Справа № 450/614/22 Провадження № 2/450/1078/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" червня 2022 р. Пустомитівський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Кукси Д.А.

секретаря судового засідання Оленич О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Пустомити в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сазонова Олена Миколаївна, Приватний виконавець виконавчого округу Львівської області Пиць Андрій Андрійович, про (предмет спору) визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, -

суд постановив таке рішення:

підстава позову (позиція позивача): позивач звернувся до Пустомитівського районного суду Львівської області з даним позовом та просить визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою Оленою Миколаївною 10 листопада 2021 року, зареєстрований в реєстрі за № 15631 про звернення стягнення з ОСОБА_1 на користь відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» заборгованості, яка виникла за кредитним договором №Ск-1283-019405/7-2008 від 31.07.2008 року, з усіма додатками та додатковими угодами, який укладений між Публічним акціонерним товариством «Родовід Банк» (правонаступник Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» ) за період з 04.07.2019 року по 27.10.2021 року в сумі 24 206,71 грн., у тому числі:

- заборгованість за сумою кредиту в сумі 10453,57 грн.;

- заборгованість за процентами та комісією в сумі 13 753,14 грн.

а також плати за вчинення виконавчого напису нотаріусом, яка підлягає стягненню з Боржника на користь Стягувача.

Загальна заборгованість, яка підлягає стягненню з ОСОБА_1 за виконавчим написом становить загальну суму 24706,71 грн.

Заявлені позовні вимоги мотивує тим, у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Сазонової О. М. були відсутні правові підстави для вчинення оспорюваного виконавчого напису на підставі кредитного договору № Ск-1283-019405/7-2008 від 31.07.2008 року, укладеного між Публічним акціонерним товариством «Родовід Банк» і ОСОБА_1 з наступних підстав.

У відповідності із вимогами підпункту 3.1 пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5, нотаріус вчиняє вчиняє виконавчі написи за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами, організаціями не більше одного року. Оскільки кредит наданий до 31.07.2010 року, то право вимоги виникло 11 років тому - тому пропущено строк вчинення виконавчого напису.

Кредитний договір № Ск-1283-019405/7-2008 від 31.07.2008 року, укладений між Публічним акціонерним товариством «Родовід Банк» і ОСОБА_1 не був нотаріально посвідчений, тому нотаріус не мав права вчиняти виконавчий напис також і з цієї підстави.

Заборгованість не була безспірною, що є основною умовою вчинення виконавчого напису.

Позивач не погоджується із розміром заборгованості, зазначеним в оскаржуваному виконавчому написі №15631 від 10.11.2021 року і вважає її необґрунтованою, а стягнення на підставі виконавчого напису незаконним.

Вважає, що даний виконавчий напис від 10.11.2021 року №15631 порушує права позивача, оскільки вчинений з порушенням вимог Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5, за якими стягнення заборгованості проводиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Крім того, позивач жодного разу не отримував вимог про сплату заборгованості, а про перехід права вимоги за кредитним договором № Ск-1283-019405/7-2008 від 31.07.2008 року, укладеним між Публічним акціонерним товариством «Родовід Банк» і ОСОБА_1 , повідомлений не був, розрахунків заборгованості не отримував.

22.12.2021 року товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» звернулося із заявою про примусове виконання виконавчого напису до приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Пиць А.А. 23.12.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області Пиць А.А. відкрито виконавче провадження ВП №67977250 на підставі виконавчого напису №15631 від 10.11.2021 року.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Пиць А.А. від 05.01.2022 року ВП №67977250 звернено стягнення на доходи боржника ОСОБА_1 та передано виконавчі дії на виконання за місцем роботи позивача - ТОВ «Спільно Українсько Італійське підприємство «Дольчі Фантазії». Відтак, на підставі постанови від 05.01.2022 року ВП №67977250, з позивача було стягнуто суму у розмірі 1255,80 грн., що підтверджується довідкою від 16.02.2022 року №16/02-1.

За таких обставин вважає даний виконавчий напис №15631 від 10.11.2021 року таким, що вчинений з порушенням Порядку вчинення нотаріальних дій, нотаріус не мав права вчиняти виконавчий напис на стягнення кредитної заборгованості, оскільки вона не є безспірною, а також нотаріусу не було надано документів, визначених Переліком документів, за якими стягнення проводиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

З цих підстав просить позовні вимоги задоволити, вирішити питання розподілу судових витрат.

