дотепер проживає разом з матір`ю ОСОБА_1 .

Із актів обстеження умов проживання від 05 лютого 2019 року, від 15 лютого 2019 року вбачається, що спеціалістами Служби у справах дітей управління з питань захисту прав дітей Міської ради міста Кропивницького проведено обстеження умов проживання дитини ОСОБА_8 у квартирі АДРЕСА_4 . Встановлено, що квартира складається із двох кімнат, у приміщенні є всі зручності, квартира мебльована, наявна побутова техніка. Для дитини є окреме місце для відпочинку та ігор. Є дитячі речі і одяг, предмети догляду за дитиною (а.с. 153, 228, 229 том 1).

На підстави заяви ОСОБА_1 комісією Служби у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації проведено обстеження умов проживання дитини в квартирі АДРЕСА_5 , про що складено акт від 23 березня 2019 року. Встановлено, що квартира складається із двох кімнат, з усіма комунальними зручностями. Для дитини створені належні умови проживання, а саме: відведена окрема кімната, в кімнаті є ліжко, шафа для речей та одягу, письмовий стіл, полички для книжок та іграшок. Облаштований куточок для ігор. Квартира обладнана необхідною побутовою технікою (а.с. 235 том 1, а.с. 35 том 2).

На підставі звернення ОСОБА_2 Службою у справах дітей та сім`ї Подільської районної в місті Києві державної адміністрації проведено обстеження умов проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до акту обстеження від 23 квітня 2019 року умови проживання в квартирі добрі. Квартира обладнана всіма необхідними меблями та побутовою технікою. В квартирі охайно та чисто. Кімнату площею 15 кв.м. займає ОСОБА_5 . Кімнату площею 20 кв.м. займає ОСОБА_2 . В кімнаті батька ОСОБА_2 є дитяче ліжко, іграшки, є багато дитячих речей, диван, телевізор, письмовий стіл, меблевий гарнітур, багато книжок (а.с. 36 том 2).

Сторонами надані характеристики з місця роботи, проживання, навчання, в яких надана оцінка ділових і моральних якостей батьків дитини.

Довідкою ТОВ «Комфорт Евробуд» від 08 лютого 2019 року підтверджується, що позивач ОСОБА_2 працевлаштований (а.с. 29 том 1).

Із характеристики ТОВ «Комфорт Евробуд» вбачається, що ОСОБА_2 працює на посаді заступника головного бухгалтера вказаного товариства з грудня 2018 року, за місцем роботи характеризується позитивно (а.с. 30 том 1).

Відповідно до відомостей характеристики Релігійної громади Святого Агапіта Печерського Української Православної церкви від 03 лютого 2019 року, ОСОБА_2 виконує обов?язки алтарника релігійної громади Святого Агапіта Печерського Української Православної церкви з 2005 року, а з 2011 року, після закінчення духовної семінарії, викладач Закону Божого та Святого Письма Старого і Нового Заповіту. Характеризується як дуже хороша, моральна та віруюча людина, яка дотримується Заповідей Божих. Користується заслуженим авторитетом та повагою серед постійних членів громади (а.с. 31 том 1).

Рекомендаційним листом з ДП «Антонов» повідомлено про те, що ОСОБА_2 з березня 2005 року по грудень 2013 року працював в ДП «Антонов». За час роботи проявив себе як відмінний працівник та перспективний професіонал своєї справи (а.с. 33 том 1).

З довідки-характеристики від 17 травня 2019 року Подільського управління поліції ГУНП у місті Києві вбачається, що під час перевірки громадянина ОСОБА_2 по облікам та базах даних Подільського УП ГУНП у місті Києві, будь-яких компрометуючих матеріалів щодо нього не виявлено. За час сімейного життя подружжя заяв та скарг від дружини гр. ОСОБА_1 на чоловіка ОСОБА_2 не надходило. За місцем проживання громадянин ОСОБА_2 характеризується з посередньої сторони, спиртними напоями не зловживає, спокій громадян та громадський порядок не порушує. Скарг від мешканців будинку не надходило (а.с. 230 том 1).

Згідно даних побутової характеристики від 23 квітня 2019 року, складеної Головою Комітету мікрорайону «Рада Житлового масиву Виноградар», громадянин ОСОБА_2 проживає на житловому масиві « ІНФОРМАЦІЯ_7 » за адресою: АДРЕСА_1 , за час його проживання скарг та заяв на його негативну поведінку від мешканців житлового масиву не надходило ( а.с. 232 том 1).

Відповідно до довідки від 26 листопада 2018 року № 061/203/03-2268 та консультативного висновку № 297 Київського міського психоневрологічного диспансера № 3 ОСОБА_2 на обліку у лікаря-психіатра не перебуває, психічних розладів на момент огляду не виявлено (а.с.19, 20 том 1).

Під наркологічним диспансерно-динамічним наглядом ОСОБА_2 не перебуває, що підтверджується довідкою від 23 листопада 2018 року № 407382 Київської міської наркологічної лікарні «Соціотерапія» (а.с. 21 том 1).

Станом на 23 листопада 2018 року ОСОБА_2 до кримінальної відповідальності не притягувався, не знятої чи не погашеної судимості не має та в розшуку не перебуває - довідка Міністерства внутрішніх справ України серія ААА № 0468378 (а.с. 22 том 1).

Згідно відповіді від 11 квітня 2019 року № 120/9-590, наданої Національним медичним університетом імені О.О.Богомольця, ОСОБА_1 навчалась в Національному медичному університеті імені О.О. Богомольця з 01.09.2007 року (наказ 1328/л-1 від 05.08.2007 року) по 01.07.2013 року (наказ 1245/л-І від 20.06.2013 року).

Була прийнята на посаду лікаря-інтерна в дитячу поліклініку № 1 Деснянського району м. Києва з 01.08.2013 року (наказ 95-к від 30.07.2013 року) по 31.10.2013 року (наказ 141-к від 28.10.2013 року), переведена для продовження проходження інтернатури на посаду лікаря-інтерна Комунального некомерційного підприємства «Консультативно-діагностичний центр» Деснянського району м. Києва з 01.11.2013 року (наказ 1-к від 01.11.2013 року) по 01.08.2016 року (наказ 171-к під 15.07.2016 року), у зв`язку із закінчення інтернатури переведена на посаду лікаря-хірурга дитячого хірургічного кабінету Комунального некомерційного підприємства «Консультативно-діагностичний центр» Деснянського району м.Києва з 01.08.2016 року (наказ 171-к від 15.07.2016 року) по 15.09.2016 року (наказ 221-к від 15.09.2016 року).

Зарахована в аспірантуру на навчання очної денної форми на кафедрі дитячої хірургії Національного медичного університету імені О.О.Богомольця з 15.09.2016 року (наказ 312 від 15.09.2016 року) по теперішній час. Термін навчання до 30.06.2020 року. Знаходилась у відпусці по вагітності та пологах, тривалістю 74 календарних дні з 15.09.2016року по 27.11.2016року(наказ 321-н від 17.11.2016 року, листки напранездатності серія АДА № 288697 та серія АДА № 365422) - а.с. 227 том 1, а.с. 33 том 2.

За відгуком, що міститься у довідці від 07 вересня 2018 року, лікарні ASSISTANCE HOPITAUX DE PARIS, ОСОБА_14 як лікар працювала в лікарні протягом одного року, з листопада 2017 року по жовтень 2018 року в якості іноземного інтерна по типу DFMSA. За людськими і діловими якостями шаноблива і щира, тому вона дуже легко інтегрувалась з іншими хірургами команди, а також з сестринським персоналом. Вона добре контактує з сім`ями, терпляче даючи їм виміряну інформацію, у неї є природний потяг до клінічних досліджень (а.с. 138 том 1).

Відповідно до наказу від 07 лютого 2019 року № 19 ТОВ «Капитал» ОСОБА_14 прийнята на посаду лікаря-хірурга дитячого дитячої поліклініки медичного центру «Універсальна клініка «Оберіг» ТОВ «Капитал» з 11 лютого 2019 року на 0,5 ставки за сумісництвом (а.с. 233, том 1, а.с. 31 том 2).

