Справа № 441/1233/21 Головуючий у 1 інстанції: Ференц О.І.
Провадження № 22-ц/811/1696/22 Доповідач в 2-й інстанції: Мікуш Ю. Р.
Провадження № 22-ц/811/1692/22
У Х В А Л А

про залишення апеляційної скарги без руху

28 липня 2022 року суддя Львівського апеляційного суду Мікуш Ю.Р., перевіривши матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою Департаменту дорожнього господарства Львівської обласної державної адміністрації на рішення Городоцького районного суду Львівської області від 21 грудня 2021 року та додаткове рішення Городоцького районного суду Львівської області від 28 грудня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Департаменту дорожнього господарства Львівської обласної державної адміністрації, Дочірнього підприємства «Львівський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України», Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ТАС», третя особа: ОСОБА_2 про відшкодування шкоди,-

в с т а н о в и л а:

Оскаржуваним рішенням позов задоволено.

Стягнуто з Департаменту дорожнього господарства Львівської обласної державної адміністрації (, індекс 79008,м. Львів, вул. Винниченка, 18) в користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) 55315 (п`ятдесят п`ять тисяч триста п`ятнадцять) грн. 44 коп. заподіяної майнової шкоди, 4200 (чотири тисячі двісті) грн. витрат на проведення експертизи, а також понесені судові витрати з оплати судового збору за подання позовної заяви та заяви про забезпечення доказів в розмірі 1362 (одна тисяча триста шістдесят дві) грн..

Оскаржуваним додатковим рішенням заяву позивача ОСОБА_1 до Департаменту дорожнього господарства Львівської обласної державної адміністрації про ухвалення додаткового рішення задоволено.

Стягнуто із Департаменту дорожнього господарства Львівської обласної державної адміністрації, , 79008, м. Львів, вул. В. Винниченка, 18 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого та жителя АДРЕСА_2 , витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 14000 (чотирнадцять тисяч) грн. 00 коп.

Рішення та додаткове рішення оскаржив директор Департаменту дорожнього господарства Львівської обласної державної адміністрації Орест Шуліковський, подавши повторну апеляційну скаргу на рішення та первинну апеляційну скаргу на додаткове рішення 08 липня 2022 року.

Просить поновити строк на апеляційне оскарження, посилаючись на те, що повний текст рішення від 21 грудня 2021 року отримано 24 грудня 2021 року, а повний текст додаткового рішення отримано 13 січня 2022 року. В межах встановленого ч.2 ст.354 ЦПК України відповідачем було подано первинну апеляційну скаргу на рішення від 21 грудня 2021 року, однак без сплати судового збору.

Ухвалою Львівського апеляційного суду від 28 лютого 2022 року апеляційну скаргу залишено без руху для його сплати.

Ухвалою Львівського апеляційного суду від 31 травня 2022 року апеляційну скаргу повернуто у зв`язку з невиконанням вимог ухвали без руху.

Звертає увагу, що Департамент дорожнього господарства ЛОДА є бюджетною установою , видатки якої фінансуються за рахунок бюджетних коштів. Станом на січень 2022 року (коли була подана первинна апеляційна скарга) в обласному бюджеті не було передбачено коштів на фінансування видатків щодо сплати судових зборів та оплати на професійну правничу допомогу, тому Департамент не мав об`єктивної можливості вчасно сплатити судовий збір за подання апеляційної скарги та укласти договір про надання професійної правової допомоги. У зв`язку з введенням на території України воєнного стану забезпечення бюджетного фінансування на вказані потреби стало ще більш проблемним. За таких обставин директор Департаменту змушений був ініціювати перед керівництвом Львівської обласної військової адміністрації зверення щодо необхідності виділення фінансування для сплати судового збору та оплати за надану правову допомогу.

15 квітня 2022 року було прийнято розпорядження начальника Львівської обласної військової адміністрації №27/0/5-22ВА «Щодо внесення змін до програми розвитку мережі й утримання автомобільних доріг, організації та безпеки дорожнього руху на 2021-2025 роки.

На підставі цього розпорядження 18.05.2022 р. було прийнято розпорядження начальника Львівської обласної військової адміністрації № 56/0/5-22ВА «Щодо затвердження Переліку розподілу коштів резервного фонду дорожньої інфраструктури обласного бюджету у 2022 році» (додається), згідно з п. 1 якого затверджено Перелік розподілу коштів резервного фонду дорожньої інфраструктури обласного бюджету у 2022 році, сформований у відповідності до напрямів використання коштів на реалізацію Програми розвитку мережі й утримання автомобільних доріг, організації та безпеки дорожнього руху на 2021-2025 роки, згідно з додатком. Вказаним додатком, зокрема, було передбачено виділення коштів на юридичну допомогу або послуги.

