(2/199/987/22)
РІШЕННЯ

Іменем України

14.07.2022 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська

у складі головуючого судді Авраменка А.М.,

при секретарі судового засідання Куземі О.Г.,

за участю представника позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа Амур-Нижньодніпровський відділ державної виконавчої служби у м. Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Дніпро), про стягнення пені за прострочення сплати аліментів,

ВСТАНОВИВ:

23 грудня 2021 року до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська звернулась позивач із вищевказаним позовом, в обґрунтування якого, з урахуванням подальшого уточнення від 07 лютого 2022 року, послалась на те, що сторони від шлюбу, який наразі розірвано, мають спільних дітей, один з яких син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є неповнолітнім, і на утримання якого на підставі рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 04 березня 2021 року стягуються аліменти в розмірі 2300 гривень, щомісячно, з 26 жовтня 2020 року. Вказане рішення суду перебуває на примусовому виконанні в Амур-Нижньодніпровському ВДВС у м. Дніпрі ПСМУМЮ (м. Дніпро), у зв`язку із чим відкрито виконавче провадження №65274558, за яким станом на 01 січня 2022 року обліковується заборгованість відповідача, як боржника, в загальному розмірі 32719,33 гривень за період з 26 жовтня 2020 року по 01 січня 2022 року. За таких обставин позивач звернулась до суду із даним позовом, в якому просить суд стягнути з відповідача на її користь пеню за прострочення сплати аліментів в розмірі 26175,47 гривень. Розрахунок пені здійснено в розмірі 1% від суми несплачених аліментів за період з 26 жовтня 2020 року по 01 січня 2022 року, що становить 75981,50 гривень, однак на підставі ст.196 СК України такий розмір обмежено розміром заборгованості за аліментами, з якого додатково вирахувано розмір застосованих заходів примусового виконання, передбачених ч.14 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження», у вигляді штрафу в сумі 6453,86 гривень. Крім того, позивач просила суд покласти на відповідача судові витрати по справі.

Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 28 грудня 2021 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу відповідний строк для усунення виявлених недоліків позову.

Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 07 лютого 2022 року у зв`язку із повним та своєчасним усуненням позивачем недоліків свого позову позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі, яку вирішено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги своєї довірительки підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити з викладених в його уточненій редакції підстав і обставин, а також з урахуванням на свою заяву, в якій представник послався на допущення описки в одну букву в прохальній частині тексту позову при зазначенні прізвища позивача, як особи, на користь якої просить стягнути пеню за прострочення сплати аліментів.

Відповідач, його представник в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомили, що у відповідності до ст.131 ч.3 ЦПК України дає суду підстави оцінювати таку неявку як здійснену без поважних причин. При цьому відповідачем були подані суду в якості відзиву на позов заперечення проти позовної заяви, в якій відповідач просив відмовити у задоволенні позовної заяви в повному обсязі, а також відмовити у стягненні витрат на професійну правничу допомогу. Свою правову позицію відповідач мотивував невиконанням позивачем вимог ухвали суду про залишення позову без руху, допущенням описки в написанні прізвища позивача в прохальній частині позову, помилковістю розрахунку пені, а також недоведеністю заявленого розміру витрат на професійну правничу допомогу.

За таких обставин, керуючись положеннями ст.ст.211, 223, 240, 280 ЦПК України, суд вважає за можливе провести судове засідання та здійснити розгляд справи по суті за наведеної явки учасників справи.

Вислухавши представника позивача та дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного висновку на підставі нижчевикладеного.

Судом встановлені наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

В судовому засіданні встановлено, що сторони з 10 липня 1999 року по 06 серпня 2020 року перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають двох спільних дітей повнолітню наразі дочку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копією рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 02 квітня 2020 року про розірвання шлюбу, копіями свідоцтв про народження дітей сторін, копіями паспортів сторін та їх дітей.

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 04 березня 2021 року по справі №1997187/20 задоволено частково позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів та вирішено стягувати з останнього на користь першої, як особи, з якою проживає неповнолітня дитина, аліменти на утримання спільної дитини сторін сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у твердій грошовій сумі в розмірі 2300 гривень, щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 26 жовтня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття. Викладені обставини підтверджуються копією означеного рішення суду, яке набрало законної сили 09 квітня 2021 року та було допущено до негайного виконання в розмірі місячного платежу.

