Справа № 295/3891/21
Провадження № 22-з/4808/88/22
Головуючий у 1 інстанції Мелещенко Л.В.
Суддя-доповідач Василишин Л.В.
26 грудня 2022 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд в складі:
судді-доповідача Василишин Л.В.
суддів: Фединяка В.Д., Максюти І.О.,
секретаря Мельник О.В.
розглянувши заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення в частині судових витрат у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за борговою розпискою, за апеляційною скарг ою ОСОБА_1 на рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 15 червня 2022 року,
У березні 2021 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за борговою розпискою.
Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 15 червня 2022 року позов ОСОБА_2 задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_5 та ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 заборгованість за борговою розпискою в розмірі 18 300,00 доларів США, що еквівалентно 488 610,00 грн.

Стягнуто з ОСОБА_5 та ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі по 2 443,00 грн.

Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 01 грудня 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 15 червня 2022 року в частині позовних вимог ОСОБА_6 до ОСОБА_3 про солідарне стягнення заборгованості за борговою розпискою та судового збору скасовано, провадження у цій частині закрито.

06 грудня 2022 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку на адресу апеляційного суду направила заяву про ухвалення додаткового рішення у справі в частині судових витрат. В заяві зазначила, що 12 вересня 2022 року на виконання вимог частини восьмої статті 141 ЦПК України нею було письмово заявлено про вимогу щодо стягнення із позивачки витрат на правову допомогу та цього ж дня було надіслано відповідні докази надання їй правничої допомоги для приєднання до матеріалів справи. При цьому, при вирішенні питання щодо стягнення на її користь витрат на професійну правничу допомогу просить врахувати практику Верховного Суду, викладену у постановах по справі № 922/445/19 та по справі № 922/449/21, відповідно до якої витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною чи тільки має бути сплачено.

У судове засідання сторони не з`явилися.

Заслухавши доповідача, перевіривши письмові матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення заяви про ухвалення додаткового рішення з таких підстав.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Частина перша статті 133 ЦПК України передбачає, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (пункт 1 частини третьої вказаної статті Кодексу).

Згідно з частинами першою-шостою статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

З матеріалів справи встановлено, що згідно із ордером на надання правової допомоги серії ЖТ № 079324, ОСОБА_1 на підставі договору про надання правової допомоги від 20 липня 2021 року уповноважила адвоката Левчук Т.В. представляти її інтереси в Івано-Франківському міському суді, Івано-Франківському апеляційному суді, Верховному Суді.

У апеляційній скарзі ОСОБА_1 просила, зокрема, стягнути із ОСОБА_6 на її користь усі судові витрати.

12 вересня 2022 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку на адресу суду направила заяву в порядку частини восьмої статті 141, статті 368 ЦПК України, в якій вона заявила щодо стягнення із позивачки на її користь витрат на професійну правничу допомогу.

Цього ж дня апелянтка направила клопотання про приєднання документів щодо надання правничої допомоги.

До клопотання на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу долучила: копію свідоцтва про право на зайняття Левчук Т.В. адвокатською діяльністю; копію витягу з ЄРАУ щодо Левчук Т.В. ; копію ордеру та копію угоди на надання їй правничої допомоги.

Згідно із угодою про надання правничої допомоги на стадії апеляційного оскарження у справі № 295/3891/21 від 07 липня 2022 року, за надання правничої допомоги на стадії апеляційного оскарження і під час апеляційного розгляду справи в Івано-Франківському апеляційному суді за погодженням сторін обумовлено гонорар в розмірі 10 000 грн.

Додатково за надання правничої допомоги за погодженням сторін обумовлено можливість додаткового гонорару - гонорару успіху - у разі прийняття позитивного рішення на користь ОСОБА_1 - у розмірі 10 000 грн.

06 грудня 2022 року між адвокатом та клієнтом було складено акт виконаних робіт.

Зазначені документи свідчать про доведеність апелянткою понесення нею витрат на професійну правничу допомогу під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції.

Відповідно до правової позиції Об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19 витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною чи тільки має бути сплачено.

У постановах Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19 та від 06 грудня 2019 року у справі № 910/353/19, а також у постановах Верховного Суду від 25 травня 2021 року у справі № 910/7586/19, від 12 січня 2022 року у справі № 750/10242/20 зазначено, що зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим на виконання робіт.

ОСОБА_6 не подала заяви про зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу у зв`язку з її неспівмірністю.

Однак, за змістом наведених норм суд повинен перевірити підставність заявлених витрат і докази, які їх підтверджують з точки зору їх доведеності.

В даному випадку, зі змісту угоди про надання правничої допомоги на стадії апеляційного оскарження у справі № 295/3891/21 від 07 липня 2022 року та Акту виконаних робіт від 06 грудня 2022 року, укладених між адвокатом Левчук Т.В. та клієнтом ОСОБА_1 , вбачається, що гонорар успіху не включається у вартість надання правової допомоги у даній цивільній справі, обумовленої основним договором, тому сума такого гонорару не підлягає стягненню з позивача.

Отже, враховуючи подані стороною апелянта докази на підтвердження понесення витрат на правову допомогу, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення заяви ОСОБА_1 та стягнення з ОСОБА_6 на її користь судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000 грн.

Керуючись ст. 133, 141, 270, 381, 382, 383 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_6 користь ОСОБА_1 10 000 грн судових витрат на професійну правничу допомогу, понесених у суді апеляційної інстанції.

Додаткова постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст додаткової постанови складено 29 грудня 2022 року.

Суддя-доповідач Л.В. Василишин

Судді: В.Д. Фединяк

І.О. Максюта