Враховуючи це, з метою забезпечення представництва інтересів Департаменту та надання професійної юридичної допомоги у тому числі в даній справі 20.05.2022 р. між Департаментом (Замовник) та Адвокатським об`єднанням «СПАЄРЛЕКС» (Виконавець) укладено Договір № 1-2005/22-г про надання адвокатських послуг та юридичної допомоги.

Розпорядженням начальника Львівської обласної військової адміністрації № 81/0/5-22ВА від 03.06.2022 р. внесено зміни у додаток до розпорядження начальника Львівської обласної військової адміністрації від 18.05.2022 р. № 56/0/5-22ВА, яким передбачено виділення коштів на судовий збір за подання апеляційних/касаційних скарг. Саме із прийняттям цього розпорядження з`явилася правова підстава для сплати Департаментом дорожнього господарства ЛОДА судового збору за подання апеляційної скарги у даній справі.

Платіжним дорученням № 9 від 22.06.2022 р. (додається) сума судового збору 1 362,00 грн була сплачена. Зарахування суми сплаченого судового збору на відповідний рахунок Державного казначейства України підтверджується випискою Держказначейства (додається).

Отже, з наведеного вище випливає, що Департамент об`єктивно не мав можливості вчасно сплатити судовий збір за подання первісної апеляційної скарги у зв`язку із тим, що кошти на сплату судового збору первинно не були передбачені бюджетом на 2022 рік і потрібно було, дотримуючись вимог і процедур, передбачених бюджетним законодавством, вносити відповідні зміни до програми розвитку мережі й утримання автомобільних доріг. Крім того, можливість забезпечення відповідного бюджетного фінансування для сплати судового збору суттєво ускладнилася у зв`язку із введенням на території України воєнного стану та обумовленими станом війни проблемами із наповненням дохідної частини обласного бюджету. Вищенаведене вказує на поважність причини пропуску Департаментом встановленого ЦПК України строку на апеляційне оскарження, а тому просить такий поновити.

Звертає увагу, що відповідно до частини 7 статті 185 ЦПК України, повернення скарги не перешкоджає повторному зверненню зі скаргою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення скарги. Отже, Департамент не позбавлений права повторно подати апеляційну скаргу, оскільки усунув недоліки попередньо поданої апеляційної скарги.

Перевіривши матеріали апеляційної скарги та підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження, апеляційний суд дійшов висновку, що такі є неповажними, а тому апеляційну скаргу слід залишити без руху.

Забезпечення права на апеляційний перегляд справи є однією з основних засад судочинства (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України).

При цьому забезпечення апеляційного оскарження рішення суду має бути здійснено судами з урахуванням принципу верховенства права і базуватися на справедливих судових процедурах, передбачених вимогами законодавства, які регулюють вирішення відповідних процесуальних питань.

Відповідно до статті 121 ЦПК України строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, встановлюються судом.

У статті 122 ЦПК України передбачено, що перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Згідно з частиною першою статті 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.

Відповідно до частини першої статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Згідно з частиною першою статті 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У частині другій вказаної статті зазначено, що учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу (частина третя статті 354 ЦПК України).

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) зауважував, що процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, тому сторони мають право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів (DIYA 97 v. UKRAINE, № 19164/04, рішення від 21 жовтня 2010 року).

У рішенні від 03 квітня 2008 року ЄСПЛ зазначив, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається мотивувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження»(PONOMARYOV v. UKRAINE, № 3236/03).

У рішенні від 29 жовтня 2015 року ЄСПЛ звернув увагу на те, що одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення. Згідно з цим принципом жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами. Якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. Хоча саме національним судам, перш за все, належить ухвалювати рішення про поновлення строку оскарження, проте їх свобода розсуду не є необмеженою. Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення. У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків. ЄСПЛ встановив, що у справі, яка ним переглядалася, національне законодавство на час подій не обмежувало дискреційні повноваження судів щодо часу або підстав для поновлення пропущеного строку. Суд зробив висновок, що сама концепція «поважних причин», згідно з якою національні суди виправдали відновлення провадження у справі заявника, не є чіткою, тому для національних судів ще важливішим було зазначити причини свого рішення про поновлення пропущеного строку і відновлення провадження у справі заявника. Отже, національні суди, вирішивши поновити пропущений строк оскарження остаточної постанови у справі заявника без наведення відповідних причин та скасувавши в подальшому постанову суду, порушили принцип правової визначеності та право заявника на справедливий судовий розгляд за пунктом 1 статті 6 Конвенції (USTIMENKO v. UKRAINE, № 32053/13).

