ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6033/22 Справа № 212/1834/22 Суддя у 1-й інстанції - Суддя у 2-й інстанції - Ткаченко І. Ю.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 грудня 2022 року Дніпровський Апеляційний суд у складі: головуючого - судді Ткаченко І.Ю.

суддів - Деркач Н.М., Пищиди М.М.,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні в м. Дніпро цивільну справу

за заявою ОСОБА_1 про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню

у справі за заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення аліментів

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на ухвалу Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 липня 2022 року, -

В С Т А Н О В И В:

07 червня 2022 року, ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою, в якій просить визнати судовий наказ, виданий Жовтневим районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25 квітня 2022 року у справі № 212/1834/22 про стягнення з нього на користь ОСОБА_2 , аліменти на утримання малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів), щомісячно, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 31 березня 2022 року до досягнення дитиною повноліття (а.с.17-20).

Ухвалою Жовневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 липня 2022 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню відмовлено (а.с.63-65)

Не погодившись з ухвалою суду, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просив скасувати ухвалу суду та визнати судовий наказ таким, що не підлягає виконанню (а.с.67-71).

Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями встановленими цією главою.

Розглянувши матеріали справи, законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Судом 1 інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, 25 квітня 2022 року Жовтневим районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у справі № 212/1834/22 видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , аліменти на утримання малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів), щомісячно, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 31 березня 2022 року до досягнення дитиною повноліття.

Актом від 14.07.2022, затвердженого головою квартального комітету Шестаковим Л.М., встановлено, що малолітня ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , мешкає з матір`ю ОСОБА_2 у бабусі ОСОБА_4 без реєстрації по АДРЕСА_3 з 2019 року по теперішній час.

Звертаючись до суду із заявою про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню, ОСОБА_5 посилається на те, що рішенням Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 19.11.2021 року про відібрання дитини ОСОБА_6 від ОСОБА_4 та передачі її йому набрало законної сили 21.03.2022р. і повинно бути виконане.

Вважає, що оскільки неповнолітня дитина ОСОБА_6 на час ухвалення судового наказу про стягнення з нього аліментів на користь ОСОБА_2 проживала не зі стягувачем, а зі своєю бабусею ОСОБА_4 , яка до цього часу утримує у себе дитини, то право вимоги аліментів у стягувача ОСОБА_2 відсутнє.

Відповідно до ухвали Верховного суду України від 22 червня 2022 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 листопада 2021 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 29 березня 2022 року у справі № 215/3668/19. Клопотання ОСОБА_4 про зупинення виконання судового рішення задоволено частково. Зупинено до закінчення перегляду в касаційному порядку, виконання рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 листопада 2021 року в частині відібрання від ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та передання дитини її батькові ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відмовляючи у задоволені заяви, суд 1 інстанції виходив із того, що обставини, на які посилається ОСОБА_1 , як на підставу визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню, є істотними, але підлягають доведенню при вирішенні спору про звільнення від сплати аліментів, відповідно ж не вказують на припинення обов`язку зі сплати аліментів. Таким чином, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню, оскільки судовий наказ було видано у відповідності до норм цивільного процесуального Закону, на підставі заяви, яка відповідала за формою та змістом вимогам статті 163 ЦПК України та відповідала критеріям визначеним в статті 161 ЦПК України в частині вимог, за якими може бути видано судовий наказ.

Колегія суддів повністю погоджується з висновком суду 1 інстанції.

Відповідно до п. 9 ч. 2 ст. 129 Конституції України, ст. 14 ЦПК України однією з основних засад судочинства є обов`язковість рішень суду.

Згідно з ч. ч. 1 та 2 ст. 432 ЦПК України, суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню. Суд визнає виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Вказане дає підстави для висновку, що законодавець встановлює підстави, за яких суд визнає виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню, зокрема, у разі якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Верховний Суд у постанові від 17 жовтня 2019 року у справі №2-3558/2010 дійшов висновку про те, що на суд покладено обов`язок встановити, з яких підстав може бути визнано виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню з урахуванням права стягувача на повне виконання рішення суду та права боржника на захист від подвійного стягнення. Суд повинен вирішувати ці питання з урахуванням певних обставин справи, дотримуючись балансу інтересів обох сторін виконавчого провадження.

Наведені підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: матеріально-правові, зокрема, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання, та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання тощо.

Таким чином, закон передбачає можливість визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, якщо він виданий компетентним судом і є належним виконавчим документом, проте наявними є обставини, які виключають необхідність проведення виконавчих дій за цим виконавчим документом.

У той же час, обов`язок боржника може припинятися з передбачених законом підстав.

Відповідно ч.1 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Так, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу (ст. 605 ЦК України), поєднанням боржника і кредитора в одній особі (ст. 606 ЦК України).

Підставами для визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню, є те, що рішенням Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 19.11.2021 року про відібрання дитини Аріни від ОСОБА_4 та передачі її йому набрало законної сили 21.03.2022р. і повинно бути виконане.

Проте, зазначені заявником обставини не є підставами для визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню, в розумінні ч. 2 ст. 432 ЦПК України.

Колегія суддів звертає увагу, що в постанові Верховного Суду від 03 серпня 2022 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про відібрання дитини, звільнення від сплати аліментів та визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню. Верховний Суд зауважив, що у розглядуваній справі не вирішувався спір між батьком та матір`ю дитини щодо місця проживання малолітньої ОСОБА_3 . За наявності між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 спору щодо місця проживання малолітньої дитини, такий спір може бути вирішений у передбаченому законом порядку органом опіки та піклування або судом (стаття 161 СК України).

Вказана постанова є підставою для звільнення від сплати заборгованості за аліментами відповідно до ст. 197 СК України, а не для визнання таким, що не підлягає виконанню судового наказу про стягнення аліментів, оскільки аліменти стягнуті на тривалий період до повноліття дитини, а рішенням суду про припинення стягнення аліментів та відібрання дитини, не свідчить про відсутність обов`язку її утримувати, враховуючи, що дитина проживає не з батьком.

За наведених обставин, суд першої інстанції правильно вважав, що підстав для визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню, не було.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі, висновків суду не спростовують та на їх правильність не впливають.

Підстав для зміни чи скасування оскаржуваного судового рішення апеляційний суд не вбачає, оскільки воно постановлено судом із додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 259, 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 липня 2022 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів в передбаченому законом порядку.

Судді: