Справа № 486/1727/21
Провадження № 2/486/178/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2022 року м. Южноукраїнськ

Южноукраїнський міський суд Миколаївської області

у складі: головуючої судді Далматової Г.А.,

при секретарях Деменко К.Л., Павлюх М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Южноукраїнську Миколаївської області цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «НоваПей» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної працівником,

учасники справи: позивач ТОВ «НоваПей», представник позивача Вершинін К.В. в режимі відеоконференції, відповідач ОСОБА_1 , представник відповідача ОСОБА_2 ,

В С Т А Н О В И В:

27 жовтня 2021 року представник позивача ТОВ «НоваПей» звернувся до суду із позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення майнової шкоди, в розмірі 176581,90 грн. та судових витрат.

Свою позицію позивач обґрунтовує тим, що з 04 листопада 2020 року відповідач був прийнятий на посаду касира пункту надання фінансових послуг (далі ПНПФ) Філії №7, того ж дня відповідач був ознайомлений із посадовою інструкцією та з ним був укладений договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність. З 17 вересня 2021 року по 21 вересня 2021 року відповідач виконував обов`язки старшого касира відповідно до п. 2.10 посадової інструкції. 21 вересня 2021 року в ПНФП №15023 було проведено інвентаризацію наявних коштів, безпосереднє обслуговування яких згідно посадових обов`язків здійснював ОСОБА_1 . За результатами інвентаризації був складений акт від 21 вересня 2021 року, в якому зафіксована нестача коштів в розмірі 176581,90 гривень. Зазначений акт відповідач підписувати відмовився. Після звільнення відповідач не відшкодував завдану матеріальну шкоду, яка становить 176581,90 гривень.

16 листопада 2021 року на адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній вказує, що позов не визнає. З 04 листопада 2022 року його прийнято на роботу на посаду касиру пункту надання фінансових послуг філії №7 ТОВ «ПОСТ ФІНАНС» на умовах неповного робочого часу з погодинною оплатою праці пропорційно відпрацьованому часу та з випробувальним терміном до трьох місяців. Після спливу тримісячного терміну він залишився працювати на умовах неповного робочого часу на посаді касира, але без належного наказу на підставі п. 2.4 посадової інструкції касира, з обов`язками старшого касира він не ознайомлювався. Договір про повну індивідуальну відповідальність укладено між ним та ТОВ «ПОСТ ФІНАНС», а не ТОВ «НоваПей». Інвентаризація проводилась за його відсутності. Тому із нею не погодився та відмовився підписувати акт про нестачу коштів. З 02 вересня 2021 року він не мав доступу до сейфу із грошовими коштами, ключі були тільки у ОСОБА_3 т.в.о. керівника відділення. Гроші ним викрадено не було, він навіть не працював у той період, під його паролем працював ОСОБА_4 , який закривав касу. Його було звільнено з посади касира за згодою сторін і ніяких претензій щодо відшкодування збитків пред`явлено не було. Зазначає про відсутність документів, що підтверджують понесення позивачем витрат на оплату правової допомоги /а.с. 45-49/.

25 листопада 2021 року на адресу суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якій вказує, що відповідачем під час прийняття на роботу 04 листопада 2020 року був укладений Договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність та він був ознайомлений із посадовою інструкцією касира ПНФП Філії під особистий підпис, що не спростовується відповідачем. Після зміни власної назви товариством функціонал працівників не змінився, як і безпосередньо касира ПНФП. 02 вересня касир ОСОБА_5 передав касиру ПНФП ОСОБА_1 касу ПНФП без розбіжностей, з цього моменту відповідач почав виконувати роль старшого касира ПНФП та виконував у період з 17 вересня 2021 року по 21 вересня 2021 року, що підтверджується вкладними аркушами касової книги, видатковими та прибутковими касовими ордерами, які відповідач підписував особисто. Позивач скористався своїм правом на звернення до суду, оскільки всі відрахування із заробітної плати можуть відбуватись виключно за згоди відповідача, до того ж шкода перевищила середньомісячний заробіток. Щодо підтвердження доказів судових витрат, такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду /а.с. 58-61/.

16 грудня 2021 року від представника позивача на адресу суду надійшла заява з додатками про стягнення понесених судових витрат на суму 8000 грн., які представник позивача просить стягнути із відповідача /а.с. 70-71/.

