Справа № 130/1161/22
Провадження № 22-ц/801/2186/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції Заярний А. М.
Доповідач:Матківська М. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2022 рокуСправа № 130/1161/22м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

Головуючого: Матківської М.В.

Суддів: Войтка Ю. Б., Міхасішина І. В.

Секретар: Ковальчук О. А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 10 листопада 2022 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Державної казначейської служби, ГУНП у Вінницькій області, Вінницької обласної прокуратури, Жмеринської окружної прокуратури, прокурорів: Філімонова Олега Віталійовича, Прокопчука Дмитра Віталійовича, Омельчук Аліни Володимирівни, Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області та посадових осіб слідчого відділу Олексюка Володимира Володимировича, Рощепи Анатолія Андрійовича , Майченка Анатолія Миколайовича про припинення дій, які порушують його право та стягнення шкоди,

Рішення ухвалив суддя Заярний А. М.

Рішення ухвалено о 15:00 год у м. Жмеринці Вінницької області

Повний текст рішення складено 17 листопада 2022 року

В с т а н о в и в:

У червні 2022 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Держави Україна в особі Державної казначейської служби, ГУНП у Вінницькій області, Вінницької обласної прокуратури, Жмеринської окружної прокуратури, прокурорів: Філімонова О. В., Прокопчука Д. В., Омельчук А. В., Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області та посадових осіб слідчого відділу Олексюка В. В., Рощепи А. А. , Майченка А. М. про припинення дій, які порушують його право та стягнення шкоди, за бездіяльність зазначену в ухвалі Тиврівського районного суду Вінницької області від 08 червня 2022 року.

Свої вимоги мотивував тим, що протягом 6-ти років посадові особи встановили особу, яка вчинила злочин. Всупереч вимог КПК України про неупереджене та швидке слідство, виявляли бездіяльність. У визначений статтею 16 ЦК України спосіб, він звернувся до суду за захистом свого порушеного права, яке зазначене в статті 2 КПК України та обґрунтував шкоду: матеріальну - в сумі 7400,00 грн., яка вказана у довідці Державної виконавчої служби як недоотримання аліментів, та моральну - в сумі 50 000,00 грн. - нервування за порушення вимог статті 2 КПК України.

У позові просив визнати його право на виконання відповідачами вимог статті 2 КПК України; зобов`язати відповідачів припинити бездіяльність, яка порушує його право та стягнути матеріальну шкоду в сумі боргу по аліментах, визначену у довідці Солом`янського відділу ДВС м. Києва і моральну шкоду в сумі 50 000,00 грн.

Рішенням Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 10 листопада 2022 року у задоволенні позову відмовлено.

Судові витрати вирішено компенсувати за рахунок держави.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду і ухвалити нове рішення.

Зазначив, що незаконність судового рішення полягає у тому, що кримінальне провадження у справі № 0000020 ведеться на протязі 6 років, 6 постанов про закриття провадження правоохоронними органами скасовані судом - тому просить визнати цей факт.

Доводи апеляційної скарги полягають у тому, що суд не звернув увагу на наявність в його позові крім неналежних відповідачів, і належних відповідачів. Посадові особи правоохоронних органів ним зазначені не як відповідачі, а як співвідповідачі. В своїх вимогах він ніде не зазначав конкретно прізвищ цих фізичних осіб. Всі інші висновки суду спростовуються постановою Вінницького апеляційного суду від 29 жовтня 2020 року за аналогічними підставами та предметом, де зазначено: «Тривале не прийняття службовими особами у кримінальному провадженні призвело до моральних страждань ОСОБА_1 »

Відповідачі відзив на апеляційну скаргу не подали.

У судовому засіданні представник відповідача Вінницької обласної прокуратури Колівошко С. М. заперечила проти задоволення апеляційної скарги, просить її залишити без задоволення, а рішення суду - без змін, вважаючи його законним та обґрунтованим.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився.

Представники відповідачів: Державної казначейської служби, ГУНП у Вінницькій області, Жмеринської окружної прокуратури, прокурори: Філімонов О. В., Прокопчук Д. В., Омельчук А. В., Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області та посадові особи слідчого відділу: Олексюк В. В., Рощепа А. А., Майченко А. М. у судове засідання не з`явилися.

Подане представником відповідача Державної казначейської служби України клопотання про відкладення розгляду справи, залишено без задоволення, як подане безпідставно і необґрунтовано та за відсутності відповідних доказів для поважності причини відкладення справи розглядом.

Суд апеляційної інстанції, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника Вінницької обласної прокуратури - Колівошко С. М., дослідивши матеріали цивільної справи, прийшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення за таких підстав.

