Справа № 752/9756/22
Провадження № 2/752/6877/22
Заочне Р І Ш Е Н Н Я
05 грудня 2022 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі:
головуючого судді Плахотнюк К.Г.,
за участі секретаря судового засідання Сітайла В.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Авентус Лізинг» до ОСОБА_1 про стягнення простроченої заборгованості та завданих збитків за договором фінансового лізингу, -
Товариство з обмеженою відповідальністю «Авентус Лізинг» (далі - ТОВ «Авентус Лізинг», лізингодавець, позивач) звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості у розмірі 123092,31 грн.
Ухвалою суду від 11 серпня 2022 року відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін (а.с. 50).
Враховуючи те, що відповідач у встановлений строк відзив на позовну заяву не надав, суд вирішує справу за наявними матеріалами у відповідності ч.8 ст. 178 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.
Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір.
Як встановлено судом, 29 грудня 2021 між ОСОБА_1 та ТОВ «Авентус Лізинг» було укладено Договір фінансового лізингу № ЧГ-1 773 (а.с. 8-15).
Позивачем було придбано об`єкт лізингу, а саме: автомобіль FORD FOCUS, VІN - код НОМЕР_1 , 2011 року випуску. Вартість об`єкту лізінгу - 192 213,08 грн, загальна сума лізингових платежів становить 316 878,78 грн, які сплачуються відповідачем на користь позивача з 29.12.2021 року по 29.12.2024 рік лізинговими платежами (а. с. 8 зв.).
Згідно п. 1.1. Загальних умов Договору, лізингодавець (позивач) на набуває у свою власність і передає на умовах фінансового лізингу в платне володіння та користування із правом викупу транспортний засіб, найменування, технічний опис, модель, рік випуску, ціна одиниці, кількість і загальна вартість та інші суттєві умови користування зазначаються у даному договору, а лізингоодержувач (відповідач) зобов`язався прийняти предмет лізингу та сплачувати лізингові платежі на умовах цього Договору.
З матеріалів справи вбачається, що позивач своєчасно, належним чином та в повному обсязі виконав свої зобов`язання за договором, придбав предмет лізингу, та передав його у користування відповідачу на підставі Акту приймання-передачі об`єкта лізингу № ЧГ- 1 773 від 29.12.2021 року (а.с. 16).
Згідно з свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу, FORD FOCUS, д.н.з. НОМЕР_2 , VІN - код НОМЕР_1 , 2011 року випуску (серія НОМЕР_3 ), власником автомобіля є ТОВ «Авентус Лізинг» (а.с. 17).
Статтею 1 Закону України «Про фінансовий лізинг» визначено, що фінансовий лізинг - це вид цивільно-правових відносин, що виникають із договору фінансового лізингу. За договором фінансового лізингу лізингодавець зобов`язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі).
Відповідно до ст. 2 Закону України «Про фінансовий лізинг», відносини, що виникають у зв`язку з договором фінансового лізингу, регулюються положенням Цивільного кодексу України про лізинг, найм, (оренду), купівлю-продаж, поставку з урахуванням особливостей, що встановлюються Законом України «Про фінансовий лізинг».
Згідно із ч. 1, 2 ст. 806 Цивільного кодексу України за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі). До договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До відносин, пов`язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до положень ч. 1, 2 ст. 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За приписами ст. 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до п. 1 ст. 628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
В силу ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно з ч. 1 ст. 638 та ч. 1 ст. 640 Цивільного кодексу України договір є укладеним з моменту досягнення в належній формі згоди з усіх істотних умов договору.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, договір є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків. Цивільні права і обов`язки виникають як з передбачених законом договорів, так і з договорів, не передбачених законом, але таких, що йому не суперечать.
Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
За правилом ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства.
Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. (ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України)
Відповідно до ст. 16 Закону України "Про фінансовий лізинг" сплата лізингових платежів здійснюється в порядку, встановленому договором.
При цьому, ч. 2 ст. 16 вищевказаного Закону, передбачає саме структуру сплати, а не механізм та порядок їх виплат. Так, лізингові платежі можуть включати: суму, яка відшкодовує частину вартості предмета лізингу; платіж як винагороду лізингодавцю за отримане у лізинг майно; компенсацію відсотків за кредитом; інші витрати лізингодавця, що безпосередньо пов`язані з виконанням договору лізингу.
З наявних у справі доказів вбачається, що відповідач порушив взяті на себе зобов`язання щодо сплати лізингових платежів.
Відповідно до п. 8.2.1. Договору Лізингодавець має право достроково в односторонньому порядку розірвати цей договір та вилучити об`єкт лізингу у випадку, якщо лізингоодержувач не сплатив лізинговий платіж (частково або повністю) та інший платіж, та прострочення оплати становить більше 60 днів з дня настання строку платежу.