За висновком психолога психологічної майстерні «Інсайт» ОСОБА_9 від 31 травня 2019 року, спираючись на дослідження психологічного стану ОСОБА_1 та особливості взаємовідносин з дитиною, у ОСОБА_1 психологічні відхилення відсутні, психокорекції не потребує (а.с. 164 том 1).

Із наданих сторонами письмових доказів та показів свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 вбачається, що батьки не дійшли згоди щодо участі батька в спілкуванні з дитиною, яка проживає разом із матір`ю.

Про це свідчать неодноразові звернення сторін у справі до правоохоронних органів та до служб у справах дітей.

Заяви (звернення) позивача ОСОБА_2 , що адресовані начальнику Кропивницького ВП ГУНП в Кіровоградській області, Подільського управління поліції ГУНП в м. Києві, стосувалися обмеження його батьківських прав у спілкуванні та вихованні доньки зі сторони дружини ОСОБА_1 , залишення дитини в небезпеці (а.с. 23, 24, 25, 35, 36, 42-43, 68, 69-70, 165 том 1).

У заявах від 23 січня 2019 року на ім?я Служби у справах дітей Подільської районної в м. Києві державної адміністрації, Служби у справах дітей Кропивницької міської ради, Служби у справах дітей Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації позивач ОСОБА_2 просив встановити місця перебування доньки, вжити рішучих заходів щодо відновлення його контакту з донькою та забезпечити його подальше постійне спілкування з нею, посилаючись на те, що більше тижня йому не відоме місцезнаходження дитини, він хвилюється за її стан здоров?я та життя (а.с.26, 27, 28 том 1).

Сторонами у справі не заперечувалось, що батько дитини ОСОБА_2 тричі, протягом періоду з грудня 2018 року по лютий 2019 року приїздив до міста Кропивницький, щоб відвідати дитину.

Конфліктна ситуація, що сталась під час зустрічей батька з дитиною, була предметом розгляду робочої комісії з питань координації дій щодо попередження насильства в сім`ї міської ради міста Кропивницького, а також підставою звернення ОСОБА_1 , яка діяла від свого імені та в інтересах малолітньої ОСОБА_3 , із заявою до суду про видачу обмежувального припису стосовно ОСОБА_2 (а.с.149-151, 152 том 1, а.с. 60- 70, 164 том 2).

Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 09 серпня 2019 року, яке залишено без змін постановою Кропивницького апеляційного суду від 18 листопада 2019 року, заяву ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису задоволено частково.

Встановлено наступні заходи тимчасового обмеження прав ОСОБА_2 , з покладенням на нього терміном на 6 місяців наступні заходи обмежувального припису:

-заборонено ОСОБА_2 протягом 6 місяців наближатися на 100 метрів до місця реєстрації ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 або місця проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 ;

- заборонено ОСОБА_2 особисто та/або через третіх осіб розшукувати ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , якщо вони за власним бажанням перебувають у місці, невідомому ОСОБА_2 та/або переслідувати їх, і в будь-який спосіб спілкуватись з ОСОБА_1 та ОСОБА_8 .

В решті вимог заяви відмовлено. (а.с. 60-70, 192-197 том 2).

Постановою Верховного Суду від 19 травня 2020 року рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 09 серпня 2019 року та постанову Кропивницького апеляційного суду від 18 листопада 2019 року залишено без змін.

Обставини, встановлені судовим рішення у цивільній справі № 404/5203/19 свідчать про те, що ОСОБА_2 , незважаючи на те, що на розгляді суду знаходиться спір про визначення місця проживання дитини, режиму участі батьків у її вихованні, відстоює свої інтереси всупереч інтересам дитини шляхом застосування домашнього насильства.

Про серйозність сприйняття фактів домашнього насильства, переживання з приводу можливих повторень таких та бажання заявниці ОСОБА_1 попередити та захистити себе і дитину від насильницьких дій з боку ОСОБА_2 свідчать, у тому числі, і звернення заявниці з відповідними заявами до Кропивницького ВП ГУ НП у Кіровоградській області 04 грудня 2018 року, 07 лютого 2019 року, 15 липня 2019 року .

Вказані звернення зареєстровані в Єдиному реєстрі судових розслідувань за №0000977 від 07.02.2019 року, за №0010054 від 04.12.2018 року, за №0000069 від 15.07.2019 року.

Згідно висновку Комунальної установи «Інклюзивно-ресурсного центру №1» міської ради міста Кропивницького щодо психологічного обстеження ОСОБА_8 від 18 липня 2019 року, у дитини спостерігаються ознаки стресу та стійка травма від пережитих подій. Категорично не рекомендовані контакти з батьком для уникнення подальшої психологічної травматизації та загострення стрессу.

Відповідно до висновку психолога психологічної майстерні «Інсайт» щодо психологічного обстеження ОСОБА_8 від 06 грудня 2018 року та 07 лютого 2019 року, у поведінці дитини, її взаємодії з оточуючими та грі спостерігаються ознаки стресу. Категорично не рекомендовані контакти з батьком для уникнення подальшої психологічної травматизації та загострення стрессу.

З витягів з протоколів № 1 від 17січня 2019 року, № 2 від 21 лютого 2019 року вбачається, що комісія з питань координації дій щодо попередження насильства в сім`ї міської ради м. Кропивницького, розглядала заяви постраждалої ОСОБА_1 про факти домашнього насильства по відношенню до неї і малолітньої доньки ОСОБА_8 з боку чоловіка ОСОБА_2 .

У висновку виконавчого комітету міської ради міста Кропивницького вказано, що батько під час відвідування доньки в м. Кропивницькому поводив себе агресивно, за результатами його поведінки відкрито кримінальне провадження. Така поведінка негативно впливає на психологічний стан дівчинки, що підтверджує висновок психологічного обстеження дитини від 07 лютого 2019 року.

На підставі встановлених фактичних обставин у справі № 404/5203/19 суди дійшли висновку про те, що надані заявницею докази підтверджують факти домашнього насильства, вчиненого ОСОБА_2 01 грудня 2018 року та 06 лютого 2019 року по відношенню до заявниці ОСОБА_1 та їх малолітньої доньки ОСОБА_8 .

04 грудня 2018 року за запитом матері ОСОБА_1 проводилось психологічне обстеження ОСОБА_8 у формі спостереження за дитиною у присутності матері з метою встановлення психологічного стану дитини після того, як батько ОСОБА_2 01 грудня 2018 року, близько 22 години вечора намагався силоміць забрати дитину з дому. Спираючись на дані дослідження, кандидатом психологічних наук ОСОБА_9 було зроблено висновок, що у поведінці дитини, її взаємодії з оточуючими та грі спостерігаються ознаки стресу. Рекомендовано для дитини спокійний режим, стабільне оточення, дотримання режиму дня, регулярні заняття з сенсорної інтеграції для нормалізації психологічного стану, консультація з дитячим неврологом. До повного відновлення дитини у термін якнайменш 2 місяці категоричне не бажане розлучення з мамою (а.с. 142 том 1).

Цим же психологом ОСОБА_9 проведено психологічне обстеження дитини ОСОБА_8 з метою визначення психоемоційного стану дитини, особливостей дитячо-батьківських відносин та у зв`язку з розглядом справи щодо визначення місця проживання дитини, з наданням висновку від 07 лютого 2019 року (а.с.147 том 1).

Діагностика психологічного стану дитини та особливостей взаємовідносин з мамоюпоказала, що дитина знаходилась у стані збудження, не могла зосередитись на грі навіть у межах вікових норм. Плакала, кидались іграшками, розсипала манну крупу з пісочниці. Під час консультації спостерігався випадок денного енурезу. У рухах і ногах дитини спостерігається напруженість, м`язовий тонус підвищений. Дитина погано реагує на звернення до неї психолога, контакт очима відсутній. Гра складалась з однотипних дій.Мова дитини знаходиться на дофонемній стадії та включає в себе лише декілька складів. У дівчинки спостерігається тісний контакт та прив`язаність до матері, вона звертається до неї за допомогою, притискається. Коли у зверненні до дитини вимовлялось слово «батько», дівчинка починала плакати.