Також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 квітня 2021 року у справі № 640/3393/19 (провадження № 11-24апп21) зроблено висновки про те, що «особа, яка утримується за рахунок державного бюджету, має право в межах бюджетних асигнувань здійснити розподіл коштів з метою забезпечення сплати судового збору, невжиття суб`єктом владних повноважень заходів щодо виділення коштів для сплати судового збору чи перерозподілу наявних кошторисних призначень не може вважатися поважною причиною пропуску процесуального строку для звернення до суду.

Причини пропуску строку є поважними, якщо обставини, які зумовили такі причини, є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій і підтверджені належними доказами.

У разі пропуску процесуальних строків державними органами поважними причинами пропуску такого строку не може виступати необхідність дотримання внутрішньої процедури виділення та погодження коштів на сплату судового збору податковим органом чи тимчасова відсутність таких коштів.

Брак бюджетного фінансування не надає суб`єкту владних повноважень права в будь-який час після сплину строку апеляційного оскарження реалізовувати право на апеляційне оскарження судового рішення.

Тобто, виходячи з принципу «належного урядування», державні органи зобов`язані діяти вчасно та в належний спосіб, а держава не повинна отримувати вигоду у виді поновлення судами строку на оскарження судових рішень та виправляти допущені органами державної влади помилки за рахунок приватної особи, яка діяла добросовісно».

У даній справі, Департамент дорожнього господарства Львівської обласної державної адімністарції 24 січня 2022 року подав апеляційну скаргу на рішення Городоцького районного суду Львівської області від 21 грудня 2021 року. Додаткове рішення відповідач не оскаржував, що стверджується копією апреляційної скарги, яка наявна у системі документобігу суду, хоча як стверджує сам апелянт, копія додаткового рішення отримана ним 13 січня 2022 року.

Ухвалою Львівського апеляційного суду від 28 лютого 2022 року апеляційну скаргу Департаменту дорожнього господарства Львівської обласної державної адімінстрації залишено без руху та надано строк для усунення недоліків апеляційної скарги, а саме сплатити судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 1362 грн.

Зазначену ухвалу апеляційного суду, відповідач отримав 17 березня 2022 року, що стверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, однак недоліки апеляційної скарги не були усунуті, тому ухвалою Львівського апеляційного суду від 31 травня 2022 року апеляційну скаргу визнано неподаною та повернуто. Частиною 2 ст. 127 ЦПК України визначено право учасника справи подати заяву про продовження процесуального строку, однак відповідач отримавши ухвалу про залишення апеляційної скарги без руху, не скористався зазначеним правом , не повідомив суд про наявність перешкод для виконання вимог ухвали. Апеляційний суд, враховуючи рекомендації Ради суддів України щодо роботи судів в умовах воєнного стану, опублікованих 02 березня 2022 року виважено підходити до питань, пов`язаних з поверненням різного роду процесуальних документів з 27 березня 2022 року (закінчення строку на усунення недоліків) до 30 травня 2022 року (стабілізація роботи судів у Львівській області) не повертала апеляційну скаргу, однак відповідач жодним чином не повідомив суд, що він вчиняє дії для усунення недолікв апеляційної скарги, хоча з додатних до клопотання про поновлення строку документів вбачається, що такі дії вчинялися і лише 08 липня 2022 року подав повторну апеляційну скаргу.

Крім цього, подаючи первинну апеляційну скаргу, відповідач жодним чином не зазначав, що не погоджується також і з додатковим рішенням, яким вирішено питання стягнення витрат на правову допомогу, хоча отримав копію такого рішення 13 січня 2022 року про що сам стверджує.

Відтак, строк на апеляційне оскарження додаткового рішення з гарантованим ст.354 ЦПК України правом на поновлення сплив 13 лютого 2022 року, однак апеляційна скарга подана лише 08 липня 2022 року, тобто пропущений строк становить п`ять місяців.