Позиція відповідача: відповідач ТОВ «Вердикт Капітал»належним чином повідомлявся про розгляд справи шляхом направлення поштової кореспонденції, яку згідно поштового повідомлення отримано не було. На адресу суду повернувся конверт з поштовим відправленням з відміткою «за закінченням терміну зберігання».

У встановлений строк відповідач не надав суду відзиву на позовну заяву, відповідно до вимог ст. 178 ЦПК України.

Позиція третіх осіб:

Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сазонова Олена Миколаївна належним чином повідомлялася про розгляд справи шляхом направлення поштової кореспонденції, однак на адресу суду повернувся конверт з поштовим відправленнями з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».

Приватний виконавець виконавчого округу Львівської області Пиць Андрій Андрійович повідомлялася про розгляд справи, пояснень до суду не скеровував.

У матеріалах справи відсутні клопотання сторін про розгляд справи у судовому засіданні з викликом сторін.

Враховуючи наведене, відповідно до ч. 8 ст. 178 та ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії та рішення у справі: 18.02.2022 року ухвала про відкриття провадження у справі; 18.02.2022 року ухвала про вжиття заходів забезпечення позову.

Встановлені судом фактичні обставини та оцінка суду.

Ухвалою Пустомитівського районного суду Львівської області від 18.02.2022 року вжито заходи забезпечення позову до набрання рішенням суду по справі законної сили, та зупинено стягнення на підставі виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою Оленою Миколаївною 10 листопада 2021 року, зареєстрованого в реєстрі за № 15631, про звернення стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» заборгованості, яка виникла за кредитним договором №Ск-1283-019405/7-2008 від 31.07.2008 року, з усіма додатками та додатковими угодами, який укладений між Публічним акціонерним товариством «Родовід Банк» (правонаступник Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» ) за період з 04.07.2019 року по 27.10.2021 року в сумі 24 206,71 грн., а також плати за вчинення виконавчого напису нотаріусом. Загальна заборгованість ОСОБА_1 за виконавчим написом становить загальну суму 24706,71 грн.

Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Як передбачено ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачений цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що 10 листопада 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М. вчинено виконавчий напис, зареєстрований у реєстрі за № 15631, про звернення стягнення на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості, що виникла за Кредитним договором №Ск-1283-019405/7-2008 від 31.07.2008 року, з усіма додатками та додатковими угодами, який укладений між Публічним акціонерним товариством «Родовід Банк» та ОСОБА_1 . Правонаступником усіх прав та обов`язків ПАТ «Родовід Банк» за вказаним кредитним договором є ТОВ «Вердикт Капітал» на підставі Договору №23 про відступлення прав вимоги від 04.07.2019 року.

Стягнення заборгованості проводиться за період з 04.07.2019 року по 27.10.2021 року.

Сума заборгованості за Кредитним договором №Ск-1283-019405/7-2008 від 31.07.2008 року становить 24 206,71 грн., з яких:

- заборгованість за сумою кредиту за період з 04.07.2019 року по 27.10.2021 року в сумі 10453,57 грн.;

- заборгованість за процентами та комісією за період з 04.07.2019 року по 27.10.2021 року в сумі 13 753,14 грн.

а також плати за вчинення виконавчого напису нотаріусом, яка підлягає стягненню з Боржника на користь Стягувача.

Загальна заборгованість, яка підлягає стягненню з ОСОБА_1 за виконавчим написом становить загальну суму 24706,71 грн.

При вчиненні вказаної нотаріальної дії нотаріус керувалася ст. ст. 87 - 91 Закону України «Про нотаріат», главою 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України від 22.02.2012 року №296/5 та пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172.

Відповідно до заяви представника ТОВ «Вердикт Капітал» за довіреністю Владимирова А.О. від 26.11.2021 року №14134841, постановою приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Пиць А.А. від 23.12.2021 року відкрито виконавче провадження №67977250 з примусового виконання виконавчого напису №15631 від 10.11.2021 року, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М. про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» заборгованості в розмірі 24706,71 грн.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Пиць А.А. від 05.01.2022 року у виконавчому провадженні ВП №67977250 про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, звернуто стягнення на доходи боржника ОСОБА_1 , що отримує дохід у ТОВ«Спільно Українсько Італійське підприємство «Дольчі Фантазії» та передано виконавчі дії на виконання за місцем роботи ОСОБА_1 .