Спираючись на дані досліжения, психолог зробила висновок, що у поведінці дитини взаємодії з оточуючими та грі спостерігаються ознаки стресу.

За висновками та рекомендаціями психолога для дитини рекомендований спокійний режим, стабільне оточення, дотримання режиму дня.

Враховуючи надійну прив`язаність до матері, дитині рекомендовано перебувати з матір`ю.

Категорично не рекомендовані контакти з батьком для уникнення подальшої психологічної травматизації та загострення стресу.

Рекомендовані регулярні заняття з сенсорної інтеграції для нормалізації психологічного стану.

Згідно з висновком психологічного обстеження Комунальної установи «Інклюзивно-ресурсного центру № 1» міської ради міста Кропивницького від 18 липня 2019 року, проведеного з метою визначення психоемоційного стану дитини ОСОБА_8 , особливостей дитячо-батьківських відносин, у поведінці дитини спостерігаються ознаки стресу та стійка травма від пережитих подій. Рекомендовано дитині перебувати з матір`ю, враховуючи надійну прив`язаність до матері. Категорично не рекомендовані контакти з батьком для уникнення подальшої психологічної травматизації та загострення стрессу (а.с. 249 том 1).

Спірне питання щодо визначення порядку участі ОСОБА_2 у вихованні та спілкуванні з дитиною ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , розглянуто на засіданні комісії з питань захисту прав дитини Виконавчого комітету міської ради міста Кропивницького та подано до суду письмовий висновок від 02 жовтня 2019 року № 4865/49-05-24 (а.с. 118-119, 128-129 том 2).

За висновком від 02 жовтня 2019 року № 4865/49-05-24 комісія з питань захисту прав дитини Виконавчого комітету міської ради міста Кропивницького вважала недоцільним визначення порядку участі ОСОБА_2 у вихованні та спілкуванні з дитиною ОСОБА_8 , враховуючи встановлені заходи тимчасового обмеження прав ОСОБА_2 на підставі судового рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 09 серпня 2019 року у справі № 404/5203/19.

Ухвалюючи рішення у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи: Служба у справах дітей Подільської районної в місті Києві держадміністрації, Служба у справах дітей Солом`янської районної в місті Києві держадміністрації, Управління з питань захисту прав дітей міської ради м. Кропивницький про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, суд першої інстанції свій висновок мотивував тим, що між сторонами склались складні, напружені стосунки, які позбавляють позивача можливості регулярно спілкуватися з дочкою. Дані обставини підтверджується як кількістю звернень сторін до правоохоронних органів відносно один одного, так і поясненнями, наданими останніми при розгляді даної справи.

Дотримуючись рівноваги між інтересами дитини та інтересами батьків, приділяючи особливу увага найважливішим інтересам дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків, суд першої інстанції вважає правильним та справедливим задовольнити позовні вимоги ОСОБА_2 частково.

Приймаючи рішення у справі, судом першої інстанції враховано, що позивач є фізично та психічно здоровою людиною, працює, що підтверджується довідками з місця роботи, про доходи, в добровільному порядку готовий надавати матеріальну підтримку для дочки, тому відсутні підстави для позбавлення його права на спілкування з дочкою.

Відхиляючи доводи відповідачки про те, що спілкування з батьком завдає психологічний дискомфорт дитині, суд першої інстанції виходив із того, що з аналізу матеріалів справи слідує, що емоційний стан дитини не обумовлений присутністю батька в її житті. В той час як особисті конфлікти між батьками не повинні порушувати інтереси дитини.

Щодо застосованих до ОСОБА_2 заходів тимчасового обмеження прав (обмежувального припису) на підставі рішенням Кіровського районного суду м. Кропивницького від 09 серпня 2019 року по справі № 404/5203/19 терміном на 6 місяців, суд першої інстанції зазначив, що дані заходи носять тимчасовий характер, на час розгляду справи спливли, та не можуть свідчити про неправомірну чи негідну поведінку батька щодо дитини в цілому.

Додаткове рішення суду першої інстанції від 19 березня 2021 року про часткове задоволення заяви позивача ОСОБА_2 , обгрунтоване тим, що зазначені у заяві про ухвалення додатково рішення обставини перешкоджають виконанню рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 28 липня 2020 року, а також в подальшому можуть вплинути на реалізацією позивачем своїх прав, тоді як відповідно до статті 8 Загальної декларації прав людини, кожна людина має право на ефективне поновлення у правах компетентними національними судами в разі порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом.

В повній мірі з такими висновками суду першої інстанції колегія суддів погодитись не може, з огляду на таке.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону судове рішення не відповідає з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що між сторонами виник спір щодо усунення перешкод у вихованні та вільному спілкуванні батька з дитиною.

Під час оцінки доводів апеляційних скарг колегія суддів апеляційного судукерується положеннями Конвенції про права дитини (далі - Конвенція), Сімейного кодексу України (далі - СК), Законом України «Про охорону дитинства», а також іншими правовими актами.

Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою, десятою статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Частиною третьою статті 51 Конституції України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

За правилами статті 9 Конвенції держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до статей 18, 27 Конвенції держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно з частиною першою статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Стаття 141 СК України визначає, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом (стаття 153 СК України).

Відповідно до положень статті 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Згідно зі статтею 158 СК України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання.

Частинами першою та другою статті 159 СК України передбачено, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

Системний аналіз наведених норм матеріального права дає підстави вважати, що батько, який проживає окремо від дитини, також має право на особисте спілкування з нею, а мати не має права перешкоджати батьку спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини.

Крім прав батьків щодо дітей, діти теж мають рівні права та обов`язки щодо батьків (стаття 142 СК України), у тому числі, й на рівне виховання батьками.

У § 54 рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) від 07 грудня 2006 року № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Olsson v. Sweden» (№ 2) від 27 листопада 1992 року, Серія A, № 250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення у справі «Johansen v. Norway» від 07 серпня 1996 року, § 78).

Отже, визначаючи спосіб участі батька у вихованні дитини, спілкуванні з нею, суди мають враховувати принцип рівності прав батьків у вихованні дитини та принцип забезпечення найважливіших інтересів дитини.

Суд при встановленні способу спілкування має дотримуватися розумного балансу на участь обох батьків у вихованні дитини.

Встановлені судом фактичні обставини справи та досліджені в судовому засіланні надані сторонами докази свідчать про те, що сторони у справі ОСОБА_2 та ОСОБА_14 мають спільну малолітню дитину - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Між батьками малолітньої дитини склалися неприязні стосунки і у добровільному порядку досягти згоди щодо способу участі батька, який проживає окремо від дитини, у її вихованні і спілкуванні із нею сторони не можуть.

Позивач, який є батьком дитини, активно і стабільно проявляє бажання брати участь у вихованні та спілкуванні з дитиною, позитивно характеризується, працевлаштований та має належні житлові умови.

За відомостями Київської міської наркологічної лікарні «Соціотерапія», що зазначені у довідці від 23 листопада 2018 року № 407382, ОСОБА_2 за даними облікової документації під наркологічним диспансерного-динамічним наглядом не перебуває (а.с. 21 том 1).

Відповідно до довідки від 26 листопада 2018 року № 061/203/03-2268 та консультативного висновку № 297 Київського міського психоневрологічного диспансера № 3 ОСОБА_2 на обліку у лікаря-психіатра не перебуває, психічних розладів на момент огляду не виявлено (а.с.19, 20 том 1).

Станом на 23 листопада 2018 року ОСОБА_2 до кримінальної відповідальності не притягувався, не знятої чи не погашеної судимості не має та в розшуку не перебуває - довідка Міністерства внутрішніх справ України серія ААА № 0468378 (а.с. 22 том 1).

Обставин, які б свідчили про аморальну або неналежну поведінку батька по відношенню до дитини, що може зашкодити розвиткові дитини, колегією суддів апеляційного суду не встановлено.