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, проте, не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Під час розгляду справи судом апеляційної інстанції не встановлено таких порушень норм процесуального права, що є обов`язковою підставою для скасування судового рішення і не встановлено неправильного застосування норм матеріального права, тому перегляд справи здійснюється за наявними в ній доказами, в межах доводів і вимог апеляційної скарги.

По справі судом першої інстанції встановлено, що позивачем до суду надані такі докази: копію довідки № 19856 від 14 серпня 2018 року Солом`янського ВДВС м. Києва про невиплачені аліменти боржником - сином ОСОБА_4 стягувачу - батькові ОСОБА_1 , заборгованість по виплаті яких станом на 01 серпня 2018 року становить 7400,00 грн. (а. с. 2); копію ухвали Тиврівського районного суду Вінницької області від 08 червня 2022 року по справі № 130/932/22 за клопотанням прокурора Жмеринської окружної прокуратури Вінницької області Пропопчука Д. В. про закриття кримінального провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000020 від 12 серпня 2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 165 КК України у зв`язку з тим, що не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення та закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, якою за результатами розгляду у задоволенні клопотання прокурора Жмеринської окружної прокуратури Вінницької області Пропопчука Д. В. про закриття кримінального провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000020 від 12 серпня 2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 165 КК України у зв`язку з тим, що не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення та закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, відмовлено (а. с. 3); копію ухвали слідчого судді Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області Верніка В. М. від 21 травня 2019 року по справі № 1-кс/130/512/2019 за скаргою на бездіяльність слідчих та прокурора під час досудового розслідування, відповідно до якої у задоволенні скарги ОСОБА_1 на бездіяльність слідчого Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області Майченка А. М., заступника начальника СВ Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області Рощепи А. А., начальника СК Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області Олексюка В. В. та прокурора Жмеринської місцевої прокуратури Вінницької області Омельчук А. В. під час досудового розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 00020 від 12 серпня 2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 165 КК України, відмовлено (а. с. 4); копію ухвали слідчого судді Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області Заярного А. М. від 07 серпня 2020 року у справі № 1-кс/130/186/2020 за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність начальника СВ Жмеринського ВП ГУНП Олексюка В. В. у кримінальному провадженні № 0000020, якою у задоволенні скарги на бездіяльність начальника СВ Жмеринського ВП ГУПН Олексюка В. В., відмовлено (а. с. 5-6).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що позов має абстрактний характер і обґрунтування позовних вимог про заподіяння позивачу матеріальної і моральної шкоди діями відповідачів, не підтверджені належними доказами, а незгода позивача із процесуальними діями чи рішеннями прокурора та/або слідчого чи дізнавача під час досудового розслідування, не є безумовною підставою для стягнення в порядку статей 1176, 1173, 1174 ЦК України матеріальної і моральної шкоди, а також відсутні підстави для компенсації матеріальної шкоди в порядку статті 1177 ЦК України, відповідно до якої шкода компенсується потерпілому за рахунок Державного бюджету України у визначених законом випадках та порядку, яких не встановлено по даній справі за позовом ОСОБА_1 .

Із таким висновком суду погоджується суд апеляційної інстанції, оскільки він відповідає встановленим по справі обставинам та вимогам норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до статті 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені нормами статей 23, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового слідства), прокуратури або суду, визначені ст. 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.

Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною 1 статті 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.

Порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду встановлюється законом (частина 7 статті 1176 ЦК України).

Оскільки позивач не надав належних і допустимих доказів на підтвердження обставин, якими він обґрунтовує свої вимоги щодо відшкодування моральної шкоди, в порядку, визначеному частиною 1 статті 1176 ЦК України, обов`язок відповідачів відшкодувати позивачу заявлену ним моральну шкоду виключається.

Позивач, звернувшись із даним позовом до суду, обґрунтував свої вимоги тим, що відповідачами йому причинена матеріальна і моральна шкода «за хамську бездіяльність», встановлену в ухвалі Тиврівського районного суду Вінницької області від 08 червня 2022 року в тому, що протягом 6-ти років посадові особи встановили особу, яка вчинила злочин, проте всупереч вимог КПК України про неупереджене та швидке слідство, виявляли бездіяльність (а. с. 1).

Проте, такі обставини не є безумовною підставою для визнання позовних вимог обґрунтованими та заявленими у відповідності до діючого цивільного законодавства і, відповідно, такими, що підлягають до задоволення.

Враховуючи, що підставою для відшкодування шкоди ОСОБА_1 зазначив бездіяльність відповідачів в частині неналежного виконання своїх обов`язків та довготривале здійснення досудового розслідування кримінального провадження № 0000020, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність спеціальних підстав для застосування положень статті 1176 ЦК України.

За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті, за якою така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 ЦК України).

Шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується на підставі статті 1174 ЦК України.

Відповідно до цієї норми обов`язок відшкодувати завдану шкоду потерпілому покладається не на посадову особу, незаконним рішенням, дією чи бездіяльністю якої завдано шкоду, а на державу Україна.