На підставі постанови від 05.01.2022 року ВП №67977250, з заробітної плати позивача за січень 2022 року здійснено відрахування у розмірі 20% від заробітку (доходу) в сумі 1255,80 грн., що стверджується довідкою від 16.02.2022 року №16/02-1.

Вирішуючи спір згідно з встановленими обставинами справи та відповідними їм правовідносинами, суд виходить з наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України «Про нотаріат» нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.

Згідно зі ст. 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Так, згідно із ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість.

Зміст виконавчого напису повинен відповідати вимогам ст. 89 Закону України «Про нотаріат».

Вчинення виконавчого напису здійснюється в порядку, передбаченому главою 16 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» (далі Порядок), затвердженому наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5.

Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Так, Перелік документів, за якими стягнення заборгованості проводиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені в Переліку. При цьому Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами, ніж ті, які визначені Законом України «Про нотаріат» та Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5, який зареєстрований в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за №282/20595.

Главою 16 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5, передбачено порядок вчинення виконавчих написів.

Згідно п. 1.1 даної Глави, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів.

Відповідно до п. 1 Переліку документів за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року №1172, для одержання виконавчого напису надаються: оригінал нотаріально посвідченої угоди, документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. У разі, якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача.

Пунктом 3.1 Інструкції визначено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи:

якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем;

за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Крім того, пункт 3.3 Інструкції передбачає, що якщо для вимоги, за якою вчиняється виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис вчиняється у межах цього строку.

Пунктом 3.5 Інструкції передбачено, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172.

Виконавчий напис вчиняється на оригіналі документа (дублікаті документа, що має силу оригіналу), що встановлює заборгованість.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає у посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує виникнення права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання безспірного зобов`язання боржником.

Відповідно до пункту 10 узагальнення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року «Про судову практику розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні», вчиняючи виконавчий напис, нотаріус не розглядає спір про право. Виконавчий напис вчиняється виключно за документально оформленими вимогами, які викладені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів тільки за наявності всіх умов, передбачених Законом № 3425-XII. Безспірність вимог визначається не нотаріусом або стягувачем, а відповідно до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Нотаріус лише перевіряє безспірність заборгованості по наданим документам.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість боржника перед стягувачем.

Як зазначив Верховний Суд України в своїй постанові від 05 липня 2017 року по справі №754/9711/14-ц, безспірність заборгованості боржника, у тому числі і внаслідок цивільно-правової відповідальності, - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком документів є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої вимоги боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотнього. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису.

На виконання вимог статті 87 Закону України від 02 вересня 1993 року № 3425-ХІІ «Про нотаріат» Кабінет Міністрів України прийняв постанову від 29 червня 1999 року №1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів».

Відповідно до пункту 1 цієї постанови, документами, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, є нотаріально посвідчені угоди, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно.

При цьому для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Постановою Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 внесено зміни до зазначеного вище переліку документів. Зокрема, доповнено переліком після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами» новим розділом з назвою: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Так, у пункті 2 переліку вказано на можливість вчинення виконавчого напису за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

На зазначений пункт 2 Переліку посилалась нотаріус у виконавчому написі.

Проте, при вчинені виконавчого напису не враховано, що пункт 2 постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 на час його застосування, а саме 10.11.2021 року, був визнаний незаконним та нечинним судовим рішенням, яке набрало законної сили.

Зокрема, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року скасовано. Визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, а саме:

п. 2. Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: «Доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувана про непогашення заборгованості.».

Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною постанови Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили.

Резолютивну частину постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 опубліковано в інформаційному бюлетені «Офіційний вісник України» від 21 березня 2017 року № 23.

В подальшому, ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року залишено без змін.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 20 червня 2018 року відмовила в задоволенні заяви про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, не знайшовши підстав для такого перегляду.