У статтях 127, 357, 358 ЦПК України не визначено конкретного переліку причин, що відносяться до поважних і можуть бути підставою для поновлення пропущеного процесуального строку. Однак, суд апеляційної інстанції, керуючись верховенством права та основними засадами судочинства, повинен надати оцінку наведеним особою, яка подає апеляційну скаргу, обставинам на предмет поважності причин пропуску строку, встановити, чи є такий строк значним, та чи поновлення такого строку не буде втручанням у принцип юридичної визначеності з урахуванням балансу суспільного та приватного інтересу.

З метою виконання процесуального обов`язку дотримання строку на апеляційне оскарження судових рішень особа, яка має намір подати апеляційну скаргу, повинна вчиняти усі можливі та залежні від неї дії (постанова Верховного Суду від 10 лютого 2022 року у справі № 620/5970/20 (адміністративне провадження № К/9901/40021/21).

Звертаючись вдруге 08 липня 2022 року до апеляційного суду з апеляційною скаргою на рішення Городоцького районного суду Львівської області від 21 грудня 2021 року більше ніж через місяць після прийняття ухвали про повернення вперше поданої апеляційної скарги, відповідач не зазначив поважних причин пропуску строку, хоча питання перерозподілу коштів з його пояснень остаточно вирішено 03 червня 2022 року, судовий збір оплачений 22 червня 2022 року, однак апеляційна скарга подана лише 08 липня 2022 року. Зазначене свідчить, що відповідач не вживав заходів до подання апеляційної скарги в якнайкоротші строки без невиправданих зволікань. Посилання відповідача як на поважну причину пропуску строку укладення 20 травня 2022 року договору про надання правничої допомоги якраз свідчить про те, що користуючисть правничою допомогою Депаратамент дорожнього господарства Львівської обласної державної адімінстарції порушив вимоги ст.44 ЦПК України, відповідно до якої учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

З метою виконання процесуального обов`язку дотримання строку на апеляційне оскарження судових рішень особа, яка має намір подати апеляційну скаргу, повинна вчиняти усі можливі та залежні від неї дії.

За змістом статей 185, 357 ЦПК України повернення апеляційної скарги не позбавляє права повторного звернення в порядку, встановленому законом.

Тобто, заявник має право на повторне звернення з апеляційною скаргою, якщо будуть усунуті недоліки апеляційної скарги, які стали підставою для повернення вперше поданої апеляційної скарги і таке звернення відбувається без зволікання.

У постанові Верховного Суду від 22 липня 2021 року у справі № 640/18290/19 (провадження № К/9901/35880/20) зазначено, що сам факт повернення апеляційної скарги не є поважною причиною пропуску строку, однак, при вирішенні питання про поважність наведених заявником причин, суд має враховувати також і ті обставини, які стали підставою для повернення попередньо поданої апеляційної скарги, а також характер процесуальної поведінки скаржника щодо виконання своїх обов`язків.

Отже, після повернення апеляційної скарги заявник повинен у найкоротший термін, без зволікання подати повторно апеляційну скаргу, яка б відповідала вимогам, встановленим статтею 356 ЦПК України.

Вдруге апеляційну скаргу на рішення від 21 грудня 2021 року Департамент дорожнього господарства Львівської обласної державної адміністрації подав 08 липня 2022 року, тобто після спливу строку, передбаченого частиною першою статті 354 ЦПК України, а апеляційну скаргу на додаткове рішення по спливу п`яти місяців.

Таким чином, апеляційний суд дійшов висновку, що причини пропуску строку на апеляційне оскарження зазначені відповідачем є неповажними.

Згідно з частинами третьою та четвертою статті 357 ЦПК України апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 354 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому статтею 358 цього Кодексу.

За таких обставин, апеляційне провадження у справі не може бути відкрито та апеляційна скарга підлягає залишенню без руху - до усунення скаржником вказаних недоліків.

Керуючись ст.ст.185, 356 ЦПК України, суд-

у х в а л и в:

Підстави Департаменту дорожнього господарства Львівської обласної державної адміністрації для поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Городоцького районного суду Львівської області від 21 грудня 2021 року та додаткового рішення Городоцького районного суду від 28 грудня 2021 року визнати неповажними.

Апеляційну скаргу Департаменту дорожнього господарства Львівської обласної державної адміністрації на рішення Городоцького районного суду Львівської області від 21 грудня 2021 року та додаткове рішення Городоцького районного суду від 28 грудня 2021 року залишити без руху.

Надати скаржнику строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення копії ухвали, інакше у відкритті апеляційного провадження буде відмовлено.

Заяву про поновлення строку в якій вказати інші підстави для поновлення строку представити Львівському апеляційному суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.Р.Мікуш