Посилання відповідача ОСОБА_1 на обставини, встановлені у рішенні Кіровського районного суду м. Кіровограда від 09 серпня 2019 року у справі в№ 404/5203/19, яким застосовані заходи тимчасового обмеження прав ОСОБА_2 , з покладенням на нього терміном на 6 місяців, зокрема заборони в будь-який спосіб спілкуватись з ОСОБА_1 та ОСОБА_8 , як на підставу для відмови у задоволенні позову ОСОБА_2 про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, колегія судлів відхиляє, з огляду на наступне.

Відповідно до вимог Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом (постанова Верховного Суду від 05 вересня 2019 року у справі № 756/3859/19 (провадження № 61-11564св19) та від 20 травня 2020 року у справі № 673/1607/19 (провадження № 61-1432св20).

Як встановлено колегією суддів апеляційного суду та вбачається з матеріалів справи, строк застосованих заходів обмежувального припису стосовно ОСОБА_2 на підставі рішенням Кіровського районного суду м. Кіровоград від 09 серпня 2019 року у справі № 404/5203/19 на час розгляду справи щодо участі ОСОБА_2 у вихованні дитини закінчився. Матеріали справи не містять та відповідачем не надано доказів того, що позивач порушував умови обмежувального припису під час його дії протягом 6 місяців, та що випадки неналежної поведінки ОСОБА_2 шодо відповідачки чи дитини повторювались після закінчення дії обмежувального припису. Подальші дії ОСОБА_2 свідчать про те, що всі спори з відповідачкою щодо дитини він вирішує в правовому полі, звертаючись до суду з відповідними позовами.

Відхиляються колегією суддів апеляційного суду доводи відповідача ОСОБА_1 про відсутність підстав для визначення ОСОБА_2 часу та місця зустрічей з дитиною ОСОБА_8 , так як за результатавми психологічного обстеження дитини психологами не рекомендовані її контакти з батьком з огляду на те, що психологічні обстеження ОСОБА_8 у формі спостереження за дитиною у присутності матері відбулись 04 грудня 2018 року, 07 лютого 2019 року та 18 липня 2019 року, проводились психологом з метою встановлення психологічного стану дитини після пережитих конкретних подій, що мали місце 01 грудня 2018 року та 06 лютого 2019 рокупід час відвідування батьком доньки у місті Кропивницькому,зазначені в них рекомендації (поради) психолога щодо обмеження контактів батька з дитиною, пов?язані з уникненням подальшої психологічної травматизації та загострення стрессу у дитини саме у вказаний період. З моменту проведення вказаних обстежень та наданих психологом рекомендацій до моменту розглялду справи апеляційним судом пройшло більше двох з половиною років, дитина подорослішала, батько має велике бажання відновити спілкування з донькою. Під час судового розгляду справи відповідачем ОСОБА_1 не доведено та матеріали справи не містять доказів, що спілкування позивача з дитиною в подальшому може призвести до порушень прав та інтересів останньої.

Також колегія суддів апеляційного суду, керуючись частиною 6 статті 19 СК України, критично оцінює висновок комісії з питань захисту прав дитини Виконавчого комітету міської ради міста Кропивницького від 02 жовтня 2019 року № 4865/49-05-24 про недоцільність визначення порядку участі ОСОБА_2 у вихованні та спілкуванні з дитиною ОСОБА_8 , оскільки висновок органу опіки та піклування має грунтуватись на достовірній інформації про усі фактичні обставини, які можуть мати істотне значення та ретельному їх з`ясуванні при вирішенні питання щодо участі одного з батьків у вихованні дитини. Вказаним вимогам даний висновок органу опіки та піклування не відповідає, що свідчить про те, що він належним чином необґрунтований.

При цьому, колегією суддів апеляційного суду враховується, що відновлення відносин та емоційного контакту малолітньої дитини ОСОБА_8 з її батьком повинно переважати над бажанням інших осіб обмежити дитину від зустрічей з батьком. Аналогічну правову позицію Верховний Суд висловив у постанові від 04 квітня 2018 року у справі № 344/16653/16-ц.

Таким чином, жодних обставин або належних чи допустимих доказів, які б унеможливлювали реалізацію права батька на спілкування із малолітньою донькою, чи обставин, які б свідчили про те, що спілкування батька з донькою може перешкоджати нормальному розвитку дитини, колегією суддів апеляційного суду не встановлено, відповідачем ОСОБА_1 не доведено, та матеріали справи таких доказів не містять.

Враховуючи конкретні обставини справи, бажання позивача ОСОБА_2 відновити спілкування з донькою, розуміння ОСОБА_2 настання для доньки несприятливих наслідків від його колишніх вчинків, бажання та намагання змінити поведінку на майбутнє, колегія суддів апеляційного суду вважає, що зустрічі батька з дитиною будуть сприяти відновленню та налагодженню емоційних стосунків батька із його малолітньою дитиною і такі зустрічі відповідатимуть інтересам дитини, так як дитини важливий зв`язок з обома батьками.

За таких обставин, враховуючи вимоги закону щодо обов`язку батьків брати участь у вихованні дитини, свідоме бажання позивача виховувати свою дитину та спілкуватися з нею, відсутність на даний час будь-яких визначених законом обмежень права позивача на спілкування з дитиною, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про наявністьт правових підстав для визначення способу участі позивача ОСОБА_2 у вихованні доньки ОСОБА_8 .

При цьому колегія суддів апеляційного суду бере до уваги передусім інтереси дитини та конкретні обставини даної справи, а також керується тим, що встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини.

Встановлені фактичні обставини справи свідчать про те, що малолітня ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , досягла молодшого шкільного віку, з 03 вересня 2021 року навчається у початковій школі та має повне навантаження з 8:55 години ранку по 15:30 години дня з понеділка по п?ятницю. Протягом тривалого часу дитина проживає разом з матір?ю. У дівчинки спостерігається тісний контакт та прив`язаність до матері. Останній візит батька до дитини відбувся 06 лютого 2019 року.

З урахування конкретних обставин справи колегія суддів апеляційного суду не вважає за доцільне задоволення вимоги позивача про надання йому можливості бачитися з донькою з п`ятниці по понеділок, із залишення дитини на ніч за фактичним місцем проживання батька, та про спільний відпочинок з донькою протягом двох тижнів два рази на календарний рік в зимові, весняні, літні або осінні місяці року за вибором батька дитини без присутності матері, оскільки донька сторін є малолітньою ( 5 років), у неї не було спілкування з батьком з батьком з 06 лютого 2019 року, а тому відновоення такого спілкування має відбуватись поступово у присутності людини, якій дитина повністю довіряє - матері ОСОБА_1 .

До такого висновку колегія суддів апеляційного суду дійшла, враховуючи, що проведення зустрічей батька з дитиною без присутності матері може негативно вплинути на психоемоційний стан дитини, оскільки між позивачем та дитиною відсутній сталий психологічний зв`язок, так як дитина тривалий час проживає з матір`ю та була позбавлена спілкування з батьком. Для налагодження довірливих відносин між батьком і дитиною необхідний час, протягом якого поступово буде відбуватися налагодження спілкування та формування емоційної прихильності доньки до батька.

Беручи до уваги той факт, що дитина не спілкувалася із батьком протягом тривалого часу, і що для відновлення спілкування з дитиною, налагодження психологічного контакту потрібен певний час та допомога психолога, колегія суддів апеляційного суду визначає спосіб участі батька ОСОБА_2 у спілкуванні та вихованні доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , шляхом встановлення побачень з донькою: перші три місяці з дня набрання чинності даним судовим рішенням законної сили - кожний четвер тижня з 16:30 години до 17:30 години та кожну суботу тижня з 15:00 години до 16:00 години, з врахуванням стану здоров`я дитини, у присутності матері дитини ОСОБА_1 та психолога, забезпечення участі якого покласти на батька дитини.

Після спливу трьох місяців з дня набрання даним судовим рішенням законної сили кожний четвер тижня з 16:00 години до 19:00 години, з врахуванням стану здоров`я дитини, у присутності матері дитини ОСОБА_1 ; перша, третя субота кожного місяця з 11-00 години до 17-00 години, з врахуванням стану здоров`я дитини, у присутності матері дитини ОСОБА_1 ; у день народження дитини ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_8 кожного року з 15-00 години до 19-00 години з врахуванням стану здоров`я дитини, у присутності матері дитини ОСОБА_1 .