Таким чином, перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172, у редакції станом на час вчинення оспорюваного виконавчого напису приватним нотаріусом, 10 листопада 2021 року, не містив пункту 2 та стосувався лише нотаріально посвідчених договорів і не міг застосовуватись до кредитних договорів, укладених у простій письмовій формі, в тому числі до Договору №Ск-1283-019405/7-2008 від 31.07.2008 року, укладеного між Публічним акціонерним товариством «Родовід Банк», правонаступником усіх прав та обов`язків якого ТОВ «Вердикт Капітал» на підставі Договору №23 про відступлення прав вимоги від 04.07.2019 року, та ОСОБА_1 , оскільки такий нотаріально не посвідчений.

Відповідно до п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні» при вирішенні справ пов`язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею відповідно до Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами.

Пунктом 8 зазначеної вище постанови передбачено, що суд при вирішенні питання про обґрунтованість позову повинен виходити з того, що нотаріальні дії повинні вчинятись у суворій відповідності з встановленими для даного органу чи особи компетенцією і порядком їх вчинення.

Як вбачається з матеріалів цивільної справи, оскаржуваний позивачем виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М. не на оригіналі нотаріально завіреного кредитного договору, а на Договорі №Ск-1283-019405/7-2008 від 31.07.2008 року. Також, про укладення між Публічним акціонерним товариством «Родовід Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» Договору №23 про відступлення прав вимоги від 04.07.2019 року, позивач повідомлений не був, та не отримував жодних повідомлень та вимог від ТОВ «Вердикт Капітал» та/або від приватного нотаріуса про наявність заборгованості з визначеною грошовою вимогою, яка підлягає виконанню, та необхідність її погашення.

Також позивач заперечує заборгованість за Договором № Ск-1283-019405/7-2008 від 31.07.2008 рокув сумі 24 206,71 грн., зазначає, що жодних обґрунтувань, розрахунків зазначеної суми заборгованості він не отримував.

Доказів протилежного відповідачем не представлено. Відтак, у суду відсутні правові підстави для висновку про правомірність дій приватного нотаріуса при вчиненні оспорюваного виконавчого напису, відсутні підтвердження факту безспірності стягуваних сум, відомості про те, на підставі яких документів було визначено розмір стягуваної заборгованості, у зв`язку з чим суд не може стверджувати, що стягувана сума є безспірною, підтверджена належними та допустимими доказами.

Вказане підтверджує той факт, що зазначена заборгованість є спірною, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконалася належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушила норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

За таких обставин, на момент вчинення виконавчого напису, 10.11.2021 року, були відсутні правові підстави для його вчинення.

Згідно з позицією викладеною Великою палатою Верховного Суду у справі №826/20084 від 20.06.2018 року, вчинення нотаріусом виконавчого напису за відсутності надання йому особою, яка звертається із відповідною заявою про вчинення виконавчого напису, необхідних оригіналів нотаріальних договорів чи їх дублікатів має наслідком визнання такого виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Аналогічного висновку дійшов і Верховний Суд у постанові від 21 жовтня 2020 року у справі № 172/1652/18 (провадження № 61-16749св19).

Відповідно до статті 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

У відповідності із вимогами положення підпунктів 3.3 та 3.4 пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5, якщо для вимоги, за якою вчиняється виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис вчиняється у межах цього строку. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Строк для звернення до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису в контексті застосування положень ст. 88 ЗУ «Про нотаріат» безпосередньо пов`язаний із позовною давністю, встановленою ЦК України. Фактично законом визначено, що строк для звернення до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису є таким самим, що й позовна давність для звернення до суду. Тому загальний строк для звернення до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису становить три роки. Інший строк позовної давності для вчинення виконавчого напису нотаріуса повинен бути прямо передбачений законом і не може бути змінений домовленістю сторін.

З умов кредитного договору №Ск-1283-019405/7-2008 від 31.07.2008 рокувбачається, що строк повернення держателем (позичальником) кредиту визначений 31 липня 2010 року (включно).

Відтак, у разі неповернення держателем (позичальником) кредитних коштів у строки, визначені кредитним договором, право на примусове стягнення коштів виникало в банківської установи 01.08.2010 року, а тому строк позовної давності щодо стягнення не повернутих кредитних коштів сплив 01.08.2013 року.

Виконавчий напис нотаріусом вчинено 10.11.2021 року, тобто поза межами строку виникнення права вимоги визначеного статтею 88 Закону України «Про нотаріат».