До загальних підстав для відшкодування шкоди входять такі складові: наявність шкоди, протиправність діяння чи бездіяльність та причинний зв`язок між бездіяльністю та шкодою, які і слугують підставою для виникнення зобов`язання відшкодування шкоди відповідно до вимог статей 23, 1167, частини шостої статті 1176 ЦК України.

Позивачем не доведено обставин для застосування таких підстав та якими належними, допустимими, достатніми й достовірними доказами це підтверджується.

Також позивач не довів, що відповідачами йому завдані моральні страждання і в чому вони проявилися, яким чином тривале розслідування кримінального провадження за його заявою вплинуло на ритм його життя, на його повсякденні зв`язки, на його емоційний стан.

Матеріали цивільної справи не містять доказів про те, що відповідачами по справі вчинені будь-які протиправні дії відносно позивача ОСОБА_1 під час досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000020.

Посилання позивача на ухвалу Тиврівського районного суду Вінницької області від 08 червня 2022 року по справі № 130/932/22 про відмову у задоволенні клопотання прокурора Жмеринської окружної прокуратури Вінницької області Прокопчука Д. В. про закриття кримінального провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000020 від 12 серпня 2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 165 КК України у зв`язку з тим, що не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення та закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності (а. с. 3) як на доказ бездіяльності відповідачів і спричинення позивачу шкоди, не є тим належним і допустимим доказом, на підтвердження бездіяльності відповідачів по справі та спричинення позивачу матеріальної і моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню згідно вимог статтей 1176, 1173, 1174 ЦК України.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Позивач не надав достатніх та допустимих доказів на підтвердження обставин заподіяння йому працівниками правоохоронних органів матеріальної і моральної шкоди.

Таким чином, вірним є висновок суду першої інстанції про відсутність правових підстав для застосування норм статей 1173, 1174, 1176 ЦК України, а також і статті 1177 ЦК України та відшкодування позивачу матеріальної і моральної шкоди.

Щодо позовних вимог ОСОБА_1 про визнання його права на виконання відповідачами вимог статті 2 КПК України та зобов`язання відповідачів припинити бездіяльність, яка порушує його право, то така вимога, згідно положень статті 16 ЦК України не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства, а може бути предметом оскарження відповідно до правил статті 303 КПК України (рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, та право на оскарження), тобто механізмом реалізації особи на контроль в порядку кримінального судочинства за діяльністю уповноважених осіб на здійснення функцій органу досудового розслідування.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, встановивши повно такі обставини, прийшов до вірного висновку про відсутність визначених законом підстав для задоволення позовних вимог, оскільки позивачем не надано належних і допустимих доказів на підтвердження обставин, якими він обґрунтував свої вимоги щодо відшкодування моральної шкоди в порядку, визначеному статтями 1167, 1174, 1176 ЦК України.

Доводи апеляційної скарги у тому, що при постановлені оскаржуваного рішення судом першої інстанції не враховано постанову Вінницького апеляційного суду від 29 жовтня 2020 року по цивільній справі № 130/2635/19 за його позовом, є безпідставними, виходячи із такого.

За правилами частин 4 і 5 статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом та обставини (ч. 4); обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

Обставини, встановлені постановою Вінницького апеляційного суду від 29 жовтня 2020 року, якою задоволено частково апеляційну скаргу ОСОБА_1 ; рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 21 липня 2020 року скасовано, ухвалено нове рішення, яким позов ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Державної казначейської служби, начальника слідчого відділу Жмеринського відділу поліції ГУНП у Вінницькій області Олексюка В. В., слідчого слідчого відділу Жмеринського відділу поліції ГУНП у Вінницькій області Майченка А. М., Жмеринського відділу поліції ГУНП у Вінницькій області та ГУНП у Вінницькій області про відшкодування моральної шкоди, не є тими обставинами, які підлягають встановленню по даній цивільній справі, а є зовсім іншими обставинами, та згідно вимог частини 7 статті 82 ЦПК України правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді іншої справи, не є обов`язковою для суду.

Крім цього у постанові Вінницького апеляційного суду від 29 жовтня 2020 року вказано про те, що апеляційний суд звернув увагу на відсутність у справі доказів на підтвердження моральних страждань та негативних переживань ОСОБА_1 , пов`язаних із цими протиправними рішеннями та бездіяльністю службових осіб органу досудового розслідування.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, який повно встановивши фактичні обставини справи, із дотриманням норм процесуального права, вірно застосував норми матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-382 ЦПК України, суд

П о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 10 листопада 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

На постанову може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

ГоловуючийМ. В. Матківська
СуддіЮ. Б. Войтко
І. В. Міхасішин

Повний текст судового рішення складено 02 січня 2023 року