В судовому засіданні 03 грудня 2021 року представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі, та дав пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві та у відповіді на відзив. Просить суд звернути увагу на додаток 18, що відповідач після проведення інвентаризації і виявлення нестачі, із якою він не погодився, передав як старший касир касиру ОСОБА_6 касу із грошовими цінностями із залишком коштів. Позивачу завдано відповідачем шкоду у розмірі 176581,90 грн. У них у товаристві немає відділень, а є пункти надання фінансових послуг і людина на прізвище ОСОБА_4 підприємству не відома. Вважає, що позивач помилково ототожнює роботу на « ІНФОРМАЦІЯ_1 » і роботу в компанії «Нова Пей», оскільки в компанії відсутня посада, на яку посилається відповідач. «Нова Пей» орендує частину приміщень у « ІНФОРМАЦІЯ_2 ». Так, є касир, старший касир, та начальник ПМФП. Вказує, що на електронну адресу відповідача надходили листи із положеннями компанії, із якими він повинен був знайомитись. Згідно одного із положень заборонено передавати особистий пароль третім особам, до того ж, відповідачем було підписано договір про повну матеріальну відповідальність. Тому відповідальність у даному випадку лягає саме на відповідача. Жодного звернення від відповідача до підприємства щодо витребування документів на підтвердження його невинуватості підприємство не отримувало. По документам ключі та грошові цінності від попереднього касира Басистого були передані касиру ОСОБА_7 без розбіжностей. Відповідно до Положення ключі передаються виключно старшому касиру. Чому відповідач без відповідних документів передав ці ключі третім особам, він пояснити не може, це питання до відповідача. Касова книга була підписана відповідачем без зауважень 19 та 20 вересня. 21 вересня під час проведення перевірки ОСОБА_1 відмовився підписувати акт. Однак даний акт відповідає всім вимогам Положення НБУ №148. Якщо відповідачу не передали ключі, він міг відмовитись приймати зміну. Із відповідачем укладався договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність. За нестачу в касі відповідає касир, а за нестачу в сейфі відповідає начальник ПМФП. Прийняття на роботу здійснюється на підставі наказу, наказ про прийняття на роботу був. Від зміни власної назви компанії функціонал працівників не змінився, посадова інструкція теж. Зазначив, що відповідач чи навмисно, чи помилково не дочитує свою посадову інструкцію до кінця, в якій чітко зазначено, що за необхідності він виконує обов`язки старшого касира.

В судове засідання 27 грудня 2022 року представник позивача не з`явився, надав суду заяву із проханням розглядати справу без участі представника позивача, позовні вимоги підтримав.

Відповідач в судовому засіданні 03 грудня 2021 року позов не визнав і дав пояснення, аналогічні поясненням, викладеним у відзиві на позовну заяву. Зазначив, що при призначенні на посаду тимчасово виконуючим обов`язки керівника відділення №2 ОСОБА_3 ключі від сейфа надавалися тільки Строчку, а у нього ключів не було. Доступу до сейфу ОСОБА_4 нікому не надавав, тому у нього не було можливості перерахувати гроші. Посадову інструкцію касира при прийнятті на роботу він підписував. З 19 вересня 2021 року по 21 вересня 2021 року він частково виконував роль старшого касира. ОСОБА_4 було призначено на посаду т.в.о. керівника відділення №2 на підставі того, що попереднього керівника відділення було звільнено за нестачу коштів. Йому надавалась особиста електронна пошта, як і кожному працівнику, на яку надходили листи. Він не подавав до підприємства заяву про відшкодування шкоди. Він подавав заяву про звільнення за згодою сторін після виявлення нестачі. На той час коли він виконував обов`язки керівника відділення №3 м. Южноукраїнськ, його не було у відділенні, лишився керівник, а ще один працівник і ще один працівник був у відпустці. Оскільки вони не справлялись, їм дали на допомогу ОСОБА_3 , потім виявилась ще одна крадіжка, в якій звинуватили керівника відділення та його змістили і поставили т.в.о. керівника ОСОБА_3 . У нього доступу до каси взагалі не було, оскільки він був приймальником. Йому надали ключі від сейфу і сказали, щоб він нікому їх не передавав. Коли він повернувся у своє відділення, йому довелося прийняти зміну старшого касира, оскільки особа, яка виконувала обов`язки старшого касира була прикомандирована із відділення №1 Нової пошти. По документам всі ключі повинні бути у нього, однак після того, як він почав працювати із Строчком ключі він змушений був передати Строчку, бо в нього не було вибору.

В судове засідання 27 грудня 2022 року представник відповідача не з`явився, надав суду заяву із проханням відкласти розгляд справи у зв`язку із його хворобою.