Також судом встановлено, що в Амур-Нижньодніпровському ВДВС у м. Дніпрі ПСМУМЮ (м. Дніпро) на виконанні знаходиться виконавчий лист суду, виданий на примусове виконання вищевказаного рішення суду від 04 березня 2021 року про стягнення аліментів, в зв`язку із чим державним виконавцем зазначеного територіального органу ДВС було відкрито виконавче провадження №65274558, за яким стягувачем є позивач, а боржником відповідач у даній цивільній справі. При цьому за останнім обліковується заборгованість за нарахованими, але не сплаченими боржником, аліментами на сина ОСОБА_4 , загальний розмір такої заборгованості становить 32719,33 гривень та нарахований за період з 26 жовтня 2020 року по 01 січня 2022 року. При цьому боржник не сплачував аліменти жодного разу, навіть частково, що зумовило також винесення державним виконавцем в рамках вказаного виконавчого провадження постанови про накладення штрафу на боржника на підставі ч.14 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження» в сумі 6453,86 гривень. Викладені обставини підтверджуються копією листа з територіального органу ДВС, копією постанови державного виконавця, копією здійсненого державним виконавцем розрахунку заборгованості, а також не заперечувалось самим відповідачем та його представником у запереченнях (відзиві) на позов.

За наведених обставин позивач звернулась до суду із даним позовом, в уточненій редакції якого навела свій розрахунок пені за прострочення сплати аліментів, яку просила стягнути з відповідача. Розрахунок здійснено із визначенням днів прострочення сплати аліментів за період з 26 жовтня 2020 року по 01 січня 2022 року за кожним щомісячним платежем із розрахунку пені в розмірі 1% від сумі несплачених аліментів за кожен день прострочення. Загальний розмір пені визначено в сумі 75981,5 гривень, а потім на підставі ст.196 ч.1 СК України його зменшено до розміру заборгованості за аліментами, а потім додаткового вирахувано накладений на боржника державним виконавцем на підставі ч.14 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження» штраф у розмірі в сумі 6453,86 гривень. Таким чином, остаточний розмір стягуваної пені визначено позивачем в сумі 26175,47 гривень.

Правовідносини, які виникли між сторонами, врегульовані нормами СК України, ЦК України, Закону України «Про охорону дитинства», Закону України «Про виконавче провадження», Конвенції про права дитини.

Так, положеннями ст.7 СК України визначено, що регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Схожі за змістом положенням містить ст.3 Конвенція про права дитини.

Згідно ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Аналогічні положення містить ст.27 Конвенції про права дитини, якою також визначено, що батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

За змістом ст.ст.141, 180 СК України, ст.11 Закону України «Про охорону дитинства» батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, такий обов`язок є рівним для обох батьків, а розірвання шлюбу між ними, проживання батьків окремо від дитини не звільняє від даного обов`язку щодо дитини.

Згідно ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частиною 4 ст.155 СК України передбачено, що ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Нормою ст.196 СК України визначено, що у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. У разі застосування до особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, заходів, передбачених ч.14 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження», максимальний розмір пені повинен дорівнювати різниці між сумою заборгованості та розміром застосованих заходів примусового виконання, передбачених ч.14 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження». Неустойка не сплачується, якщо платник аліментів є неповнолітнім.

Відповідно до ст.71 ч.14 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за один рік, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 20 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів. За наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за два роки, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 30 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів. За наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 50 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів. У подальшому постанова про накладення штрафу у розмірі, визначеному абзацом першим цієї частини, виноситься виконавцем у разі збільшення розміру заборгованості боржника на суму, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за один рік. Суми штрафів, передбачених цією частиною, стягуються з боржника у порядку, передбаченому цим Законом, і перераховуються стягувачу.

Статтею 549 ЦК України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

За змістом ст.11, 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання може виникати в тому числі як безпосередньо з актів цивільного законодавства, так і з рішення суду.

Згідно ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені законом, зокрема , сплата неустойки.

Положеннями ст.614 ЦК України передбачено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.

За змістом ст.ст.8, 9 ЦК України наведені вище положення ЦК України підлягають застосуванню і до регулювання сімейних відносин.

Оцінюючи дослідженні в судовому засіданні докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд вважає їх належними, допустимими, достовірними та достатніми для прийняття рішення у справі по суті.

