Єдиний унікальний номер 725/4342/21
Номер провадження 2/725/748/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.03.2022 року Першотравневий районний суд м.Чернівців в складі: головуючого судді Іщенко І. В., за участю секретаря судового засідання Берекеля О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чернівці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Центру соціально-психологічної реабілітації дітей служби у справах дітей Чернівецької обласної державної адміністрації про визнання звільнення незаконним та поновлення на роботі, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача визнання звільнення незаконним та поновлення на роботі, стягнення коштів за час вимушеного прогулу. Посилається на те, що починаючи з 02 березня2020 року він працював на посаді чергового з режиму в Центрі соціально-психологічної реабілітації дітей служби у справах дітей Чернівецької обласної державної адміністрації. Директором Центру соціально-психологічної реабілітації дітей служби у справах дітей Чернівецької обласної державної адміністрації є ОСОБА_2 , яка з квітня 2020 року проявляла особисту неприязнь до позивача, як працівника Центру, в результаті чого з періодичністю раз в місяць з її сторони систематично відбувалися провокативні дії щодо ОСОБА_1 . Стверджує, що директором Центру та персоналом було штучно створено ситуацію, яка нібито стала підставою для виданого директором ОСОБА_2 наказу №17-ОД від 07.09.2020 року про створення комісії з проведення службового розслідування, яка в свою чергу нібито провела службове розслідування без будь-якої участі ОСОБА_1 , натомість виключно в період його відсутності з метою застосування максимального впливу на дітей-вихованців та окремих працівників Центру.

Звертає увагу суду на те, що комісія закладу, яка була створена відповідно до наказу №17-ОД від 07.09.2020 року нібито проводила службове розслідування виключно за відсутності позивача. Жодних пояснень від ОСОБА_1 ніхто не відбирав. Акт службового розслідування написаний головою створеної комісії складений незрозуміло коли, тобто не містить жодної прив`язки до будь-якої дати.

З 04 вересня по 23 вересня 2020 року включно ОСОБА_1 змушений був перебувати на лікарняному через двосторонню пневмонію та дуже погане самопочуття. Відповідно до наказу №112-К від 24.09.2020 року ОСОБА_1 було надано відпустку за період з 02.03.2020 року по 24.09.2020 року в кількості 14 календарних днів з 24.09.2020 року по 07.10.2020 року.

Вказує, що директор Центру неодноразово заявляла про те, щоб позивач звільнявся за власним бажанням, згодом щоб звільнився за угодою сторін, та погрожувала, що звільнить останнього за будь-яких обставин відповідно до статті, яка в подальшому не дасть йому можливості безперешкодно працевлаштуватися.

Директором Центру видано наказ №118-К від 12.10.2020 року про оголошення ОСОБА_1 догани, підставою для видачі якого став наказ №17-ОД від 07.09.2020 року про створення комісії з проведення службового розслідування та вищезазначений акт про службове розслідування. Також було складено акт про відмову в підписанні ОСОБА_1 наказу №118-К від 12.10.2020 року, а саме ознайомлення з ним, хоча, як стверджує позивач, в цей день його не було на роботі і не могло бути згідно графіку чергувань. Саме тому вважає, що даний наказ є недійсним та незаконним, оскільки містить значні розбіжності, невідповідність законодавству, а підставою для його видачі є недійсні обставини викладені в акті службового розслідування, який було складено без дати та будь-яких вихідних даних.

Також зазначає, що після того, як ОСОБА_1 відмовився від написання заяви на звільнення з роботи того ж дня, а саме 08.10.2020 року на нього було заявлено в правоохоронні органи щодо нібито інциденту, що нібито стався майже місяць назад, а саме 02.09.2020 року.

15.10.2020 року директором ОСОБА_2 було видано наказ №120-К про відсторонення ОСОБА_1 від службових обов`язків до 23 жовтня 2020 року, законність видачі якого він просив перевірити, звернувшись з заявою в інспекцію Держпраці в Чернівецькій області 20.10.2020 року.