Відповідно до ч. 3 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Згідно п. 2 ч. 3 ст. 257 ЦПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки.

Представник відповідача двічі надіслав на адресу суду заяву про відкладення розгляду справи, у зв`язку із хворобою, разом з тим, доказів зазначеного суду надано не було.

Виходячи із викладеного, суд вважає за можливе розглядати справу без участі представника відповідача.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача та відповідача, свідків, дослідивши докази в сукупності, приходить до наступного висновку.

За правилами ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірним рішеннями, діями чи бездіяльністю майну фізичної особи відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Тобто, лише за наявності винних дій або бездіяльності виникає обов`язок відшкодувати шкоду.

Стаття 1172 передбачає, що юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 1126 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

За змістом ст. 3 КЗпП України трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності та галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами, регулює законодавство про працю.

Стаття 138 КЗпП України визначає, що для покладення на працівника матеріальної відповідальності за шкоду власник або уповноважений ним орган повинен довести наявність умов, передбачених статтею 130 цього Кодексу.

Відповідно до частин 1-3 статті 130 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов`язків.

При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. Ця відповідальність, як правило, обмежується певною частиною заробітку працівника і не повинна перевищувати повного розміру заподіяної шкоди, за винятком випадків, передбачених законодавством.

За наявності зазначених підстав і умов матеріальна відповідальність може бути покладена незалежно від притягнення працівника до дисциплінарної, адміністративної чи кримінальної відповідальності.

Відповідно до частини 1 статті 131 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний створити працівникам умови, необхідні для нормальної роботи і забезпечення повного збереження дорученого їм майна.

Частиною 2 цієї статті передбачено, що працівники зобов`язані бережливо ставитися до майна підприємства, установи, організації і вживати заходів до запобігання шкоді.

Пунктом 1 частини 1 статті 134 КЗпП України унормовано, що відповідно до законодавства працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли між працівником і підприємством, установою, організацією відповідно до статті 135 1 цього Кодексу укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей.

Пленум Верховного Суду України в постанові від 29 грудня 1992 року № 14 «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками» роз`яснив, що працівники, які не є керівниками підприємства (установи, організації) і структурних підрозділів на підприємстві або їх заступниками, за шкоду, заподіяну зайвими грошовими виплатами, викликаними неналежним виконанням ними трудових обов`язків, несуть матеріальну відповідальність за ч.1 ст.132 КЗпП, крім випадків, для яких ст.134 КЗпП передбачена повна матеріальна відповідальність. У такому ж порядку визначається матеріальна відповідальність працівників, з якими укладено договір про повну матеріальну відповідальність (статті 135-1, 135-2 КЗпП, якщо шкода заподіяна не незабезпеченням цілості прийнятого під звіт майна, а іншими порушеннями трудових обов`язків (неналежним оформленням документів про виявлену при прийнятті матеріальних цінностей недостачу, що потягло її оплату тощо). Розглядаючи справи про матеріальну відповідальність на підставі письмового договору, укладеного працівником з підприємством, установою, організацією, про взяття на себе повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей (недостача, зіпсуття), переданих йому для зберігання або інших цілей (п.1 ст.134 КЗпП), суд зобов`язаний перевірити, чи належить відповідач до категорії працівників, з якими згідно з ст.135-1 КЗпП може бути укладено такий договір та чи був він укладений.

Відповідно до статті 135-1 КЗпП України передбачено, що письмові договори про повну матеріальну відповідальність може бути укладено підприємством, установою, організацією з працівниками (що досягли вісімнадцятирічного віку), які займають посади або виконують роботи, безпосередньо зв`язані із зберіганням, обробкою, продажем (відпуском), перевезенням або застосуванням у процесі виробництва переданих їм цінностей. Перелік таких посад і робіт, а також типовий договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність затверджуються в порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.

Отже, за змістом зазначених норм матеріального права, вирішуючи спори щодо відшкодування працівником майнової шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації, суд повинен установити такі факти: наявність прямої дійсної шкоди та її розмір; якими неправомірними діями її заподіяно і чи входили до функцій працівника обов`язки, неналежне виконання яких призвело до шкоди; в чому полягала його вина; в якій конкретно обстановці заподіяно шкоду; чи були створені умови, які забезпечували б схоронність матеріальних цінностей і нормальну роботу з ними; який майновий стан працівника.

Відсутність підстав чи однієї з умов матеріальної відповідальності звільняє працівника від обов`язку відшкодувати заподіяну шкоду.