Для встановлення психологічного контакту між батьком та донькою необхідно також вчинення відповідних дій з боку матері ОСОБА_1 , яка зобов`язана перші три місяці, з дня набрання чинності даним судовим рішенням законної сили, забезпечити явку малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , для проведення спільних побачень (контактів) з батьком дитини ОСОБА_2 у її присутності та у присутноситі психолога. Після спливу трьох місяців з дня набрання даним судовим рішенням законної сили, ОСОБА_14 зобов`язана забезпечити виконання графіку побачень батька з донькою, визначеного судом.

Початок побачень батька з донькою слід визначити за місцем проживання дитини, із зобов`язанням ОСОБА_1 повідомляти ОСОБА_2 про місце проживання дитини, або про зміну місця проживання дитини, якщо таке відбулось, оскільки із встановлених обставин справи вбачається, що після припинення між сторонами фактичних шлюбних відносин ОСОБА_14 разом з донькою переїхали проживати з міста Києва до міста Кропивницького, до квартири АДРЕСА_4 . За цією адресою місце проживання відповідача ОСОБА_1 зареєстровано з 08 липня 2019 року (а.с. 135-136, 169-175, 184 том 1). Також на праві приватної власності ОСОБА_1 належить квартира АДРЕСА_5 . Місце проживання ОСОБА_1 за цією адресою було зареєстровано з 18 лютого 2019 року, знято з реєстрації місця проживання 08 липня 2019 року (а.с. 148, 177, 226 том 1, а.с. 37-38 том 3). Станом на час розгляду справи апеляційним судом ОСОБА_14 та малолітня донька сторін ОСОБА_8 перебувабють у м. Лондон Велика Британія, де ОСОБА_14 працює у дитячій лікарні Грейт Ормонл Стріт Фонду довіри Національної служби охорони здоров`я з 06 листрпада 2019 року, а ОСОБА_8 навчається у порчатковій школі Святого Георга Мученика з 03 вересня 2021 року.

В іншій частині вимог ОСОБА_2 про усунення йому перешкод у спілкуванні з дитиноюслід відмовити.

Колегія суддів апеляційного суду звертає увагу на те, що визначений судом спосіб участі батька у спілкуванні та вихованні дитини не є перешкодою для підтримки зв`язків між батьком і дитиною у інших формах за погодженням батьків або ж зміни компетентним органом встановленого порядку за наявності обставин, що мають істотне значення.

Об`єктом правосуддя у справах щодо піклування про дитину є одвічні, гостро емоційні і постійно мінливі стосунки між батьками і їхньою дитиною, отже, остаточність судового рішення у цій категорії справ є завжди тимчасовою і часто нетривалою. Правосуддя не в змозі встановлювати сталі чутливі людські стосунки та приписувати почуття прихильності. У той же час суд у межах своїх повноважень спрямовує учасників сімейного конфлікту до його вирішення.

З урахуванням вікових змін дитини, її розвитку та потреб, батьки не позбавлені права в майбутньому змінити встановлений судом спосіб участі у вихованні дитини, що буде відповідати інтересам дитини.

Посилання у доводах апеляційної скарги на те, що відповідач ОСОБА_14 з листопада 2019 року по теперішній час працює лікарем за контрактом в медичній установі в м. Лондон на території Сполученого Королівства Великої Британії, де наразі проживає зі своєю донькою ОСОБА_8 , не може бути визначальною підставою для обмеження батька у реалізації його права на виховання дитини і спілкування з нею, з огляду на те, що у статті 16 Закону України «Про охорону дитинства» прямо зазначено, що у разі, якщо дитина і батьки проживають у різних державах, дитина має право на регулярні особисті стосунки і прямі контакти з обома батьками. Дитина та її батьки для возз`єднання сім`ї мають право на вільний в`їзд в Україну та виїзд з України у порядку, встановленому законом. Батьки, інші члени сім`ї та родичі, зокрема ті, які проживають у різних державах, не повинні перешкоджати одне одному реалізувати право дитини на контакт з ними, зобов`язані гарантувати повернення дитини до місця її постійного проживання після реалізації нею права на контакт, не допускати неправомірної зміни її місця проживання.

Крім того, згоди на виїзд дитини за межі України та на зміну її постійного місця проживання її батько - ОСОБА_2 не надавав.

Безпідставними є доводи апеляційної скарги представника відповідача щодо порушення судом першої інстанції цивільного процесуального законодавства, яке полягає у прийняті до розгляду заяви позивача ОСОБА_2 про збільшення позовних вимог, в яких містяться нові позовні вимоги.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено колегією суддів апеляційного суду, заява про збільшенення позовних вимог від 03 вересня 2019 року (зареєстрована судом 09 вересня 2019 року за № 76136) подана позивачем до закінчення підготовчого судового засідання, що відповідає положенням частини другої, частини третьої статті 49 ЦПК України. При цьому, у поданій заяві від 03 вересня 2019 року позивач лише доповнив позов новими вимогами при збереженні первісних обставин (обгрунтування позову), що не може свідчити про зміну підстав позову, а відтак подані позивачем збільшені позовні вимоги не слід розглядати як нові позовні вимоги.

Перевіривши в межах доводів апеляційних скарг сторін у справі правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при ухваленні рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 28 липня 2020 року, колегія суддів апеляційного суду вважає, що вирішуючи спір у справі, яка переглядається, суд першої інстанції не надав належної правової оцінки обставинам, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення учасників справи, іншим фактичним даним, які випливають із встановлених обставин справи, а тому висновок суду першої інстанції про часткове задоволення позову ОСОБА_2 про усунення перешкод у спілкуванні з дитиноюбез оцінки вказаних обставин у сукупності, не може вважатись обґрунтованим і таким, що відповідає положенням статей 76, 81, 89 ЦПК України.

Неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушенням норм процесуального права у справі, яка переглядається, призвело до неправильного вирішення справи, а це, відповідно до вимог статті 376 ЦПК України, є підставою для скасування рішення Солом`янського районного суду м.Києва від 28 липня 2020 року та прийняття нового судового рішення по суті заявлених вимог ОСОБА_2 про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною.

Отже, доводи позивача та відповідача, наведені в апеляційних скаргах на рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 28 липня 2020 року, знайшли своє часткове підтвердження.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги представника відповідача на додаткове рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 19 березня 2021 року, колегія суддів апеляційного суду виходить з такого.

З матеріалів справи вбачається, що судом першої інстанції за результатом розгляду заяви позивача ОСОБА_2 ухвалено додаткове рішення від 19 березня 2021 року, яким зобов`язано ОСОБА_1 виконувати визначений ОСОБА_2 наступний спосіб участі у вихованні доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , до початку навчання дитини в шкільному закладі: кожні перші та треті вихідні кожного місяця з можливістю залишення дитини на ніч за фактичним місцем проживання батька, а саме: АДРЕСА_1 , починаючи з 10 год. 00 хв. кожної першої та третьої суботи кожного місяця до 18 год. 00 хв. кожної першої та третьої неділі кожного місяця;кожний другий та четвертий понеділок і четвер кожного місяця з 17 год. 00 хв. до 20 год. 00 хв., біля місця проживання дитини;у дні народження близьких родичів: батька дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ; бабусі дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; дідуся дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_10 кожного року, починаючи з 09 год. 00 хв. до 18 год. 00 хв.; у дні народження дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8 через рік почергово (один рік з батьком, наступний з матір`ю). В інший частині - відмовлено (а.с. 140, 147 том 4).

Свій висновок суд першої інстанції мотивував тим, що зазначені у заяві ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення обставини перешкоджають виконанню рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 28 липня 2020 року, а також в подальшому можуть вплинути на реалізацією позивачем своїх прав.

З таким висновком суду першої інстанції колегія суддів апеляційного суду погодитись не може, з огляду на таке.

