Справа 556/2631/21
Номер провадження 2/556/610/2021

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.11.2022 дата розгляду справи

Володимирецький районний суд Рівненської області

під головуванням судді Іванків О.В.

при секретарі Кньовець Н.П.

з участю представника позивача адвоката Яременка В.В.,

представника відповідача адвоката Луницької С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Володимирець в порядку загального позовного провадження в смт. Володимирець справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди,-

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 , звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди.

В обґрунтування своїх вимог позивач вказав, що у 01.01.2021 року о 20 год. 00 хв. гр. ОСОБА_2 , в смт. Володимирець на перехресті вул.Повстанців та вул. Вишневої, керував автомобілем «Opel Vivaro», д.н.з. НОМЕР_1 , рухався другорядною дорогою та не надав перевагу в русі іншому транспортному засобу марки «Volkswagen Passat» д.н.з. НОМЕР_2 , який рухався головною дорогою, та здійснив зіткнення, внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Постановою Володимирецького районного суду Рівненської області від 26.11.2021 року у справі про адміністративне правопорушення за вказаною ДТП ОСОБА_2 , визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та його було притягнуто до адміністративної відповідальності. Зазначена постанова суду 07.12.2021 року набрала законної сили.

Внаслідок ДТП було завдано матеріальну та моральну шкоду позивачу - ОСОБА_1 , який є власником пошкодженого автомобіля «Volkswagen Passat» д.н.з. НОМЕР_2 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу.

На момент скоєння ДТП відповідальність власника транспортного засобу «Opel Vivaro», д.н.з. НОМЕР_1 , який керував ОСОБА_2 , застрахована в страховій компанії «УПСК» на підставі угоди обов`язкового страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

26.11.2021 року ПрАТ «УПСК» здійснила страхове відшкодування ОСОБА_1 по даному ДТП в розмірі 43343 грн. 74 коп. грн., що підтверджується випискою по банківському рахунку.

Технічний огляд, ремонт, фарбування та заміну запчастин проводилось на замовлення позивача виконавцем ФОП ОСОБА_3 .

ФОП ОСОБА_3 , на замовлення позивача надав акт виконаних робіт №11 від 29.10.2021 року щодо вартості їх робіт по ремонту пошкодженого автомобіля та вартості придбаних на заміну пошкодженим запчастин і розхідних матеріалів, що разом становить суму вартості відновлювального ремонту. Всього до оплати за ремонт автомобіля нараховано 66950 гривень 00 копійок.

Таким чином, позивач вважає, що з відповідача необхідно стягнути 23606 гриваень 26 коп. (66950 грн. (вартість відновлювального ремонту) 43343 грн. 74 коп. (страхове відшкодування) =23 606 гривень 26 коп.) тобто різницю між страховим відшкодуванням та фактичною вартістю ремонтних робіт, а також моральну шкоду в розмірі 10000 грн., витрати на правову допомогу в розмірі 6000 грн., та витрати зі сплати судового збору в розмірі 908,00 грн.

Відповідач добровільно матеріальну шкоду не відшкодував.

У зв`язку з чим, позивач просить суд стягнути з ОСОБА_2 , на його користь грошові кошти на відшкодування завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди матеріальної шкоди, моральної шкоди, а також стягнути з відповідача понесені витрати на правову допомогу та судові витрати, зі сплати судового збору.

Вказаний позов ОСОБА_1 , надійшов до Володимирецького районного суду Рівненської області 28.12.2022 року.

Ухвалою Володимирецького районного суду від 21.01.2022 року у вказаній справі відкрито провадження та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

Ухвалою Володимирецького районного суду від 08.06.2022 року було задоволено клопотання про витребування доказів.

Ухвалою Володимирецького районного суду від 17.10.2022 року було задоволено клопотання про витребування доказів.

Не погоджуючись з пред`явленими вимогами, у визначений в ухвалі про відкриття провадження строк відповідач ОСОБА_2 , подав відзив на цивільний позов, в якому просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог позивача посилаючись на недоведеність заявлених вимог. Також відповідач ОСОБА_2 , щодо наведених обставин справи зазначив, що оцінюючи в сукупності обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та докази, якими вони підтверджуються, позов не може бути задоволений.

На думку відповідача, сума відновлювального ремонту в розмірі 43343,74 грн., яка була визначена ПрАТ «УПСК», є саме тією сумою, яка підлягає сплаті позивачу за пошкодження належного йому автомобіля «Volkswagen Passat» д.н.з. НОМЕР_2 .

Крім того, вважає, що позивач безпідставно просить суд стягнути з нього саме визначену в Акті виконаних робіт №11 від 29.10.2021 р. суму вартості відновлювального ремонту, адже до свого позову ним не дано жодних доказів того, що пошкоджений ДТП автомобіль «Volkswagen Passat» д.н.з. НОМЕР_2 , був фактично відремонтований і що рахунок за виконані роботи, був оплачений надавачу послуг з ремонту. Зазначає, що у Акті виконаних робіт №11 від 29.10.2021р. взагалі відсутній підпис замовника.

Будь-яких інших процесуальних дій не вчинялося та заяв до суду не надходило.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_4 заявлені вимоги підтримав в повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві, просив їх задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечила проти позову та просили відмовити в задоволенні позовних вимог з підстав викладених у відзиві на позовну заяву.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, письмові докази та показання свідка, встановив фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, та прийшов до наступних висновків.

Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею ч.1 ст.5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом достовірно встановлено, що постановою Володимирецького районного суду Рівненської області від 26.11.2021 року Володимирецького районного суду Рівненської області у справі про адміністративне правопорушення ОСОБА_2 , визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушень, передбачених ст. 124 КУпАП та накладеного стягнення у виді штрафу в сумі 850 грн., в дохід держави. Дана постанова не була оскаржена та набрала законної сили.