Обов`язок доведення наявності умов для покладення матеріальної відповідальності на працівника лежить на роботодавцеві (стаття 138 КЗпП України).

Згідно із Переліком посад і робіт, що заміщаються або виконуються працівниками, з якими підприємством, установою, організацією можуть укладатися письмові договори про повну матеріальну відповідальність за незабезпечення збереження цінностей, переданих їм для зберігання, обробки, продажу (відпуску), перевезення або застосування у процесі виробництва, затвердженого постановою Держкомпраці СРСР та Секретаріату ВЦРПС від 28 грудня 1977 року №447/24, який діє на території України відповідно до постанови Верховної Ради України від 12 вересня 1991 року "Про порядок тимчасової дії на території України окремих актів законодавства Союзу РСР", посада старшого касира віднесена до зазначеного переліку.

Відповідно до ст. 136 КЗпП України покриття шкоди працівниками в розмірі, що перевищує середнього місячного заробітку, провадиться за розпорядженням власника а уповноваженого ним органу, керівниками підприємств, установ, організацій та заступниками - за розпорядженням вищестоящого в порядку підлеглості органу шляхом відрахування із заробітної плати працівника. У решті випадків покриття шкоди провадиться шляхом подання власником або уповноваженим ним органом позову до районного, райони у місті, міського чи міськрайонного суду.

Наказом від 03 листопада 2020 року № 3340-к /а.с. 19/ ОСОБА_1 прийнято на роботу на посаду касира ПНПФ філії №7 ТОВ «ПОСТ ФІНАНС» з 04 листопада 2020 року на умовах неповного робочого часу (20 годин на тиждень згідно графіку змінності) з погодинною оплатою праці пропорційно відпрацьованому часу, з погодинною оплатою праці пропорційно відпрацьованому часу та з випробувальним терміном до трьох місяців.

У трудовій книжці ОСОБА_1 є запис про початок роботи у ТОВ «ПОСТ ФІІНАНАС» з 04 листопада 2020 року. 21 січня 2021 року ТОВ «ПОСТ ФІІНАНАС» перейменовано на ТОВ «НоваПей». 13 жовтня 2021 року ОСОБА_1 звільнено за угодою сторін /а.с. 50-51/.

Згідно копії довідки від 01 листопада 2021 року /а.с. 52/ ОСОБА_1 дійсно працював в ТОВ «НоваПей» на посаді касира ПНФП філії №7 (Миколаївська обл.) з 04 листопада 2020 року по 13 жовтня 2021 року.

Відповідно до копії довідки від 05 листопада 2021 року /а.с 53/ ОСОБА_1 працював за сумісництвом на посаді фахівець (оператор) Відділення №2 (Южноукраїнськ) з 04 листопада 2020 року по 13 жовтня 2021 року.

Відповідно до копії акту про результати інвентаризації наявних коштів, передачі касових документів, інших цінностей ТОВ «НоваПей» від 02 вересня 2021 року проведено інвентаризацію коштів, що обліковуються в касі (сейф), під час якої касир ПНФП ОСОБА_5 здав, а касир ПНФП ОСОБА_1 прийняв кошти в сумі 82876,60 грн, касові документи та інші цінності, зокрема: ключі від сейфу та від внутрішніх ящиків сейфу у загальній кількості: 2 шт. /а.с. 5/.

Згідно копії акту про результати інвентаризації наявних коштів, передачі касових документів, інших цінностей ТОВ «НоваПей» від 21 вересня 2021 року проведено інвентаризацію коштів, що обліковуються в касі (сейф), під час якої касир ПНФП ОСОБА_1 здав, а касир ПНФП ОСОБА_8 прийняла кошти в сумі 0 грн, касові документи та інші цінності, зокрема: ключі від сейфу та від внутрішніх ящиків сейфу у загальній кількості: 2 шт. /а.с. 6/.

З копій видаткових касових ордерів від 21 вересня 2021 року /а.с. 7, 8, 9/ вбачається, що ОСОБА_8 прийняла гроші в сумі 490 грн, 500 грн та 22327 грн відповідно. Керівник ОСОБА_1 .

Відповідно до копії договору про повну індивідуальну матеріальну відповідальність між ТОВ «ПОСТ ФІНАНС» та ОСОБА_1 04 листопада 2020 року укладено договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність за забезпечення збереження ввірених йому підприємством матеріальних цінностей /а.с. 12/.