В подальшому директор Центру 03.11.2020 року видала наказ № 128-К про звільнення ОСОБА_1 з роботи відповідно до п. 3 ст. 41 КЗпП України за злісне невиконання посадових обов`язків та не дотримання посадової інструкції та за аморальні проступки не сумісні з продовженням роботи з дітьми на підставі неіснуючих актів від 25.09.2020 року та 02.11.2020 року. Зауважує, що жодних пояснень у позивача не було відібрано та не було запропоновано надати. В тому числі з ним при звільненні не було проведено передбачених законом остаточних розрахунків. Законність видачі такого наказу та законність звільнення його з посади останній звернувся з заявою в інспекцію Держпраці в Чернівецькій області 25.11.2020 року.

У зв`язку з вище викладеним просить суд: визнати незаконним звільнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з посади чергового з режиму в Центрі соціально-психологічної реабілітації дітей служби у справах дітей Чернівецької обласної державної адміністрації () та скасувати наказ №128-К від 03.11.2020 р. про звільнення з роботи ОСОБА_1 ; поновити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на посаду чергового з режиму в Центрі соціально-психологічної реабілітації дітей служби у справах дітей Чернівецької обласної державної адміністрації (); стягнути з Центру соціально-психологічної реабілітації дітей служби у справах дітей Чернівецької обласної державної адміністрації () на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , середній заробіток за час вимушеної прогулу за період з 03.12.2020 року по день винесення судом рішення по справі та стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу.

Представник відповідача надав клопотання. В даному клопотанні зауважив, що позивач є важкою людиною за характером, що інші працівники центру відмовляються з ним працювати та щоб їх не ставили разом з позивачем в графік чергування, долучаючи копії заяв працівників центру на ім`я директора центру.

В судове засіданні сторони не з`явилися. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 02 березня 2020 року працював на посаді чергового з режиму в Центрі соціально-психологічної реабілітації дітей служби у справах дітей Чернівецької обласної державної адміністрації /а.с.11-16/.

З матеріалів справи вбачається, що директором Центру соціально-психологічної реабілітації дітей служби у справах дітей Чернівецької обласної державної адміністрації є ОСОБА_2 .

Встановлено, що між позивачем та директором Центру соціально-психологічної реабілітації дітей служби у справах дітей Чернівецької обласної державної адміністрації є ОСОБА_2 були неприязні стосунки. Особливо їх робочі стосунки стали напруженими після заяви позивача до ЧВП ГУНП в Чернівецькій області про кримінальне правопорушення, вчинене директором Центру, яка будучи посадовою особою, використовуючи своє службове становище, реалізовувала продути харчування за допомогою інших працівників Центру, що закуповувалися за бюджетні кошти, а також які надавалися в центр для дітей волонтерами /а.с.29-30/. Також, з матеріалів справи вбачається, що між позивачем були неприязні стосунки і з працівниками даного Центру /а.с.80-82,89/.

04 вересня по 23 вересня 2020 року включно ОСОБА_1 перебував на лікарняному /а.с.32/.

Директором Центру ОСОБА_2 було видано наказ №17-ОД від 07.09.2020 року про створення комісії з проведення службового розслідування. Даний наказ було видано на підставі доповідної вихователя-методиста ОСОБА_3 від 03.09.2020 року щодо порушення посадових обов`язків черговим з Режиму ОСОБА_1 , а саме за фактом порушення посадової інструкції п.п.5.5 /а.с.20,22/

Відповідно до наказу №112-К від 24.09.2020 року ОСОБА_1 було надано відпустку за період з 02.03.2020 року по 24.09.2020 року в кількості 14 календарних днів з 24.09.2020 року по 07.10.2020 року /а.с.21/.

Директором Центру видано наказ №118-К від 12.10.2020 року про оголошення ОСОБА_1 догани, підставою для видачі якого став наказ №17-ОД від 07.09.2020 року про створення комісії з проведення службового розслідування та вищезазначений акт про службове розслідування /а.с.23/.