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 02 липня 2019 року у справі №916/3006/17 (провадження № 12-278гс18) вказала, що строк для звернення до нотаріуса за вчиненням виконавчого напису, передбачений статтею 88 Закону України «Про нотаріат», безпосередньо пов`язаний з позовною давністю, встановленою ЦК України.

Загальна позовна давність установлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Отже, загальний строк для звернення стягувача до нотаріуса за вчиненням виконавчого напису становить не більше трьох років з дня виникнення у стягувача права вимоги до боржника незалежно від суб`єктного складу сторін у правовідносинах, тобто цей строк підлягає застосуванню й у відносинах між юридичними особами. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено іншу позовну давність, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Велика Палата Верховного Суду у зазначеній постанові аналізувала інші відносини і вказувала на подібність строку зазначеного у статті 88 Закону України «Про нотаріат» зі строком позовної давності, який визначений статтею 256 ЦК України в контексті застосування єдиного трирічного строку для захисту прав як фізичних так і юридичних осіб.

Дійсно, строк визначений у статті 88 Закону України «Про нотаріат» відноситься до строків захисту цивільних прав, однак це не свідчить про розповсюдження на нього правил статті 264 ЦК України щодо переривання перебігу позовної давності.

Позовну давність слід відрізняти від інших видів строків захисту цивільних прав. Так, не є позовною давністю строк для вчинення виконавчих написів та деякі інші строки. До вказаних строків правила глави 19 ЦК України про зупинення, переривання, поновлення позовної давності не застосовуються.

Таким чином, суд касаційної інстанції приходить до висновку, що виконавчий напис нотаріуса вчинено поза межами трирічного строку, передбаченого статтею 88 Закону України «Про нотаріат» та перериватися чи поновлюватися такий строк не може, оскільки він є присічним.

За таких обставин, суд вважає, що у нотаріуса не було підстав вважати про наявність безспірної заборгованості та дотримання інших умов, необхідних для вчинення даної нотаріальної дії, а відтак доводи позивача є обгрунтованими та підлягають до задоволення.

Згідно ст. 12 та ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, і сторони у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

З врахуванням встановлених судом обставин наявні правові підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису, подання стягувачем неналежних документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника, та такий вчинений поза межами строку для звернення до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису.

Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Отже, з урахуванням наведених вище досліджених судом доказів, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач знайшли підтвердження під час розгляду цивільної справи, суд приходить до висновку, що оспорюваний виконавчий напис нотаріусом було вчинено з порушенням вимог чинного законодавства, при вчиненні спірного виконавчого напису не було дотримано умову для вчинення напису, а саме вимогу щодо безспірності заборгованості, відповідачем не подано нотаріусу належних документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, та такий вчинений поза межами строку для звернення до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису, а тому він підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви та заяви про забезпечення позову.

На підставі викладеного, відповідно до Закону України «Про нотаріат», керуючись ст. ст. 4, 5,7, 10, 12, 13, 77-81, 141, 247, 258-259, 263, 265, 274-279 ЦПК України суд, -

ухвалив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сазонова Олена Миколаївна, Приватний виконавець виконавчого округу Львівської області Пиць Андрій Андрійович, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, задоволити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою Оленою Миколаївною 10 листопада 2021 року, зареєстрований в реєстрі за №15631 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» заборгованості за Кредитним договором №Ск-1283-019405/7-2008 від 31.07.2008, укладеним з Публічним акціонерним товариством «Родовід Банк», в розмірі 24206,71 грн. та плати за вчинення виконавчого напису. Загальна заборгованість ОСОБА_1 за виконавчим написом становить загальну суму 24 706 (двадцять чотири тисячі сімсот шість) гривень 71 копійка

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» на користь ОСОБА_1 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) гривні 40 копійок сплаченого судового збору за подання позовної заяви, та 496 (чотириста дев`яносто шість) гривень 20 копійок судового збору за подання заяви про забезпечення позову.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду або через Пустомитівський районний суд Львівської області шляхом подачі апеляційної скарги в 30 - денний строк з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 .

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», , 04053 м. Київ, вул. Кудрявський узвіз, 5-Б.

Третя особа: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сазонова Олена Миколаївна , АДРЕСА_2 .

Третя особа: Приватний виконавець виконавчого округу Львівської області Пиць Андрій Андрійович, 79026 м. Львів, вул. В. Янева, 23, під`їзд 1, офіс 1.

СуддяД. А. Кукса