Згідно з частиною 2 статті 2 ЦПК України, суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданнями цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Випадки та необхідні умови за яких суд може ухвалити додаткове рішення передбачені статтею 270 ЦПК України.

Частиною 1 статті 270 ЦПК України визначено, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, зокрема, якщо стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення.

Правовий аналіз статті 270 ЦПК України вказує на те, що додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і за умов, передбачених частиною першою статті 270 ЦПК України; воно не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні.

Як встановлено колегією суддів та вбачається із змісту основного судового рішення від 28 липня 2020 року, судом першої інстанції ухвалено рішення щодо кожної заявленої позовної вимоги ОСОБА_2 про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною. За висновками суду першої інстанції по суті розглянутих вимог позов ОСОБА_2 задоволено частково.

При цьому, мотивувальна та резолютивна частини судового рішення від 28 липня 2020 року містять чіткі та безумовні висновки суду першої інстанції про відмову в задоволенні іншої частини вимог позивача, у тому числі в частині вимоги про зобов`язання матері дитини ОСОБА_1 виконувати установлений графік побачень батька з дитиною.

Відповідно до частини 8 статті 268 ЦПК України після проголошення рішення суд, який його ухвалив, не може сам скасувати або змінити це рішення, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Разом з тим, за встановлених обставин у даній справі, з огляду на відмову в задоволенні позову в частині вимоги позивача щодо зобов`язання матері дитини ОСОБА_1 виконувати установлений графік побачень батька з дитиною, суд першої інстанції при задоволенні вказаної вимоги позову у додатковому судовому рішенні дійшов протилежного висновку, ніж у проголошеному (підписаному) основному рішенні Солом`янського районного суду м.Києва від 28 липня 2020 року, чим фактично змінив основне рішення суду від 28 липня 2020 року.

При цьому, самі обгрунтування вимог заяви позивача ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення щодо необхідності доповнення рішення Солом`янського районного суду м.Києва суду від 28 липня 2020 року додатковим змістом (зобов`язальної частини щодо відповідача (боржника) з підстав повернення виконавчого документу стягувачу (позивачу у справі) без прийняття до виконання, у зв`язку з його невідповідністю вимогам п. 7 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», вказують на відсутність необхідних умов, передбачених пунктом 1 частини 1 статті 270 ЦПК України для ухвалення додаткового судового рішення у справі. А порушені позивачем процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб), регулюються розділом VI Цивільного процесуального кодексу України, а не шляхом ухвалення додаткового судового рішення.

До того ж, нормою статті 352 ЦПК України передбачено право учасники справи, а також особи, яка не брала участі у справі, якщо суд вирішив питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Таким правом на апеляційне оскарження рішення Солом`янського районного суду м.Києва від 28 липня 2020 року позивач ОСОБА_2 скористався та у повному обсязі реалізував його в суді апеляційної інстанції.

Таким чином, вирішуючи заяву позивача ОСОБА_2 про ухвалення у даній справі додаткового судового рішення, суд першої інстанції належним чином не оцінив та не перевірив доводів заяви позивача з урахуванням наявних у справі доказів, та, ухвалючи додаткове судове рішення, вийшов за межі положень статті 270 ЦПК України щодо правових підстав для ухвалення додаткового рішення у справі .

Порушення зазначених вимог законодавства, якими обґрунтовує свою апеляційну скаргу відповідач ОСОБА_14 на додаткове судове рішення, а також скасування апеляційним судом основного рішення Солом`янського районного суду м.Києва від 28 липня 2020 року, є підставою для скасування колегією суддів апеляційного суду додаткового рішення Солом`янського районного суду м.Києва від 19 березня 2021 року та ухвалення нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи: Служба у справах дітей Подільської районної в місті Києві держадміністрації, Служба у справах дітей Солом`янської районної в місті Києві держадміністрації, Управління з питань захисту прав дітей міської ради м. Кропивницький про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, зобов`язання ОСОБА_1 не перешкоджати батькові ОСОБА_2 брати участь у вихованні та спілкуванні з донькою ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , визначення способу участі ОСОБА_2 у спілкуванні та вихованні доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , шляхом встановлення побачень з донькою: перші три місяці з дня набрання чинності даним судовим рішенням законної сили - кожний четвер тижня з 16:30 години до 17:30 години та кожну суботу тижня з 15:00 години до 16:00 години, з врахуванням стану здоров`я дитини, у присутності матері дитини ОСОБА_1 та психолога, забезпечення участі якого покласти на батька дитини; зобов`язання ОСОБА_1 забезпечити явку малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , для проведення спільних побачень (контактів) з батьком дитини ОСОБА_2 у присутності матері дитини ОСОБА_1 та психолога. Після спливу трьох місяців з дня набрання даним судовим рішенням законної сили зобов`язаня ОСОБА_1 забезпечити виконання такого графіку побачень батька з донькою: кожний четвер тижня з 16:00 години до 19:00 години, з врахуванням стану здоров`я дитини, у присутності матері дитини ОСОБА_1 ; перша, третя субота кожного місяця з 11-00 години до 17-00 години, з врахуванням стану здоров`я дитини, у присутності матері дитини ОСОБА_1 ; у день народження дитини ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_8 кожного року з 15-00 години до 19-00 години з врахуванням стану здоров`я дитини, у присутності матері дитини ОСОБА_1 . Початок побачень батька з донькою відбувається за місцем проживання дитини. Зобов`язання ОСОБА_1 повідомляти ОСОБА_2 про місце проживання дитини, або про зміну місця проживання дитини, якщо таке відбулось. В іншій частині вимог ОСОБА_2 відмовити.

Щодо клопотання позивача ОСОБА_2 про постановлення окремої ухвали, якою довести до відома до відома Вищої ради правосуддя про допущенні при вирішенні вказаної цивільної справи порушення норм Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод в частині недотримання розумного строку здійснення судового розгляду вказаної справи та ухвалення остаточного рішення суду у цій справі суддею Солом`янського районного суду м. Києва Козленко Г.О., колегія суддів апеляційного суду зазначає наступне.

Згідно з частиною першою статті 262 ЦПК України суд, виявивши при вирішенні спору порушення законодавства або недоліки в діяльності юридичної особи, державних чи інших органів, інших осіб, постановляє окрему ухвалу, незалежно від того, чи є вони учасниками судового процесу.

Частиною десятою статті 262 ЦПК України передбачено, що суд вищої інстанції може постановити окрему ухвалу в разі допущення судом нижчої інстанції порушення норм матеріального або процесуального права, незалежно від того, чи є такі порушення підставою для скасування або зміни судового рішення.

Згідно зі статтею 385 ЦПК України суд апеляційної інстанції у випадках і в порядку, встановлених статтею 262 цього Кодексу, може постановити окрему ухвалу.

Аналіз положень наведеної статті ЦПК України дає підстави для висновку, що окрема ухвала суду є процесуальним засобом необхідного належного реагування (судового впливу) на порушення законності, а також на причини та умови, що цьому сприяли, які виявлені ним саме під час судового розгляду.

Постановлення окремої ухвали є правом, а не обов`язком суду апеляційної інстанції.

За наслідками апеляційного перегляду цієї справи колегія суддів апеляційного суду не встановила передбачених законом підстав для задоволення клопотанняпозивача ОСОБА_2 про постановлення окремої ухвали.

Аналізуючи наведені позивачем ОСОБА_2 підстави для постановлення окремої ухвали, колегія суддів апеляційного судувважає їх необґрунтованими та такими, що зводяться до незгоди заявника з ухваленим судовим рішенням у справі. Тривалий розгляд справи судом першої інстанції зумовлений переважно поданням учасниками справи клопотань та їх вирішенням судами задля встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до положень статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної або касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи - частина 1 статті 133 ЦПК України.

Згідно з частиною 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, зокрема, у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові на позивача - частина 2 статті 141 ЦПК України.