Відповідно до п. 3 вказаного договору у випадку незабезпечення з вини працівника збереження ввірених йому матеріальних цінностей, визначення розмірів збитків, завданих підприємству, та їх відшкодування відбувається відповідно до чинного законодавства, зокрема, але не виключно, згідно із ст. 1353 КЗпП України.

Копія видаткового касового ордеру від 21 вересня 2021 року /а.с. 13/ вказує на нестачу коштів на суму 176581,90 грн. Керівник ОСОБА_1 .

В матеріалах справи є звіти касира за 17 вересня 2021 року /а.с. 14/, за 18 вересня 2021 року /а.с. 16/, від 19 вересня 2021 року /а.с. 17/, та від 20 вересня 2021 року /а.с. 18/. Касир ОСОБА_1 .

Згідно копій прибуткових касових ордерів від 21 вересня 2021 року /а.с. 20, 22/ ОСОБА_1 працював на посаді старшого касира та відбувалося оприбуткування грошових коштів ТОВ «НоваПей». Також є копія реєстру підсумків операцій з готівкою 21 вересня 2021 року /а.с. 21/. Де стоїть підпис ОСОБА_1 та ОСОБА_8 .

Відповідно до копії акту про результати інвентаризації наявних коштів ТОВ «НоваПей» від 21 вересня 2021 року на підставі наказу № 987 від 21 вересня 2021 року проведена інвентаризація коштів, що обліковуються в касі (сейф) ПНФП, під час якої коштів не встановлено. Нестача 176581,90 грн. Матеріально відповідальна особа, яка передає кошти, касові документи та інші цінності касир ПНФП ОСОБА_1 /а.с. 27/.

Відповідач займає посаду касира, відповідно до п.2.4 посадової інструкції при необхідності виконання обов`язків старшого касира, касир в процесі своєї діяльності виконує в повному обсязі завдання та обов`язки старшого касира товариства. Підписанням цієї посадової інструкції касир підтверджує, що він ознайомлений з функціональними обов`язками старшого касира ПНФП /а.с.23-25/, а отже відноситься до категорії осіб, з якими може бути укладено договір про повну матеріальну відповідальність.

Завдання та обов`язки старшого касира, означені відповідною посадовою інструкцією, суду надані не були.

Згідно із Положенням про ведення касових операцій в національній валюті у касах ТОВ «НоваПей», затвердженого Наказом Генерального директора ТОВ «НоваПей» №652 від 24 червня 2021 року (далі - Положення) /а.с. 10-11/ установлено:

Головна каса ПНФП - каса ПНФП, в якій розміщено сейф, в якому зберігаються готівка та інші цінності ПНФП (у т.ч. касові документи ПНФП), відповідальність за облік яких несе начальник ПНФП або старший касир ПНФП, або касир, який виконує функції старшого касира.

Матеріально-відповідальна особа - касовий працівник ПНФП, який приймає в підзвіт або передає з підзвіту готівкові кошти та (за необхідності) інші цінності на ПНФП.

Старший касир ПНФП - касовий працівник ПНФП, до функціональних обов`язків якого відноситься ведення обліку готівки та інших цінностей, які зберігаються в сейфі Головної каси ПНФП. У випадку відсутності на робочому місці Старшого касира (відповідно до графіку роботи ПНФП, у зв`язку із хворобою, відпусткою тощо) - його функціонал виконує інший касовий працівник, який приймає на себе обов`язки старшого касира на підставі належно оформленого Акту про результати інвентаризації наявних коштів, передачі касових документів, інших цінностей (в порядку, встановленому цим Положенням).