Суд звертає увагу на те, що в наказі чітко визначено акт від 25.09.2020 року. Також було складено акт про відмову в підписанні ОСОБА_1 наказу №118-К від 12.10.2020 року /а.с.24/, а саме ознайомлення з даним наказом, хоча з матеріалів справи вбачається, що в цей день позивача не було на роботі, згідно графіку чергувань /а.с.14/.

Законодавство України не містить чітко визначеного порядку проведення службових розслідувань на підприємствах, тому суд застосовує за аналогією норми визначені в Порядку проведення службового розслідування стосовно осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та осіб, які для цілей Закону України "Про запобігання корупції" прирівнюються до осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування,затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №950 від 13.06.2000 р. з послідуючими змінами та доповненнями в редакції постанови КМУ.

Пунктом 3 Порядку передбачено, що рішенням щодо проведення службового розслідування визначаються голова комісії з проведення службового розслідування, інші члени комісії, предмет і дата початку та закінчення службового розслідування. Строк службового розслідування не може перевищувати двох місяців.

При цьому, в пункті 7 Порядку зазначені права особи, стосовно якої проводиться службове розслідування, яка має право:

1) отримувати інформацію про підстави проведення такого розслідування;

2) надавати усні або письмові пояснення, робити заяви, подавати документи, необхідні для проведення службового розслідування;

3) звертатися з клопотанням про опитування інших осіб, яким відомі обставини, що досліджуються під час проведення службового розслідування, а також про залучення до матеріалів розслідування додаткових документів, інших матеріальних носіїв інформації стосовно предмета службового розслідування;

4) подавати у письмовій формі зауваження щодо проведення службового розслідування, дій або бездіяльності осіб, які його проводять;

5) звертатися до керівника органу у письмовій формі з обґрунтованим клопотанням про виведення із складу комісії з проведення службового розслідування осіб, в яких наявний реальний чи потенційний конфлікт інтересів. Про прийняте за результатами розгляду клопотання рішення письмово повідомляється особа, стосовно якої проводиться службове розслідування.

В пункті 8 Порядку чітко зазначено, що за результатами службового розслідування члени комісії складають акт, у якому зазначаються:

факти, які стали підставою для проведення службового розслідування, посада, прізвище, ім`я та по батькові, рік народження, освіта, строк перебування на займаній посаді особи, стосовно якої проведено службове розслідування;

заяви, клопотання, пояснення та зауваження особи, стосовно якої проведено службове розслідування;

висновки службового розслідування, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, причини та умови, що призвели до порушення, вжиті або запропоновані заходи для їх усунення чи обставини, що знімають з особи, стосовно якої проведено службове розслідування, безпідставні звинувачення або підозру;

обґрунтовані пропозиції щодо усунення виявлених порушень та притягнення у разі потреби винних осіб до відповідальності згідно із законодавством.

У разі прийняття рішення щодо притягнення особи, стосовно якої проведено службове розслідування, до відповідальності комісія пропонує вид дисциплінарного стягнення, передбаченого законодавством.

Відповідно до пункту 9 Порядку Акт службового розслідування підписується членами комісії та подається на розгляд керівника органу в одному примірнику.

Перед поданням на розгляд керівника органу з актом службового розслідування ознайомлюється особа, стосовно якої проведено службове розслідування.

В пункті 10 Порядку також чітко прописано, що Акт службового розслідування на вимогу особи, стосовно якої проведено службове розслідування, повинен розглядатися в її присутності.

За результатами розгляду акта службового розслідування керівник органу приймає у десятиденний строк з дати його надходження відповідне рішення, з яким ознайомлюється особа, стосовно якої проводилося службове розслідування.

За результатами службового розслідування особа, стосовно якої проведено службове розслідування, може бути притягнута до відповідальності згідно із законодавством.

Жодної із вищезазначених дій директором Центру не було вчинено.

Суд вбачає, що даний наказ містить значні розбіжності, невідповідність законодавству, а самий акт службового розслідування, було складено без дати та будь-яких вихідних даних, без повідомлення особи, щодо якої проводилося службове розслідування та без надання ОСОБА_1 можливості отримати належний правовий захист.

08.10.2020 року на ОСОБА_1 було заявлено в правоохоронні органи щодо інциденту, який стався 02.09.2020 року.

15.10.2020 року директором ОСОБА_2 було видано наказ №120-К про відсторонення позивача від службових обов`язків до 23 жовтня 2020 року /а.с.25/.

Директор Центру 03.11.2020 року видала наказ № 128-К про звільнення ОСОБА_1 з роботи відповідно до п. 3 ст. 41 КЗпП України за злісне невиконання посадових обов`язків та не дотримання посадової інструкції та за аморальні проступки не сумісні з продовженням роботи з дітьми на підставі неіснуючих актів від 25.09.2020 року та 02.11.2020 року.

Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення (стаття 43 Конституції України).

Вирішуючи питання про те, чи є порушення трудових обов`язків грубим, суд повинен виходити з характеру проступку, обставин, за яких його вчинено, яку ним заподіяно чи могло бути заподіяно шкоду, істотності наслідків порушення трудових обов`язків. При цьому суд повинен установити не тільки факт невиконання працівником обов`язку, який входить до кола його трудових обов`язків, а й можливість виконання ним зазначеного обов`язку за встановлених судом фактичних обставинах справи, тобто встановити вину працівника та наявність причинного зв`язку між невиконанням працівником трудових обов`язків і негативними наслідками, які настали внаслідок такого порушення.

09.06.2021 року Першотравневим районним судом м. Чернівці було ухвалено вирок, яким ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.126 КК України /а.с.93-95/.

19.08.2021 року ухвалою Чернівецького апеляційного суду вирок Першотравневого районного суду м. Чернівці від 09.06.2021 року скасовано. Кримінальне провадження відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.126 КК України - закрито у зв`язку із не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості в суді і вичерпанням можливості їх отримати /а.с.106-111/.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 не було запропоновано надати пояснення щодо обставин та такі пояснення відповідно не були відібрані. За вказане в наказі про звільнення ОСОБА_1 з посади від 03.11.2020 року порушення відповідно до наказу №118-К від 12.10.2020 року щодо ОСОБА_1 вже було застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді догани на підставі того ж акту службового розслідування, який також зазначений повторно в наказі про звільнення. При обранні виду стягнення не було враховано ні ступінь тяжкості вчиненого проступку, ні заподіяну шкоду, а ні обставини, за яких вчинено проступок. Також не існує жодної розписки щодо повідомлення ОСОБА_1 про дисциплінарні стягнення відповідно до наказу № 118-К від 12.10.2020 року та наказу про звільнення №128-К від 03.11.2020 року.

Суд звертає увагу, що наказ про звільнення ОСОБА_1 містить неправильне застосування норми закону, як підставу для звільнення з вказаних в наказі обставин, оскільки така «додаткова підстава розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу з окремими категоріями працівників за вчинення працівником, який виконує виховні функції, аморального проступку, не сумісного з продовженням даної роботи» передбачена не п. 3 ст. 41 КЗпП України, а ч. 1 п. 3 ст. 41 КЗпП України.

Окрім того ч. 3 ст. 41 КЗпП України чітко визначено, що розірвання договору у випадках, передбачених пунктами 2 і 3 частини першої цієї статті провадиться з додержанням вимог статті 43 цього Кодексу, чого не було застосовано в порушення норм трудового законодавства.

Відповідно до ст. 43 КЗпП України розірвання трудового договору з підстав передбачених п. 3 ст. 41 КЗпП цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, крім випадків визначених законодавством. У випадках, передбачених законодавством про працю, виборний орган первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, розглядає у п`ятнадцятиденний строк обґрунтоване письмове подання власника або уповноваженого ним органу про розірвання трудового договору з працівником. Подання власника або уповноваженого ним органу має розглядатися у присутності працівника, на якого воно внесено. Розгляд подання у разі відсутності працівника допускається лише за його письмовою заявою. За бажанням працівника від його імені може виступати інша особа, у тому числі адвокат.