Аналізуючи встановлені на підставі таких доказів фактичні обставини в контексті викладених вище норм законодавства, суд приходить до висновку про можливість задоволення позову, керуючись наступним.

Неустойка (пеня) це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.

Для застосування зазначеної вище санкції (пені) до платника аліментів необхідні такі умови: існування заборгованості зі сплати аліментів, встановлених рішенням суду або за домовленістю між батьками згідно зі ст.189 СК України; наявність винних дій особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти, що призвели до виникнення заборгованості.

Тлумачення ст.196 СК України свідчить про те, що відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин. Перелік причин, зокрема визначених ст.197 СК України, з яких утворилась заборгованість не з вини платника аліментів, не є вичерпним і може встановлюватись судом у кожному випадку окремо на підставі поданих доказів. Разом з тим, аналіз наведених судом вище норм законодавства дає підстави дійти висновку про те, що відповідач, як платник аліментів за рішенням суду, зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої ч.1 ст.196 СК України. Обов`язок доведення відсутності вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів покладається на боржника. У СК України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. Очевидно, що у такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості, і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів.

Щодо розрахунку пені, то за змістом норм сімейного законодавства пеня на заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати. Розмір пені за місячним платежем розраховується наступним чином: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1%. Тобто у разі несплати аліментів у поточному місяці з 01 числа наступного місяця виникає заборгованість, наслідком чого є відповідальність у вигляді неустойки (пені) з розрахунком за такою формулою: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1%. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем. У разі виплати аліментів частинами, необхідно зазначити, що якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання. У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені 1 %. Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості. У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1%.

Наведені вище правові висновки та формула розрахунку пені визначені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 квітня 2019 року по справі №333/6020/16 та в подальшому неодноразово застосовані Верховним Судом у постановах від 05 лютого 2020 року по справі №204/1256/19, від 26 лютого 2020 року по справі №208/7353/16-ц, від 22 квітня 2020 року по справі №657/1786/19, від 18 листопада 2020 року по справі №337/3135/17, від 19 січня 2022 року по справі №711/679/21, від 12 квітня 2022 року по справі №381/1553/19.

Щодо спірних правовідносин сторін у даній справі, то судом встановлено і зазначалось вище, що у відповідача в рамках виконавчого провадження з примусового виконання рішення суду виникла заборгованість зі сплати аліментів на спільну неповнолітню дитину сторін сина ОСОБА_4 за період з 26 жовтня 2020 року (день, з якого призначено стягувати аліменти) по день здійснення розрахунку боргу 01 січня 2022 року в загальному розмірі 32719,33 гривень, тобто відповідачем не здійснено жодного платежу за аліментами, навіть часткового. Стороною позивача здійснено розрахунок пені за прострочення сплати аліментів також за період з 26 жовтня 2020 року по 01 січня 2022 року, а визначений таким чином розмір пені в сумі 75981,5 гривень у відповідності до вимог ст.196 ч.1 СК України спочатку зменшено до загального розміру заборгованості за аліментами, а потім ще зменшено на суму штрафу, накладеного на відповідача постановою державного виконавця в порядку ст.71 ч.14 Закону України «Про виконавче провадження», в розмірі 6453,86 гривень, що в кінцевому рахунку призвело до отримання заявленого до стягнення розміру пені в сумі 26175,47 гривень. Здійснюючи перевірку вказаного розрахунку пені позивача з урахуванням на наведену вище судом правильну формулу розрахунку пені, суд приходить до висновку, що стороною позивача невірно визначено початкові дати періодів обчислення пені за кожним аліментним платежем. Такими початковими датами мають бути не дата, з якої призначено стягнення аліментів за рішенням суду (26 жовтня 2020 року) щодо періоду нарахування пені за першим аліментним платежем, і не дата (в тому числі початкова) місяця, у кінці якого мав бути сплачений місячний аліментний платіж, щодо подальших періодів нарахування пені, а 01 число того місяця, який слідує за поточним, у якому був нарахований та мав бути сплачений відповідний місячний аліментний платіж. В іншому ж випадку, відбувається нарахування пені за борг, якого ще у відповідача не виникло, оскільки дата сплати ще не настала.

Відтак, правильний розрахунок пені має наступний вигляд:

1) за жовтень 2020 року: 519,33 гривень (борг за аліментами за жовтень 2020 року) х 1% х 427 днів прострочення (01 листопада 2020 року 01 січня 2022 року) = 2217,54 гривень;

2) за листопад 2020 року: 2300 гривень (борг за аліментами за листопад 2020 року) х 1% х 397 днів прострочення (01 грудня 2020 року 01 січня 2022 року) = 9131 гривень;

3) за грудень 2020 року: 2300 гривень (борг за аліментами за грудень 2020 року) х 1% х 366 днів прострочення (01 січня 2021 року 01 січня 2022 року) = 8418 гривень;

4) за січень 2021 року: 2300 гривень (борг за аліментами за січень 2021 року) х 1% х 335 днів прострочення (01 лютого 2021 року 01 січня 2022 року) = 7705 гривень;

5) за лютий 2021 року: 2300 гривень (борг за аліментами за лютий 2021 року) х 1% х 307 днів прострочення (01 березня 2021 року 01 січня 2022 року) = 7061 гривень;

6) за березень 2021 року: 2300 гривень (борг за аліментами за березень 2021 року) х 1% х 276 днів прострочення (01 квітня 2021 року 01 січня 2022 року) = 6348 гривень;

7) за квітень 2021 року: 2300 гривень (борг за аліментами за квітень 2021 року) х 1% х 246 днів прострочення (01 травня 2021 року 01 січня 2022 року) = 5658 гривень;

8) за травень 2021 року: 2300 гривень (борг за аліментами за травень 2021 року) х 1% х 215 днів прострочення (01 червня 2021 року 01 січня 2022 року) = 4945 гривень;

9) за червень 2021 року: 2300 гривень (борг за аліментами за червень 2021 року) х 1% х 185 днів прострочення (01 липня 2021 року 01 січня 2022 року) = 4255 гривень;

10) за липень 2021 року: 2300 гривень (борг за аліментами за липень 2021 року) х 1% х 154 дні прострочення (01 серпня 2021 року 01 січня 2022 року) = 3542 гривень;

11) за серпень 2021 року: 2300 гривень (борг за аліментами за серпень 2021 року) х 1% х 123 дні прострочення (01 вересня 2021 року 01 січня 2022 року) = 2829 гривень;

12) за вересень 2021 року: 2300 гривень (борг за аліментами за вересень 2021 року) х 1% х 93 дні прострочення (01 жовтня 2021 року 01 січня 2022 року) = 2139 гривень;

13) за жовтень 2021 року: 2300 гривень (борг за аліментами за жовтень 2021 року) х 1% х 62 дні прострочення (01 листопада 2021 року 01 січня 2022 року) = 1426 гривень;

14) за листопад 2021 року: 2300 гривень (борг за аліментами за листопад 2021 року) х 1% х 32 дні прострочення (01 грудня 2021 року 01 січня 2022 року) = 736 гривень;

15) за грудень 2021 року: 2300 гривень (борг за аліментами за грудень 2021 року) х 1% х 1 день прострочення (01 січня 2021 року 01 січня 2022 року) = 23 гривні.

Таким чином, загальна сума пені за наведеним вище розрахунком суду становить 66433,54 гривень, а не вирахувані стороною позивача 75981,5 гривень. В той же час, у відповідності до ст.196 ч.1 СК України розрахований судом розмір пені має бути зменшений до 100% заборгованості за аліментами, що становить 32719,33 гривень, а потім ще додатково зменшений на суму накладеного державним виконавцем в порядку ст.71 ч.14 Закону України «Про виконавче провадження» штрафу на суму 6453,86 гривень. Відтак, в кінцевому підсумку розмір пені, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача за законом, становить ті ж самі заявлені позивачем в прохальній частині позову до стягнення 26175,47 гривень, що, в свою чергу, є підставою для задоволення позовних вимоги в повному обсязі, не зважаючи на похибки в розрахунку заборгованості, допущені стороною позивача.

Задовольняючи позовні вимоги в повному обсязі, суд також виходив із факту не спростованої відповідачем встановленої законом презумпції вини боржника у виникненні заборгованості зі сплати аліментів, оскільки стороною відповідача не заявлено і не подано суду жодного доказу на підтвердження наявності поважних, об`єктивних та незалежних від волі відповідача причин і обставин, які зумовили неможливість сплати ним повністю чи частково аліментів та допущення виникнення заборгованості. Натомість, у своєму запереченні-відзиві відповідач посилається на недоліки позову та дій позивача з усунення таких недоліків, які є лише власним помилковим тлумаченням відповідачем норм цивільного процесуального законодавства, посилається також на помилковість розрахунку пені, який, як зазначено вище, судом перевірено самостійно та надано йому належну правову оцінку. Не заслуговують на увагу твердження сторони відповідача про неможливість задоволення позову через зазначення в прохальній частині позову прізвища позивача, на користь якої пропонується стягнути пеню, з опискою в одну літеру, оскільки при співставленні прохальної частини позову зі вступною та мотивувальною, судом більш ніж однозначно встановлено, що позивач просить стягнути пеню саме на свою користь. Крім того, така описка фактично була виправлена стороною позивача шляхом надання пояснень як усних в судовому засіданні, так і шляхом подання відповідної письмової заяви щодо допущеної описки. Більш того, суд звертає увагу на допущення самим відповідачем чисельних описок в тексті своїх заперечень (відзиву) в анкетних даних позивача, їх виправлення без здійснення належних застережень. Отже, за таких обставин суд критично оцінює заперечення відповідача проти задоволення позову лише як обраний ним спосіб свого захисту від пред`явлених позовних вимог, спрямований на уникнення або, щонайменш, зменшення розміру своєї майнової відповідальності за порушення грошового зобов`язання зі сплати аліментів, яке виникло у нього на підставі закону та відповідного рішення суду.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, враховуючи положення ст.ст.133, 137, 141 ЦПК України, результат розгляду справи та приймаючи до уваги, що позивач на підставі ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору за даною категорією справ, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 908 гривень. Крім того, з відповідача вже на користь позивача мають бути стягнуті понесені останньою витрати на професійну правничу допомогу, однак частково в загальному розмірі 12000 гривень, замість заявлених 15500 гривень. Зменшуючи розмір заявленого до стягнення означеного виду судових витрат, суд виходив з того, що представником позивача подано в якості доказу понесення частини таких витрат на загальну суму 10500 гривень за участь представника в трьох судових засіданнях акти виконаних робіт та довідки про отримання від позивача авансовими платежами означеної суми коштів. Разом з тим, один комплект акту та довідки вказує на оплату позивачем 3500 гривень за участь її представника в судовому засіданні від 24 травня 2022 року, в той час, як у вказаний день судове засідання з розгляду даної цивільної справи не призначалось і, відповідно, не проводилось, натомість відбулось за призначенням 23 травня 2022 року. Такі обставини не дозволяють віднести означені витрати позивача на суму 3500 гривень до судових витрат саме по даній цивільній справі, а отже вимоги у відповідній частині задоволенню не підлягають. Стягуючи судові витрати на професійну правничу допомогу з відповідача на користь позивача на вищевказану суму, суд критично оцінює та не приймає до уваги заперечення відповідача проти цього в його письмових запереченнях (відзиві), оскільки стороною позивача відповідні втрати на суму 12000 гривень доведено переду судом належними та допустимими докази у відповідності до вимог ч.ч.2, 3 ст.137 ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.3, 27 Конвенції про прав дитини, ст.ст.7, 141, 155, 180, 181, 196, 197 СК України, ст.ст.8, 11 Закону України «Про охорону дитинства», ст.71 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст.8, 9, 11, 509, 549, 611, 614 ЦК України, ст.ст.2, 5, 12, 13, 76-81, 89, 95, 141, 223, 258, 259, 263-265, 268, 273, 280, 281, 289, 352, 354, 355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа Амур-Нижньодніпровський відділ державної виконавчої служби у м. Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Дніпро) (; адреса місцезнаходження: 49000, м. Дніпро, пр. Слобожанський, 42), про стягнення пені за прострочення сплати аліментів задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ; РНОКПП НОМЕР_1 ; адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 ; РНОКПП НОМЕР_2 ; адреса місця проживання: АДРЕСА_2 ) пеню за прострочення сплати аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання дитини сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за період з 26 жовтня 2020 року по 01 січня 2022 року в розмірі 26175,47 гривень.

У рахунок відшкодування судових витрат по справі стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ; РНОКПП НОМЕР_1 ; адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 ; РНОКПП НОМЕР_2 ; адреса місця проживання: АДРЕСА_2 ) витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 12000 гривень.

У рахунок відшкодування судових витрат по справі стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ; РНОКПП НОМЕР_1 ; адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ) на користь держави судовий збір в розмірі 908 гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення суду складено 15 липня 2022 року.

Суддя А.М. Авраменко