Колегією суддів апеляційного суду встановлено, що при розгляді даної справи в суді першої інстанції позивачем ОСОБА_2 понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання до суду: позовної заяви у розмірі 768,40 грн., заяви про забезпечення доказів у розмірі 384,20 грн., а також доплачено суму судового збору при збільшенні розміру позовних вимог у розмірі 776,00 грн., а всього сплачено -1 928,60 грн. (а.с. 1, 72 том 1, а.с. 20 том 2). Позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково, а тому судові витрати, що складються з судового збору, у пропорційному розмірі до задоволених вимог, в сумі 642,87 грн., слід покласти на відповідача ОСОБА_1 .

Судові витрати, понесені позивачем ОСОБА_2 у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, а саме: сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги на рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 28 липня 2020 року в сумі 1 152,60 грн. (а.с. 159 том 6), та витрати, пов`язані з правничою правовою допомогою адвоката Жуклінської В.Р. в суді апеляційної інстанції в сумі 10 500,00 грн. (а.с. 171-182 том 6), у пропорційному розмірі до задоволених вимог апеляційної скарги, що складає суму 3 884,20 грн., слід покласти на відповідача ОСОБА_1 , а всього у рахунок оплати судових витрат, понесених позивачем при розгляді справи в суді першої та апеляційної інстанціях, з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 підлягає сума -4 527,07 грн. (642,87 грн. + 3 884,20 грн.).

Заперечення відповідача щодо розміру витрат на оплату послуг адвоката Жуклінської В.Р. з тих підстав, що з наданих позивачем ОСОБА_2 доказів неможливо встановити час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг) відхиляються колегією суддів апеляційного суду, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

Згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Колегія суддів апеляційного суду звертає увагу, що при обчисленні гонорару слід керуватися, зокрема, умовами укладеного між замовником і адвокатом договору про надання правової допомоги (частина друга статті 137 ЦПК України, частина друга статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

На підтвердження надання адвокатських послуг адвокатом Жуклінською В.Р. позивач надав суду договір № 1 від 03 січня 2022 року, за умовами якого сторони визначили характер правничої допомоги, яка надається за цим договором, зокрема: усні на письмові консультації з питань законодавства України, проведення юридичного аналізу документів, які стосуються законних прав та інтересів клієнта, складання, підготовка судових позовів, заяв, клопотань скарг, заперечень відзивів та інших процесуальних документів.

За умовами пункту 2.3. договору № 1 від 03 січня 2022 року сторони визначили, що виконавець ( адвокат Жуклінська В.Р.) здійснює надання правничої допомоги на підставі звернення клієнта ( ОСОБА_2 ) про надання правничої допомоги, в якому останній визначає вид (характер) правничої допомоги та обсяг їх надання виконавцем.

Отже, ураховуючи наведені вище положення процесуального законодавства та, беручи до уваги те, що стороною позивача підтверджено належним чином надання адвокатом Жуклінською В.Р. професійної правничої допомоги позивачу ОСОБА_2 в суді апеляційної інстанції, з детальним описом наданих і прийнятих послуг на підставі акту № 3 від 24 січня 2022 року у розмірі 10 500,00 грн., та здійснених відповідних витрат, на користь позивача ОСОБА_2 з відповідача ОСОБА_1 підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу у суді апеляційної інстанції у пропорційному розмірі до задоволених вимог апеляційної скарги позивача ОСОБА_2 , що складають суму 3 884,20 грн.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, понесених відповідачем ОСОБА_1 у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, колегією суддів апеляційного суду встановлено, що за подання апеляційної скарги на рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 28 липня 2020 року відповідачем сплачено судовий збір у розмірі 2 305,20 грн., за подання апеляційної скарги на додаткове рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 19 березня 2021 року - 1 164,12 грн. (а.с. 15, 114 том 5).

Понесені відповідачем ОСОБА_1 та документально підтвердженні судові витрати, що складаються з судового збору за подання апеляційної скарги на рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 28 липня 2020 року, вимоги якої за результатом розгляду апеляційної скарги задовольняються частково, слід покласти на позивача ОСОБА_2 у пропорційному розмірі до задоволених вимог скарги, що складає суму 1 152,60 грн.

Оскільки за результатами розгляду апеляційної скарги представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Курлейко Олени Сергіївни оскаржене додаткове рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 19 березня 2021 року скасовано, а скарга задоволена, то сплачений відповідачем судовий збір за подання апеляційної скарги на додаткове судове рішення у розмірі 1 164,12 грн. підлягає стягненню на її користь у повному розмірі з позивача ОСОБА_2 .

Визначаючи розмір витрат на надану відповідачу ОСОБА_1 професійну правничу допомогу адвокатом Курлейко Оленою Сергіївною та, розподіляючи вказані витрати між сторонами у справі, колегією суддів апеляційного суду враховується, що до закінчення судових дебатів у справі в суді апеляційної інстанції представником відповідача - адвокатом Курлейко Оленою Сергіївною подано розрахунок суми судових витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката в суді апеляційної інстанції, із долученням договору про надання правничої допомоги від 11 липня 2019 року, укладеного між Адвокатським об?єднанням «Кіровоградська обласна колегія адвокатів» в особі адвоката Курлейко Олени Сергіївни та ОСОБА_1 , додаткових угод до нього від 26 січня 2021 року, від 02 квітня 2021 року, від 14 лютого 2022 року, з розрахунком розміру гонорару адвоката у фіксованому розміру: в сумі 10 000,00 грн. - за ознайомлення з матеріалами справи, їх вивчення, дослідження судової практики, складання та подання процесуальних документів (апеляційної скарги на рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 28 липня 2020 року, клопотань, пояснень, заяв, заперечень тощо), зібрання та подання доказів у справі; в сумі 10 000,00 грн. - за дослідження судової практики, складання та подання процесуальних документів (апеляційної скарги на додаткове рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 19 березня 2021 року, клопотань, пояснень, заяв, заперечень тощо), зібрання та подання доказів; в сумі 10 000,00 грн. - складання та подання процесуальних документів, зібрання та подання доказів у справі щодо розгляду апеляційної скарги позивача ОСОБА_2 на рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 28 липня 2020 року. А також по 1 000,00 грн. - за участь у кожному судовому засіданні у суді апеляційної інстанції під час розгляду апеляційних скарг відповідача на рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 28 липня 2020 року та додаткове рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 19 березня 2021 року, а також апеляційної скарги позивача ОСОБА_2 на рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 28 липня 2020 року, незалежно від того чи відбулось судове засідання з причин, що не залежать від адвоката та його тривалості (а.с. 73-75, 76,77, 90,91,100,101 том 7).

Згідно опису наданих та виконаних послуг вбачається, що адвокатом за представництво в суді апеляційної інстанції відповідача у справі № 759/4616/19 щодо оскарження рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 28 липня 2020 року, включаючи складання та направлення апеляційної скарги, клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, заяви про ознайомлення з матеріалами справи, ознайомлення з матеріалами справи 26 січня 2022 року, здійснення їх фотографування, вивчення матеріалів справи, дослідження судової практики, складання та направлення суду та сторонам клопотання про долучння доказів від 14 січня 2022 року, складання та направлення суду та сторонам клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відео конференції поза приміщенням суду, складання на направлення пояснення у справі від 16 лютого 2022 року, складання на направлення клопотання про стягнення судових витрат, використано 18 годин 45 хвилин, що складає вартість послуг 10 000,00 грн., за участь у судовому засіданні 27 січня 2022 року, 26 травня 2022 року, 23 червня 2022 року - 3 000,00 грн., а всього 13 000,00 грн.

Щодо оскарження додаткового рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 19 березня 2021 року витрати на правничу допомогу включають такі види послуг: складання та направлення апеляційної скарги, заяви про ознайомлення з матеріалами справи, ознайомлення з матеріалами справи 26 січня 2022 року, здійснення їх фотографування, вивчення матеріалів справи, дослідження судової практики, складання на направлення клопотання про стягнення судових витрат, на які використано 10 годин 15 хвилин, що складає вартість послуг 10 000,00 грн., за участь у судовому засіданні 27 січня 2022 року, 26 травня 2022 року, 23 червня 2022 року - 3 000,00 грн., а всього 13 000,00 грн.