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснив, що рік тому 25 серпня 2021 року ним була здійсненна перевірка відділення. На той час на відділенні працював ОСОБА_10 і у нього було виявлена нестача на 56 тис. грн. Причину нестачі керівник відділення ОСОБА_10 пояснити не міг і погодився повністю добровільно закрити нестачу. Потім ОСОБА_10 був звільнений із посади керівника відділення і керівником відділення був призначений ОСОБА_11 . 21 вересня 2021 року ним також була здійснена перевірка і також була виявлена нестача в сумі 176 тис. грн. Зазначив, що в цифрах і в датах може плутатись. При приїзді на відділення відповідальним тоді працював ОСОБА_11 . Його тоді не було на відділенні, а знаходився ОСОБА_4 . На його запитання хто відповідальний на відділенні, ОСОБА_4 відповів, що він і він попросив, щоб він показав йому наявну суму коштів на відділенні. Вони перейшли до перерахунку коштів, які знаходились в касах та сейфах касирів, та були виявлена недостача коштів, що було зафіксовано в акті приймання-передачі і ним була написана пояснювальна і розписка, що він взяв кошти і зобов`язується їх повернути. ОСОБА_11 приймав відділення про що свідчить акт приймання-передачі. Коли він прийшов у відділення проводити перевірку фактично ключі були у ОСОБА_3 . Ключі повинні були передаватись актом прийому-передачі, однак такого акту не було. Під час ревізії ОСОБА_4 визнав, що він взяв ці кошти, є аудіо запис, а також пояснення чи розписка ОСОБА_3 , що він взяв кошти і зобов`язується їх повернути. На момент перевірки матеріально відповідальною особою був ОСОБА_11 , який приймав касу 02 вересня без нестачі. Нестача ОСОБА_12 була погашена в повному обсязі. Відповідно до нормативно-правових актів ключі від сейфу зберігаються у начальника ПНФП, який веде касову книгу. Ключі могли попасти до третьої особи за недбалості відповідача. Чорновол міг передати Строчку ключі від сейфу. В компанії касирам, старшим касирам заборонено передавати пароль, про що повинні бути ознайомлені всі працівники відділення. Без особистого надання ОСОБА_7 паролю третя особа не змогла зайти за його паролем. ОСОБА_4 не працівник ТОВ «Нова Пей». Якщо б ОСОБА_7 не передав ключі іншій особі цієї б нестачі можна було б уникнути. Де знаходився ОСОБА_7 під час перевірки він сказати не може, вже пройшло багато часу. Відповідач мав доступ до сейфу, мав змогу покласти гроші в сейф. Він при прийомі на роботу не передавав ОСОБА_7 ключі від сейфу, однак попередній керівник відділення повинен був передати ключі від сейфу згідно акту прийому-передачі. Про факт привласнення коштів ОСОБА_13 він повідомив керівництво, в його повноваження повідомляти поліцію це не входить.

Свідок ОСОБА_8 суду пояснила, що вони із ОСОБА_1 були колишніми співробітниками, та на «Новій пошті вона працювала з травня 2014 року, а рік чи 1,2 роки вона була оформлена на роботу в ТОВ «Нова Пей» по 30 січня 2022 року. Касири працюють весь день із касою, гроші кладуться до сейфу в кінці зміни. Біля сейфу раніше не було камер відеоспостереження, камери були тільки в коридорчику. Кошти, каса і сейф по акту передаються між співробітниками під підпис, під перерахунок, вони працювали по 0,5 ставки по 4 години, а коли не було кому працювати, то працювали більше годин. На наступний день, коли сейф приймала інша людина, ці кошти перераховувались ним. 09 вересня вона вийшла з відпустки на роботу, через деякий проміжок часу тиждень чи два приїхав ОСОБА_9 , щоб перерахувати сейф при новому майбутньому керівнику ОСОБА_14 . Виявилась недостача близько 180 тис. грн., яка там саме сума вона не знає. ОСОБА_9 поговорив із Строчко, який визнав свою вину, написав розписку, пояснювальну і пішов додому за грошима, щоб погасити борг. В сейфі залишилось 22 тис. грн, які вона перерахувала та внесла собі до каси. Сейф по актам перейшов до неї. Відповідачу заблокували доступ до каси. У Чорновола повинні бути ключі від каси, однак фактично ключів у нього не було. ОСОБА_4 числився за Миколаївським відділенням № 6 і його протягом декількох тижнів не було переведено до Южноукраїнського відділення №2, він працював під чужими логінами і паролями. Про те, що третя особа не була працівником ТОВ «Нова Пей» їй не було відомо, а стало відомо вже після розслідування факту нестачі. ОСОБА_3 повинен був бути керівником, однак цим питанням ніхто не займався. Його було оформлено як приймальника «Нової пошти», який розвантажує і сканує посилки в комірки, та в нього були ключі, які він нікому не передавав. У ОСОБА_1 ключів не було. Відповідач здавав гроші в касу старшому Строчко, той повинен був перерахувати і покласти до сейфу. На відділенні повинно було бути два комплекти ключів, один із яких повинен був бути у керівника, а другий у того, хто відчиняє відділення чи закриває сейф. У кого були ці два комплекти ключів вона сказати не може, знає, що перший комплект ключів був у Строчко, який робив інкасацію, у кого був другий комплект ключів вона не знає. На ТОВ «Нова Пей» є такі посади, як касир, старший касир і начальник ПНФП. Коли вона йшла у відпустку начальником ПНФП був ОСОБА_15 . Вона не повинна передавати свій пароль нікому, але якщо у неї вихідний, людина не могла працювати в базі. Фактично не було передачі коштів 21 вересня, а була виявлена нестача. Вона отримала залишок сейфу в касу від ОСОБА_9 . Акт від 21 вересня 2021 року вона підписувала, та його підписували всі, в тому числі і ОСОБА_1 . При прийомі на роботу всі хто приймаються на роботу «Нова Пей» підписують договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність. Ніякі пояснення до вказаного акту вона не надавала. І відповідач і вона телефонували ОСОБА_16 і в телефонному режимі з`ясовували, що робити в даній ситуації. В письмовій формі вона не зверталась до керівництва.