Відповідно до п. 8.4 Договору, у разі, якщо протягом 10 календарних днів з дати направлення повідомлення Лізингоодержувач не усуне визначене у повідомленні порушення або не викупить предмет лізингу, а також при настанні обставин, передбачених п. 8.2.5. Загальних умов, Лізингодавець направляє на адресу Лізингоотримувача, вказану у Договорі, цінний лист з описом вкладення та вручає нарочно повідомлення про відмову від Договору і повернення предмета лізингу із зазначенням дати розірвання Договору та дати і місця повернення Предмету лізингу Лізингодавця. Лізингоодержувач зобов`язаний за свій кошт протягом терміну, передбаченого в повідомленні, повернути Предмет лізингу Лізингодавцю за адресою, вказану у повідомленні.
Згідно з п. 8.5. Загальних умов Договору, Лізингоодержувач має право достроково в односторонньому порядку розірвати договір (відмовитися від договору) після отримання об`єкта лізингу, протягом дії цього договору та повернути предмет лізингу з власної ініціативи, письмово повідомивши про це лізингодавця не менше ніж за 30 календарних днів до дати його розірвання. При цьому лізингоодержувач зобов`язаний сплатити лізингодавцю усі платежі за договором, належні до сплати згідно з графіком лізингових платежів та несплачені на дату розірвання; в т.ч. витрати, понесені лізингодавцем у зв`язку з виконанням договору, а також штраф, передбачений п. 6.1.5 Загальних умов.
Одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. (ч. 2 ст. 615 Цивільного кодексу України)
Перевіряючи обґрунтованість та доведеність позовних вимог, суд приймає до уваги те, що відповідно до ст. 651 ЦК України у разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі, якщо таке право встановлено договором або законом, договір є розірваним.
Згідно із ст. 653 ЦК України, у разі розірвання договору зобов`язання припиняються. Наслідком відмови від договору є одночасно відмова як від прав за цим правочином так і від зобов`язань, у зв`язку із чим Лізингодавець втрачає право на отримання лізингових платежів в частині вартості предмета лізингу, а також в нього відсутній обов`язок передання предмета лізингу у власність Відповідача.
При цьому, лізингоодержувач зобов`язаний сплатити лізингодавцю усі платежі за Договором, належні до сплати згідно з Графіком платежів та несплачені: витрати, понесені Лізингодавцем у зв`язку з виконанням Договору (у тому числі у зв`язку з вилученням/поверненням Предмета лізингу, транспортуванням, тощо); передбачені Договором або чинним законодавством України штрафні санкції.
Як вбачається з матеріалів справи 5 липня 2022 року ТОВ «Авентус Лізинг» надіслало на адресу відповідача повідомлення № АЛ- 547/7 про одностороннє розірвання (відмову від) Договору фінансового лізингу та вимога про повернення об`єкта фінансового лізингу за змістом якого позивач у семиденний строк пропонував самостійно погасити прострочену заборгованість, розмір якої визначено у Графіку платежів за Договором та цим повідомленням, на дату 24.06.2022 р. та вимагав повернути автомобіль FORD FOCUS, VІN - код НОМЕР_1 , 2011 року випуску його власнику у граничний строк до 15 липня 2022 року (а.с. 22).
На час звернення до суду з даним позов, відповідач не виконав вимоги позивача викладених в повідомленнях, предмет договору лізингу не повернув, а тому, позивач має право вимагати з відповідача заборгованість за прострочені лізингові платежі.
П. 8.8.1. Договору передбачено, що у випадку неповернення Лізингоодержувачем об`єкту лізингу на вимогу Лізингодавця при відмові від Договору за ініціативою Лізингодавця, в строки зазначені у відповідному повідомленні, Лізингодавець має право вимагати дострокову сплату розміру всіх майбутніх лізингових платежів в частині оплати вартості об`єкта лізингу.
Встановлено, що на 29.12.2024 року нараховано платежів на загальну суму 192213,08 грн., таким чином, сума не виконання зобов`язання з урахуванням сплачених платежів становить 123 092,31 грн, які позивач просить стягнути з відповідача.
Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 Кодексу.
Згідно з приписами статей 526 ЦК України та 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.
Згідно із ст. 10 Закону України «Про фінансовий лізинг», лізингодавець має право стягувати з лізингоодержувача прострочену заборгованість та вимагати відшкодування збитків відповідно до закону та договору.
Відповідно до ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що в зв`язку із неналежним виконанням умов договору лізингу у відповідача перед позивачем виникла прострочена заборгованість, яка станом на 31.01.2022 року становить суму в розмірі 123 092,31 грн, обґрунтування позовних вимог належними доказами стороною відповідача в ході розгляду справи спростовано не було, тому суд вважає, що позовні вимоги про стягнення зазначених сум в примусовому порядку із відповідача на користь позивача підлягають задоволенню.
В порядку ст. 141 ЦПК України, із відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 2481,00 грн.
Керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 81, 83, 141, 258, 263, 265, 268, 354-356 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю «Авентус Лізинг» до ОСОБА_1 про стягнення простроченої заборгованості та завданих збитків за договором фінансового лізингу, - задовольнити в повному обсязі.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду, а в разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя К.Г. Плахотнюк