Встановлено, що не була виконана вказана норма закону, в тому числі ОСОБА_1 не було надано можливість скористатися правовою допомогою адвоката.

Дана норма також передбачає перенесення розгляду заяви у випадку, якщо працівник або його представник не з`явився на засідання, однак я не був повідомлений належним чином про розгляд справи стосовно притягнення мене до дисциплінарної відповідальності в порушення норм трудового законодавства. Тільки у випадку повторної неявки працівника (його представника) без поважних причин подання може розглядатися за його відсутності.

У разі якщо виборний орган первинної профспілкової організації не утворюється, згоду на розірвання трудового договору надає профспілковий представник, уповноважений на представництво інтересів членів професійної спілки згідно із статутом.

Виборний орган первинної профспілкової організації (профспілковий представник) повідомляє власника або уповноважений ним орган про прийняте рішення у письмовій формі в триденний строк після його прийняття. У разі пропуску цього строку вважається, що виборний орган первинної профспілкової організації (профспілковий представник) дав згоду на розірвання трудового договору.

Власник або уповноважений ним орган має право розірвати трудовий договір не пізніш як через місяць з дня одержання згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника).

Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що підстав, які би доводили вчинення позивачем будь-яких порушень, за яке останній підлягав би звільненню за оскаржуваних підстав, відповідачем не доведено.

Суд приймає до уваги порушення позивачем трудових обов`язків (п.5.2, 5.3, 5.5 розділу 5 «Відповідальність» посадової інструкції червоно з режиму /а.с.15-16/, яке виразилось у побитті ОСОБА_1 малолітнього ОСОБА_4 від 09.10.2020 року, не відповідає обставинам справи та не дає підстав для звільнення за пунктом 3 ч.1 ст.41 КЗпП України.

Статтею 235 КЗпП України передбачено, що у разі звільнення без законної підстави працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Відповідно до частини 3 пункту 32 постанови ПВСУ №9 від 06.11.1992 р. «Про практику розгляду судами трудових спорів» у випадку стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу в зв`язку із незаконним звільненням або переведенням, відстороненням від роботи невиконанням рішення про поновлення на роботі, затримкою видачі трудової книжки або розрахунку він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку виходячи із заробітку за останні два календарні місяці роботи. При цьому враховуються положення Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМУ від 08.02.1995 р. за №100 (надалі - Порядок).

Згідно п.8 Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів (годин), а у випадках, передбачених законодавством, - на число календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Розрахунок середнього заробітку за час вимушеного прогулу в період з 04.11.2020 по день судового розгляду справи, а саме 31.01.2022 року з врахуванням розміру заробітної плати згідно довідки про доходи від 07 грудня 2020 року:

6966,74 грн. + 3109,32 грн. = 10076,06 грн. : (22+21) роб. дні = 234,33 грн., де:

-за вересень 2020 року місячна заробітна плата становила 6966,74 грн.

-за жовтень 2020 року місячна заробітна плата становила 3109,32 грн.

22 - кількість робочих днів в вересні 2020р.;

21 - кількість робочих днів у жовтні 2020 р.

Обрахування кількості робочих днів за час вимушеного прогулу :

Листопад 2020 р. - 19 робочих днів (з 04.11.2020р.).

Грудень2020 р. - 22 робочих дні.

Січень 2021 р. - 19 робочих днів.

Лютий 2021 р. - 20 робочих днів.

Березень 2021 р. - 22 робочих дні.

Квітень 2021 р. - 22 робочих дні.

Травень 2021 р. - 18 робочих днів.

Червень 2021 р. - 20 робочих днів.

Липень 2021 р. - 22 робочих дні.

Серпень 2021 р. - 21 робочих дня.

Вересень 2021 р. - 22 робочих дні.

Жовтень 2021 р. - 20 робочих днів.

Листопад 2021 р. - 22 робочих дні.

Грудень 2021 р. - 22 робочих дні.

Січень 2022 р. - 19 робочих днів.

Лютий 2022 р. - 20 робочих днів.

Березень 2022 р. 2 робочих дня

Всього - 332 робочих дні

Обрахування середнього заробітку за час вимушеного прогулу:

234,33 х 332 = 77 797,56 грн., де :

234,33 - середньоденний заробіток ;

332 - загальна кількість робочих днів за час вимушеного прогулу.

Відповідачем було надано довідку про середню заробітню плату від 17.09.2021 року, в якій відповідач зазначає, що середньоденна заробітна плата складає - 267,45 грн.

Виходячи з розрахунку відповідача середньоденньої заробітної плати, що зазначено у довідці про середню заробітню плату від 17.09.2021 року, розрахунок середнього заробітку ОСОБА_1 за час вимушеного прогулу в період з 04.11.2020 по день судового розгляду справи має виглядати наступним чином:

Обрахування середнього заробітку за час вимушеного прогулу:

267,45 х 332 = 88 793,40 грн., де :

267,45 - середньоденний заробіток ;

332 - загальна кількість робочих днів за час вимушеного прогулу.

Відповідно до частини першої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України передбачено, що до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно правил пункту 1 частини другої статті 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на позивача.

За змістом пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Відповідно до статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Згідно із частинами третьою, четвертою, п`ятою, шостою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно з пунктами 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Отже, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських послуг (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхньої вартості, виходячи з конкретних обставин справи.

При цьому, з урахуванням конкретних обставин, зокрема, ціни позову, суд може обмежити даний розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи. Так, у визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо.

ОСОБА_5 на підтвердження витрат на правничу допомогу долучено договір між адвоком та ОСОБА_1 про надання професійної правничої допомоги від 01.12.2020 року; Акт (детальний опис) виконаних робіт (надання послуг) адвокатом від 31.01.2022 року; квитанція до прибуткового касового ордера №01/12/2020 від 01.12.2020 р. /а.с.57-58,157,166-167/.

Представником відповідача не заявлено клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката.

З урахуванням виконаних адвокатом робіт, часом, витраченим адвокатом на виконання робіт, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт слід визначити розмір витрат на правничу допомогу в сумі 15 000грн. 00 коп.

Заслухавши доводи сторін в судовому засіданні, дослідивши матеріали справи, суд за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, враховуючи, те що судом при розгляді справи встановлено, що підстав для звільнення ОСОБА_1 не було.

Встановлені судом обставини повністю підтверджуються дослідженими у судовому засіданні доказами.

На підставі наведеного та керуючись ст.184 КЗпП України, ст.ст.3-4,57-60,64,70,130,208-209,212-215,218,223, 235,294-295,367 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Центру соціально-психологічної реабілітації дітей служби у справах дітей Чернівецької обласної державної адміністрації про визнання звільнення незаконним та поновлення на роботі - задовольнити.

Визнати незаконним звільнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з посади чергового з режиму в Центрі соціально-психологічної реабілітації дітей служби у справах дітей Чернівецької обласної державної адміністрації () та скасувати наказ №128-К від 03.11.2020 р. про звільнення з роботи ОСОБА_1 .

Поновити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на посаду чергового з режиму в Центрі соціально-психологічної реабілітації дітей служби у справах дітей Чернівецької обласної державної адміністрації ().

Стягнути з Центру соціально-психологічної реабілітації дітей служби у справах дітей Чернівецької обласної державної адміністрації () на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , кошти у розмірі 88 793,40 грн. - середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 04.11.2020 р. по 02.03.2022 р.

Стягнути з Центру соціально-психологічної реабілітації дітей служби у справах дітей Чернівецької обласної державної адміністрації () на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , витрат на правничу допомогу в розмірі 15 000грн. 00 коп..

Рішення підлягає негайному виконанню в частині поновленню на роботі та виплати заробітної плати за 1 місяць.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Чернівецького апеляційного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. В разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці І. В. Іщенко