Свідок ОСОБА_17 суду пояснив, що ОСОБА_1 його колишній колега, оскільки він працював керівником відділення «Нової пошти» та «Нова Пей». На «Нова Пей» він працював чотири роки. Зранку відкривається відділення, робиться внесок по касам, щоб працювати цілий день. Робочий день проходить, є ще інкасація, яка здається в середині дня, якщо дуже багато коштів у сейфі. Наприкінці дня збираються всі, прораховується кожна каса, сума підбивається, виходить акт прийому-передачі коштів і всі кошти кладуться до сейфу, і все закривається. Доступ до сейфу мав той, у кого були ключі. Було дві пари ключів, одна постійно знаходилась у керівника, тобто у нього, інша у тих, хто на наступний день відкривав відділення і відкривав касу, щоб працювати, якщо він вихідний, це є касир ТОВ «Нова Пей». Коли у нього відбулась недостача, ОСОБА_13 працював. Однак був закріплений за ТОВ «Нова Пошта», в базі «Нова Пей» його не було і він не міг працювати із касою. Рік тому він був вихідний, йому зателефонувала співробітниця, яка с казала, що є недостача коштів у сейфі на суму 58 тис. грн. Наступного дня він прийшов на роботу, де був присутній територіальний менеджер ОСОБА_18 та директор філії ОСОБА_19 . Він написав заяву про те, що немає коштів, оскільки він був відповідальною особу, вияснити де ділись кошти не змогли, він знайшов кошти і приніс їх наступного дня, після цього був звільнений. Через два-три тижні після його звільнення йому зателефонував ОСОБА_18 та повідомив, що він ще раз приїхав перевірити відділення і знайшов недостачу в « ІНФОРМАЦІЯ_3 » на ще більшу суму. Через декілька днів ОСОБА_18 надіслав йому фотографію із поясненнями, що гроші під час першої недостачі взяв ОСОБА_13 , у чому і зізнався. Гроші витрачав на гральні автомати. Через пару місяців він дізнався, що і з ОСОБА_7 вийшла така ж ситуація, як і з ним. Два комплекти ключів він передавав ОСОБА_13 під наглядом ОСОБА_20 , це ніде не фіксувалося. Йому відомо про відповідальність за передачу паролю. Він не звертався до суду про незаконне звільнення та про стягнення коштів в порядку регресу. Іноді під особисту відповідальність він допускав до каси третю особу, оскільки не вистачало працівників. Це він робив тільки тоді, коли і він працював у відділенні. Коли приймається каса, то перераховуються кошти кожен день, якщо є незначні зауваження, то їх не вносимо в акт. Касову книгу веде матеріально відповідальна особа. Скільки по факту є ключів, стільки і ставили в акті. Про нестачу йому відомо лише зі слів третіх осіб, бо він 21 вересня вже не працював.

Крім зазначених свідків в судове засідання за клопотанням представника відповідача викликався свідок ОСОБА_21 , який у судове засідання не з`явився. Явку даного свідка не було забезпечено учасником справи, який вказане клопотання заявляв.

Згідно п. 2 Постанови Пленуму Верховного суду України №6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Саме позивач (власник, роботодавець) повинен довести підстави матеріальної відповідальності працівника за завдану шкоду, зокрема, наявність вини та винних дій працівника, розмір завданої шкоди. Водночас позивач (власник, роботодавець) несе ризики настання негативних наслідків, пов`язаних із недоведеністю цих підстав.

Близькі за змістом правові висновки зроблені Верховним Судом у постановах від 30 січня 2018 року (справа №739/1930/15-ц) і від 22 січня 2020 року (справа №287/354/14-ц).

Згідно з ч.2 ст.130 КЗпП умовами настання матеріальної відповідальності працівника є:

1) пряма дійсна шкода;

2) протиправна поведінка працівника;

3) вина в діях чи бездіяльності працівника;

4) прямий причинний зв`язок між протиправною і винною дією чи бездіяльністю працівника і шкодою, яка настала.