Також матеріалами справи встановлено, що під час судового засідання ОСОБА_2 , вину визнав, не заперечував проти відомостей, які були викладені в адміністративному протоколі серії ДПР 18 №158272.

Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Тому суд вважає доведеними обставини щодо вчинення відповідних дій відповідачем ОСОБА_2 .

З метою встановлення вартості ремонту автомобіля «Volkswagen Passat» д.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_1 , звернувся до ФОП ОСОБА_6 , та останній проводив огляд, ремонт, фарбування та заміну запчастин.

Також судом встановлено, що ФОП ОСОБА_6 , на замовлення позивача надав Акт виконаних робіт №11 від 29.10.2021 року щодо вартості робіт по ремонту пошкодженого автомобіля та вартості придбаних на заміну пошкодженим запчастин і розхідних матеріалів, що разом становить суму вартості відновлювального ремонту в розмірі 66950 гривень 00 копійок.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_7 підтвердив дану обставину, пояснив, що за зверненням ОСОБА_8 він провів оцінку, а також здійснив ремонт належного позивачу автомобіля, після чого ним було складено відповідні акти, в яких він відобразив дійсну фактичну вартість запчастин та проведених робіт за цінами, які були дійсними на час ремонту. Всі запчастини, які підлягали заміні, він замінював на нові.

Згідно копії свідоцтва про реєстрацію автомобіля «Opel Vivaro», д.н.з. НОМЕР_1 , вбачається, що власником даного автомобіля вказаний ОСОБА_2 .

Цивільна відповідальність ОСОБА_2 , на момент скоєння дорожньо- транспортної пригоди була застрахована в ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» і на виконання своїх зобов`язань за договором.

26.11.2021 року ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» здійснила страхове відшкодування ОСОБА_1 по даній дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 43343 грн. 74 коп., що підтверджується випискою по банківському рахунку від 29.11.2021 року.

Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини.

Відповідно до ст.1187 ЦК України відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом.

Разом з тим правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок.

Відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають з обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

Особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд (частина перша статті 12 ЦК України). Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї (частина друга статті 14 цього Кодексу).

Статтею 1 Закону України «Про страхування» передбачено, що страхування це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Згідно зі абзацом 2 частини першої статті 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

За правилом пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Відповідно до положень ч.3 ст. 12, ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 січня 2019 року у справі № 676/518/17 (провадження № 61-8307св18) вказано, що «відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність.

Статтями 28, 29 Закону № 1961-ІV передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП. При цьому у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в пункті 9 постанови від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків).

У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення з винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати)».

Відповідно до пункту 36.2 статті 36 Закону страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про ДТП, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства ПДВ.

Отже, якщо сплачене страховиком відшкодування не покриває розмір збитків завданих потерпілому, останній має право пред`явити до винної особи вимогу про відшкодування різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою.

Оскільки саме відповідач ОСОБА_2 , є особою яка керувала транспортним засобом як джерелом підвищеної небезпеки, а саме автомобілем «Opel Vivaro», д.н.з. НОМЕР_1 , то відповідно до вимог чинного законодавства саме він повинен відшкодувати шкоду завдану позивачу.

Таким чином з ОСОБА_2 , підлягає стягненню на користь позивача різниця між сумою вартості відновлювального ремонту визначеного експертом ФОП ОСОБА_3 , та страховою виплатою (із розрахунку 66950,00 грн., 43343,74 грн., = 23606,26 гривень).

Щодо відшкодування позивачу моральної шкоди, суд зазначає:

Згідно ст. 23 ЦК України - особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України - моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявністю її вини.

Відповідно до пп. 3, 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України№ 4 від 31 березня 1995 року під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями чи бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого ,тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

Разом із цим, суд вважає можливим стягнути моральну шкоду з відповідача ОСОБА_2 , з вини якого сталася ДТП, на підставі ч. 1 ст. 1167 ЦК України, яка визначає, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

При визначенні розміру моральної шкоди суд враховує глибину та тривалість моральних страждань позивача, зокрема, те, що ДТП сталася ще в 2021 році, і з цього часу він страждає з приводу невідшкодованих йому збитків Крім того, після ДТП не мав змоги їздити на власному автомобілі на законний відпочинок та по особистих справах. Тривалий час після ДТП позивачу та його близьким довелося пересісти на громадський транспорт, що викликало суттєві незручності у пересуванні. Багато справ, запланованих раніше, що потребували пересування особистим автотранспортом, позивачу довелося відкласти, а від деяких з них взагалі змушений був відмовитись., а тому суд вважає можливим визначити її у розмірі 1000,00 грн.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про відшкодування шкоди підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 2, 3, 81-83, 89, 263, 264, 265, 268, 352, 354, 355 ЦПК, суд -

УХВАЛИВ :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП НОМЕР_3 ), на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (РНОКПП НОМЕР_4 ), матеріальну шкоду в сумі 23606 (двадцять три тисячі шістсот шість) гривень 26 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП НОМЕР_3 ), на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (РНОКПП НОМЕР_4 ), моральну шкоду у розмірі 1000 (одина тисяча) грн. 00 коп.

Повний текст рішення буде проголошено 09 грудня 2022 року.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з моменту проголошення. У разі оголошення в судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Рівненського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: О.В. Іванків

Повний текст рішення проголошено 09 грудня 2022 року о 13 год. 45 хв.

Учасники процесу:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (РНОКПП НОМЕР_4 ), житель, АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП НОМЕР_3 ), мешканець АДРЕСА_2 .