137/166/22

У Х В А Л А

20.07.2022 Літинський районний суд Вінницької області у складі:

головуючого судді Верещинської Я.С.

за участю секретаря Хижук Л.І.

сторін у справі: представника позивача-адвоката Габрука М.А.

представника відповідачки-адвоката Зайця Б.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в смт. Літин заяву представника відповідача-адвоката Зайця Богдана Васильовича про компенсацію судових витрат пов`язаних з розглядом справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Літинського відділу Державної реєстрації актів цивільного стану у Вінницькому районі Вінницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) про виключення з актового запису про народження відомостей про батька,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Літинського відділу Державної реєстрації актів цивільного стану у Вінницькому районі Вінницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) про виключення з актового запису про народження відомостей про батька.

Представник позивача адвокат Габрук М.І. від імені позивача ОСОБА_1 подав 06.07.2022 заяву про залишення позову по справі № 137/166/22 без розгляду. Представник відповідача адвокат Заєць Б.В. щодо залишення позову без розгляду не заперечував.

Ухвалою Літинського районного суду Вінницької області від 06.07.2022 позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Літинського відділу Державної реєстрації актів цивільного стану у Вінницькому районі Вінницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) про виключення з актового запису про народження відомостей про батька залишено без розгляду на підставі п.5 ч.1 ст.257 ЦПК України.

12.07.2022 на адресу суду надійшла заява представника відповідача-адвоката Зайця Б.В. про компенсацію судових витрат пов`язаних з розглядом справи в порядку ч.5 ст.142 ЦПК України.

Ухвалою від 12.07.2022 заяву представника відповідача-адвоката Зайця Б.В. про компенсацію судових витрат пов`язаних з розглядом справи призначено до розгляду в судовому засіданні на 20.07.2022.

Представник відповідача-адвокат Заєць Б.В. в судовому засіданні свою заяву підтримав та просив задовольнити з огляду на необгрунтовані дії позивача. Зазначив, що позивач був записаний у свідоцтві про народження дитини та актовому записі, йому достеменно було відомо, що він являється батьком дитини та це усвідомлював. Крім того, позивач міг звернутись до відповідача та разом провести відповідну експертизу в позасудовому порядку. Одночасно відзначив, що подаючи такий позов, позивач намагався уникнути сплати аліментів та заборгованості, яка у нього є.

Представник позивача-адвокат Габрук М.А. заперечив проти задоволення заяви представника відповідача. Зазначив, що позивач звернувся до суду з обґрунтованою вимогою, оскільки був переконаний, що не був батьком дитини. Таким чином мав намір захистити свої права передбачені законодавством. Пояснив, що в позасудовому порядку не міг вирішити дане питання, оскільки відповідачка відмовлялась від проведення експертизи.

Суд, заслухавши учасників судового провадження, дослідивши заяву про стягнення витрат на професійну правничу допомогу та матеріали справи, приходить до наступного висновку.

З матеріалів справи вбачається, що згідно договору про надання правничої допомоги від 21.02.2022 правову допомогу ОСОБА_3 надавав адвокат Заєць Б.В. (а.с. 36-37). Додатком № 1 до вказаного договору сторонами погоджено розмір гонорару - 8 000 грн. В п. 2 додатку визначено сторонами, що вказаний гонорар включає в себе надання юридисних консультацій, представництво інтересів, складення процесуальних документів, вказна сума не може бути зменшена.

Матеріали справи містять ордер на надання правової допомоги ОСОБА_3 у Літинському районному суді Вінницької області адвокатом Зайцем Б.В. (а.с. 39), копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю та копію квитанції № 3, якою проведено оплату на суму 8000 грн. (а.с. 38).

Відповідно до статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Статтею 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Залишення заяви без розгляду на підставі заяви позивача - це форма закінчення розгляду справи без ухвалення рішення. Зазначена процесуальна дія - це диспозитивне право позивача, передбачене нормами ЦПК України. При цьому суд не перевіряє підстави подання такої заяви.

Крім того, звернення до суду з позовом є суб`єктивним правом позивача, гарантованим, зокрема, частиною першою статті 4 ЦПК України, частиною першою статті 55 Конституції України, пунктом 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Звернення стороною позивача до суду із заявою про залишення позову без розгляду не свідчить про безпідставність та необґрунтованість його позову. Саме по собі подання заяви про залишення позову без розгляду не може бути розцінено як необґрунтовані дії позивача, так як це його право, передбачене цивільним процесуальним законодавством України, яке не містить обмежень в його реалізації.

Така ж позиція висловлена у п. 38 постанови Пленуму ВСС України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», а саме, що у разі закриття провадження у справі, а також у разі залишення заяви без розгляду відповідач має право заявити вимоги про відшкодування здійснених ним витрат, пов`язаних із розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача. У такому разі заявлені вимоги розглядаються у цій же справі одночасно із вчиненням наведених процесуальних дій. Розмір відшкодування доводить відповідач (статті10,11 ЦПК). При цьому саме по собі пред`явлення позову не може свідчити про необґрунтовані дії позивача.