Щодо представництва інтересів клієнта під час розгляду апеляційної скарги позивача ОСОБА_2 на рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 28 липня 2020 року надані послуги включають: вивчення матеріалів справи, з урахуванням доводів апеляційної скарги ОСОБА_2 , дослідження судової практики та практики ЄСПЛ, складання на направлення відзиву на апеляційну скаргу з додатками, клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, складання на направлення клопотання про стягнення судових витрат, на які використано 14 годин, що складає вартість послуг 10 000,00 грн., за участь у судовому засіданні 26 травня 2022 року, 23 червня 2022 року - 2 000,00 грн., а всього 12 000,00 грн.

Загальна вартість таких послуг оцінена в сумі 38 000,00 грн., яку представник відповідача просила стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 .

Позивач ОСОБА_2 , у поданому письмовому клопотанні від 27 червня 2022 року, просив зменшити витрати на оплату правничої допомоги адвоката, заявлені до відшкодування представником відповідача ОСОБА_1 адвокатом Курлейко Оленою Сергіївною, до 500,00 грн. по кожній із вимог : у зв?язку з апеляційним переглядом рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 28 липня 2020 року, додаткового рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 19 березня 2021 року та з представництва інтересів клієнта під час розгляду апеляційної скарги ОСОБА_2 на рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 28 липня 2020 року, посилаючись на те, що обсяг наданих адвокатом Курлейко Оленою Сергіївною послуг та витрачений нею час на їх надання не відповідають критерію необхідності і неминучості, розумності визначення таких витрат в сумі 38 000,00 грн., а таким чином і їх реальності.

Частиною 4 статті 137 ЦПК України передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Отже, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява № 19336/04, п. 269).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Таким чином, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Перевіряючи розмір витрат на надану відповідачеві професійну правничу допомогу адвокатом Курлейко Оленою Сергіївною в суді апеляційної інстанції, колегія суддів апеляційного суду вважає, що зазначені відповідачем витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 38 000,00 грн. є завищеними, належним чином не обґрунтованими, що суперечить принципу розподілу судових витрат.

Аналізуючи опис робіт (наданих послуг) адвокатом Курлейко Оленою Сергіївною, колегія суддів апеляційного суду встановила, що стороною відповідача до трьох детальних описів робіт (наданих послуг) та актів до них від 22 червня 2022 року, як окремий вид послуг, включені витрати за одні й ті самі послуги, а саме: складання заяви про ознайомлення з матеріалами справи, ознайомлення з матеріалами справи 26 січня 2022 року, здійснення їх фотографування, вивчення матеріалів справи, дослідження судової практики, та участь адвоката у судовому засіданні в суді апеляційної інстанції 27 січня 2022 року, 26 травня 2022 року, 23 червня 2022 року, що є безпідставним, оскільки перегляд справи за поданими учасниками справи апеляційними скаргами здійснювався в рамках однієї справи та в межах одного судового розгляду.

Також не підлягають стягненню з позивача на користь відповідача включені до описів робіт, виконаних адвокатом, послуги у вигляді складання клопотання про стягнення судових витрат та клопотання про зменшення розміру судових витрат, оскільки вказані послуги, в розумінні статті 137 ЦПК України, не відноситься до витрат на професійну правничу допомогу, а є обов`язком учасника справи, який для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат подає до суду детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, а також має обов`язок доведення неспівмірності витрат, заявивши про це клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами - частина 3, 6 вказаної норми.

З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів апеляційного суду, визначаючи розмір витрат на надану відповідачеві професійну правничу допомогу адвокатом Курлейко Оленою Сергіївною, та розподіляючи вказані витрати між сторонами у справі, із враховунням обсягу наданих адвокатом послуг та виконаних робіт зі складання апеляційних скарг на основне та додаткове судові рішення суду першої інстанції, клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, відзиву на апеляційну скаргу позивача ОСОБА_2 , ознайомлення з матеріалами справи в приміщенні Київського апеляційного суду, участі адвоката у судовому засіданні в суді апеляційної інстанції 27 січня 2022 року, 26 травня 2022 року, 23 червня 2022 року, дійшла висновку про необхідність зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , до 12 000,00 грн, що відповідає критерію реальності наданих адвокатських послуг, розумності їхнього розміру, конкретним обставинам справи, з урахуванням її складності, кількості судових засідань, необхідних процесуальних дій сторони, часу, витраченого адвокатом Курлейко Оленою Сергіївною.

Твердження позивача ОСОБА_2 про те, що суди мають відшкодувати судові витрати відповідачки на правову допомогу адвоката, виходячи з доказів про фактичну оплату таких витрат, тоді як відповідач ОСОБА_14 за правову допомогу, надану адвоката Курлейко Оленою Сергіївною, у зв?язку з апеляційним переглядом справи, фактично нічого не сплатила, є безпідставним, оскільки витрати на надану професійну правничу допомогу, у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Дана позиція є усталеною і підтверджується постановами Верховного Суду у справах № 923/560/17, № 329/766/18, № 178/1522/18.

Керуючись ст.ст. 7, 141,157,158,159 СК України, п.п.1,2 ст.3,ст.ст. 9,18,27 Конвенції про права дитини, ст.ст.8,12 Закону України " Про охорону дитинства", ст.ст. 2,133,137,141,270, 367, 368, 374, 376, 381-384, 432 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційні скарги представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Курлейко Олени Сергіївни, позивача ОСОБА_2 на рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 28 липня 2020 року задовольнити частково.

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Курлейко Олени Сергіївни на додаткове рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 19 березня 2021 року задовольнити.

Рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 28 липня 2020 року та додаткове рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 19 березня 2021 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи: Служба у справах дітей Подільської районної в місті Києві держадміністрації, Служба у справах дітей Солом`янської районної в місті Києві держадміністрації, Управління з питань захисту прав дітей міської ради м. Кропивницький про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною задовольнити частково.

Зобов`язати ОСОБА_1 не перешкоджати батькові ОСОБА_2 брати участь у вихованні та спілкуванні з донькою ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Визначити спосіб участі ОСОБА_2 у спілкуванні та вихованні доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , шляхом встановлення побачень з донькою:

перші три місяці з дня набрання чинності даним судовим рішенням законної сили - кожний четвер тижня з 16:30 години до 17:30 години та кожну суботу тижня з 15:00 години до 16:00 години, з врахуванням стану здоров`я дитини, у присутності матері дитини ОСОБА_1 та психолога, забезпечення участі якого покласти на батька дитини.

Зобов`язати ОСОБА_1 забезпечити явку малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , для проведення спільних побачень (контактів) з батьком дитини ОСОБА_2 у присутності матері дитини ОСОБА_1 та психолога.

Після спливу трьох місяців з дня набрання даним судовим рішенням законної сили зобов`язати ОСОБА_1 забезпечити виконання такого графіку побачень батька з донькою:

- кожний четвер тижня з 16:00 години до 19:00 години, з врахуванням стану здоров`я дитини, у присутності матері дитини ОСОБА_1 ;

- перша, третя субота кожного місяця з 11-00 години до 17-00 години, з врахуванням стану здоров`я дитини, у присутності матері дитини ОСОБА_1 ;

- у день народження дитини ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_8 кожного року з 15-00 години до 19-00 години з врахуванням стану здоров`я дитини, у присутності матері дитини ОСОБА_1 .

Початок побачень батька з донькою відбувається за місцем проживання дитини.

Зобов`язати ОСОБА_1 повідомляти ОСОБА_2 про місце проживання дитини, або про зміну місця проживання дитини, якщо таке відбулось.

В іншій частині вимог ОСОБА_2 відмовити.

Роз`яснити сторонам можливість звернення до суду з позовом про зміну порядку спілкування батька ОСОБА_2 з дитиною ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ,з урахуванням вікових змін та особливостей формування соціальних та сімейних зв`язківдитини.

Стягнути з ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податку НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податку НОМЕР_2 ) 4 527,07 грн. у рахунок оплати судових витрат.

Стягнути з ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податку НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податку НОМЕР_1 ) 14 316,72 грн. у рахунок оплати судових витрат.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину постанови зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 25 липня2022року.

Головуючий: Судді: