РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 березня 2022 року м. Володимир

Володимир-Волинський міський суд Волинської області в складі:

головуючого судді Каліщука А.А.

за участю секретаря судового засідання Павлович Ю.М.,

представника третьої особи Дубчук Ж.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Володимир-Волинського міського суду Волинської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог служба у справах дітей Володимир-Волинської міської ради Волинської області, Служба у справах дітей Рожищенської міської ради Волинської області про позбавлення батьківських прав,

встановив:

Позивач звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог служба у справах дітей Володимир-Волинської міської ради Волинської області, Служба у справах дітей Рожищенської міської ради Волинської області про позбавлення батьківських прав.

Вимоги заяви обґрунтовує тим, що відповідачі є батьками малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Батьки дитини проживають окремо від дитини. Зазначає, що вона є дівчинці прабабусею та опікується і піклується дитиною. Відповідачі не створили своїй доньці ОСОБА_5 належних умов для її розвитку, не турбуються про її фізичне здоров`я, не займаються її вихованням, матір залишила дитину і мешкає у м. Львів, адресу повідомляти не бажає.

Вона як прабабуся, повністю зібрала і відправила до школи дитину, утримує її, дбає про її здоров`я та розвиток. Під час обстеження умов проживання сім`ї виявлено, що неповнолітня ОСОБА_4 повністю перебуває на її утриманні, батьки ж самоусунулися від виховання дитини. З відповідача ОСОБА_2 стягуються аліменти на утримання ОСОБА_4 згідно виконавчого листа.

Оскільки відповідачі ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню і утриманню дитини, позивач просить суд позбавити їх батьківських прав щодо малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та стягнути з відповідачки ОСОБА_3 аліменти на її утримання у твердій грошовій сумі в розмірі 1300 гривень, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Ухвалою суду від 09.03.2022 позовні вимоги в частині стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини залишено без розгляду.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила позов задовольнити з підстав викладених у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилась, не повідомила суд про причину неявки, не подавала заяв про відкладення судового розгляду.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, однак подав заяву в якій позов не визнає, просить розгляд справи проводити за його відсутності.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши і оцінивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає до задоволення повністю з наступних підстав.

Із дослідженого судом свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 встановлено, що батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Як вбачається з копії рішення Рожищенського районного суду Волинської області від 30 липня 2019 року, шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 розірвано.

З довідки № 697 від 22.09.2021 року виданої виконавчим комітетом Рожищенської міської ради Волинської області вбачається, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає без реєстрації по АДРЕСА_1 разом з прабабусею ОСОБА_1 .

Згідно з виконавчого листа від 22 травня 2019 року з відповідача ОСОБА_2 стягуються аліменти на утримання ОСОБА_4 у розмірі 1000 гривень.

З акту обстеження умов проживання сім`ї ОСОБА_1 від 22 вересня 2021 року вбачається, що ОСОБА_4 проживає разом з прабабусею ОСОБА_1 без реєстрації по АДРЕСА_1 . Батьки дитини не проживають з нею і не цікавляться нею відповідно батько з 2018 року, а матір з 2020 року.

З інформації № 132 від 22.09.2021 року, наданої Комунальним закладом середньої освіти «Дубищенський ліцей» Рожищенської міської ради Луцького району Волинської області, вбачається, що ОСОБА_4 навчається в даному навчальному закладі з 01.09.2021 року. Приводить до школи та забирає дитину її прабабуся ОСОБА_1 . Дитина доглянута, забезпечена усім необхідним для навчання, систематично виконує домашні завдання. Батьків з початку навчального року у школі не було, вони дитиною не цікавилися жодного разу.

Із висновку про доцільність позбавлення батьківських прав та про доцільність встановлення опіки № 16 від 31.01.2022 року встановлено, що відповідачі ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Не цікавляться життям, навчанням дитини. Виконавчий комітет Рожищенської міської ради, як орган опіки та піклування, вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відносно їхньої неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Конституція України забороняє втручання в особисте і сімейне життя фізичних осіб, крім випадків, передбачених нею (статті 32), та проголошує, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (стаття 51).

У статті 7 СК України визначено необхідність забезпечення дитині можливості здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Частинами першою, другою статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року (далі Конвенція), передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Стаття 9 Конвенції покладає на держави-учасниці обов`язок забезпечувати те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків.

Базові положення принципу забезпечення найкращих інтересів дитини покладені в основу багатьох рішень Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), у тому числі шляхом застосування статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року N 475/97-ВР.

Відповідно до статті 8 Конвенції кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Ця стаття охоплює, зокрема, втручання держави в такі аспекти життя, як опіка над дитиною, право батьків на спілкування з дитиною, визначення місця її проживання.

У справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року ЄСПЛ наголошено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (пункт 54). Вирішення питання позбавлення батьківських прав має ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача, його поведінки.

ЄСПЛ у рішенні від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України» (заява № 2091/13), установивши порушення статті 8 Конвенції, консолідував ті підходи і принципи, що вже публікувались у попередніх його рішеннях, які зводяться до визначення насамперед найкращих інтересів дитини, а не батьків, що потребує детального вивчення ситуації, урахування різноманітних чинників, які можуть вплинути на інтереси дитини, дотримання справедливої процедури у вирішенні спірного питання для всіх сторін.

Також ЄСПЛ у рішенні від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України», (заява № 2091/13) та у рішенні від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України» (заява № 10383/09, § 100) зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагодійним (параграф 76).

Згідно із частинами другою та четвертою статті 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Згідно зі статтею 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Відповідно до частини першої статті 164 СК України мати, батько, можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.

Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Згідно зі статтею 166 СК України позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою надзвичайні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини.

Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Крім того, зазначені чинники, повинні мати систематичний та постійних характер.

Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо і лише при наявності вини у діях батьків.

У рішенні від 16 липня 2015 року справі «Мамчур проти України» (заява № 10383/09) ЄСПЛ зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним.

Із дослідженої судом заяви ОСОБА_3 року встановлено, що вона не заперечує щодо позбавлення її батьківських прав відносно доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Також на судовий розгляд справи відповідачі не надали суду жодних належних, допустимих доказів, котрі б спростували доводи позивача та підтвердили, що вони не виконують батьківських обов`язків по вихованню дитини з незалежних від них причин (внаслідок хвороби чи тяжкого захворювання).

Виходячи з вищенаведеного та з урахуванням тієї обставини, що відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 свідомо ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню та утриманню дитини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є підставними та підлягають до задоволення.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Також суд зазначає, що у відповідності до вимог ст.169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав.

Керуючись ст.ст. 12, 81, 89, 265 ЦПК України, ст.ст. 150, 164 СК України суд,

ухвалив:

Позов задовольнити.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відносно неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , відносно неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , паспорт НОМЕР_3 , місце реєстрації та проживання АДРЕСА_1

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , паспорт НОМЕР_5 , зареєстрована АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП суду невідомий, паспорт НОМЕР_6 , зареєстрований АДРЕСА_2 .

Головуючий:/підпис/ А.А. Каліщук