Відповідно до ч. 5ст. 142 ЦПК України, у разі залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Частиною 6статті 142 ЦПК України визначено, що у випадках, встановлених частинами третьою - п`ятою цієї статті, суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду, рішення про задоволення позову у зв`язку з його визнанням, за умови дотримання відповідною стороною вимог частини дев`ятої статті 141 цього Кодексу - у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

У ч. 4ст. 263 ЦПК України визначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду від 14 січня 2021 року у справі № 521/3011/18, Верховний Суд зазначив, що відсутні підстави для визнання дій позивача необґрунтованими, оскільки звернення позивача до суду за захистом порушеного права, а також його дії, направлені на такий захист, не можуть свідчити про зловживання ним своїми процесуальними правами, тобто його дії, направлені на захист своїх прав, не можуть вважатися необґрунтованими та тягнути за собою його обов`язок відшкодувати понесені відповідачем витрати на правову допомогу. При цьому Верховний Суд вказав, що із системного тлумачення положень частин 5 та 6 ст.142, ч. 9 ст.141 ЦПК України виходить, що необґрунтовані дії позивача як підстава для компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, передбачають свідомі недобросовісні дії позивача, які свідчать про зловживання процесуальними правами. Для задоволення вимог про стягнення компенсації здійснених судових витрат відповідач має довести, а суд має встановити, які саме дії позивача при зверненні до суду чи під час розгляду справи по суті є необґрунтованими, чи є недобросовісним звернення позивача з позовом до суду, чи були його дії умисними та чим це підтверджується.

Аналогічні правові позиції викладені у постановах Верховного Суду від 26 вересня 2018 року у справі № 148/312/16-ц, від 03 липня 2019 року у справі № 543/408/17 та від 12 листопада 2020 року у справі № 359/9512/17.

Необхідною умовою для застосування ч. 5 ст. 142 ЦПК України, у разі залишення позову без розгляду, є доведення факту вчинення позивачем необґрунтованих дій. Під такими діями слід розуміти завідомо безпідставне та/або штучне ініціювання судового провадження, тощо.

Таким чином, для стягнення компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, відповідачу згідно з процесуальним обов`язком доказування необхідно довести, а суду установити і зазначити про це в судовому рішенні, які саме необґрунтовані дії позивача були ним здійснені в ході розгляду справи та в чому вони виражені, зокрема: чи діяв позивач недобросовісно та пред`явив необґрунтований позов; чи систематично протидіяв правильному та швидкому вирішенню спору; чи недобросовісний позивач мав протиправну мету - ущемлення прав та інтересів відповідача; чи були дії позивача умисні та який ступінь його вини й чим це підтверджується.

Частина 9 статті 141 ЦПК України визначає, що у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

У заяві про стягнення судових витрат та в судовому засіданні представник відповідача не довів зловживання позивачем чи його представником процесуальними правами, не довів які дії позивача та його представника у вказаній справі були необґрунтованими, що могло бути підставою для компенсації витрат, пов`язаних з розглядом справи у зв`язку із залишенням позову без розгляду.

Звернення до суду з позовом є суб`єктивним правом позивача, гарантованим статтями 55, 124 Конституції України, є безумовним доступом до правосуддя незалежно від обґрунтованості позову. Статтею 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

В даному випадку, враховуючи, що матеріали справи не містять доказів та постановлених судом ухвал в порядку Глави 9 «Заходи процесуального примусу» щодо зловживання позивачем чи його представником процесуальними правами, чи неправильних дій позивача при зверненні до суду з вказаним позовом, суд приходить до висновку про необґрунтованість доводів представника відповідача, адже рішення суду по суті спору не приймалось і вказані обставини не встановлювалися судом. Інших необґрунтованих дій з боку позивача, як то систематичне протидіяння правильному та швидкому вирішенню спору, умисність дій та винна поведінка представником відповідача не доведена, а саме по собі подання позову до суду чи заяви про залишення вказаного позову без розгляду не може бути розцінено як необґрунтовані дії позивача, так як це його право, передбачене цивільним процесуальним законодавством України.

Керуючись ст. 2, 44, 141, 142, 258-265, 263, 270 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ :

В задоволенні заяви представника відповідача-адвоката Зайця Богдана Васильовича про компенсацію судових витрат пов`язаних з розглядом справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Літинського відділу Державної реєстрації актів цивільного стану у Вінницькому районі Вінницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) про виключення з актового запису про народження відомостей про батька відмовити.

Ухвала суду, в силу ч. 2 ст. 261 ЦПК України, набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Вінницького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали складено 22.07.2022.

Суддя:Я. С. Верещинська