Під прямою дійсною шкодою, зокрема, слід розуміти втрату, погіршення або зниження цінності майна, необхідність для підприємства, установи, організації провести затрати на відновлення, придбання майна чи інших цінностей або провести зайві, тобто викликані внаслідок порушення працівником трудових обов`язків, грошові виплати.

З урахуванням викладеного до категорії прямої дійсної шкоди належать:

а) недостача матеріальних цінностей, виявлена у матеріально відповідальної особи або в іншої особи, якій матеріальні цінності передані у зв`язку з виконанням нею трудових обов`язків.

Матеріальна відповідальність за недостачу матеріальних цінностей можлива лише в разі недостачі понад норму природної втрати.

Обов`язковою умовою притягнення працівника до матеріальної відповідальності є вина.

Зі змісту ч.2 ст.130 КЗпП матеріальна відповідальність працівника настає тільки за наявності його вини в заподіянні підприємству, установі, організації майнової шкоди.

Вина працівника - це його психічне ставлення до вчинюваної дії чи бездіяльності та її наслідків, виражене у формі умислу або необережності.

Отже, працівник визнається винним у заподіянні шкоди, якщо протиправне діяння вчинене ним умисно або з необережності (за винятком випадків, коли шкоду нанесено джерелом підвищеної небезпеки).

Суд приймає до уваги пояснення відповідача щодо ненадання позивачем копії його письмових пояснень щодо нестачі грошових коштів, ненадання підтвердження перебування відповідача на робочому місці у спірний період. Разом з тим суд не приймає заперечення щодо зміни назви підприємства та не підписання окремого договору та посадової інструкції.

Разом з тим суд вважає необхідним зазначити, що згідно акту про результати інвентаризації від 21 вересня 2021 року /а.с.27/, на який посилається позивач як на основний доказ вини відповідача, нестача грошових коштів списана за рахунок підприємства до встановлення винних осіб, проте суду не надані належні докази вини саме відповідача.

До того ж, суд звертає увагу на те, що службова перевірка за даним фактом не була проведена у товаристві.

Відповідно до постанови Верховного Суду від 07 лютого 2019 року у справі № 363/1400/16-ц роботодавцем повинні бути створені належні умови для забезпечення повного збереження ввірених працівнику матеріальних цінностей.

Зазначене дає підстави для висновку про те, що позивачем не було доведено та не підтверджено належними доказами, що керівництвом товариства після отримання актів приймання-передачі вживалися заходи щодо встановлення причин виявленої недостачі, а також те, що позивачем були створені належні умови для забезпечення повного збереження ввірених працівнику матеріальних цінностей, як це передбачено договорами про повну матеріальну відповідальність.

Суд враховує, що трудові відносини характеризуються елементами владного підпорядкування та майновою і владно-організаційною нерівністю, внаслідок чого працівник є слабшою стороною цих відносин, у зв`язку із чим і трудове законодавство містить певні гарантії захисту інтересів та прав працівника, зокрема встановлює обов`язок доказування наявності умов для покладення на працівника матеріальної відповідальності за шкоду саме на власника або уповноважений ним орган (стаття 138 КЗпП України).

Виходячи із викладеного, позивачем не доведено належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, що проводилась службова перевірка за фактом нестачі, та що ТОВ «НоваПей» створило належні умови для забезпечення повного збереження ввірених працівнику матеріальних цінностей, як це передбачено договором про повну матеріальну відповідальність, тому відсутні підстави для покладення на відповідача відповідальності у вигляді відшкодування матеріальної шкоди.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, оскільки в задоволенні позову судом відмовлено, позивач звільнена від сплати судового збору, судові витрати компенсується за рахунок держави.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі відмови в позові покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 12, 81, 141, 263, 264, 265, 268 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Товариству з обмеженою відповідальністю «НоваПей» відмовити у задоволенні позову до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної працівником шкоди.

Повне рішення буде складено протягом п`яти днів.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. При проголошенні в судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини судового рішення, строк подання апеляційної скарги обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне найменування позивача: Товариство з обмеженою відповідальністю «НоваПей», місцезнаходження: вул. Столичне шосе, 103, оф. 1304, м. Київ, 03026, .

Повне ім`я представника позивача: Вершинін Костянтин Валерійович, адвокат, АДРЕСА_1 .

Повне ім`я відповідача: ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Суддя Южноукраїнського

міського суду Г. А. Далматова

______________________________________

Повне рішення складено 29 грудня 2022 року.