Справа № 185/1090/21
Провадження № 2/185/116/22
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

04 березня 2022 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Болдирєвої У.М.

з участю секретаря судового засідання Таран Н.Ю.

позивача ОСОБА_1

представника позивача адвоката Бутенко О.А.,

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Павлограді цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя,

В С Т А Н О В И В:

15 лютого 2021 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя, просить:

-визнати за ним право власності на 1/2 частку квартири за адресою АДРЕСА_1 ,

-визнати за відповідачем право власності на 1/2 частку зазначеної квартири,

-визнати, що залишок заборгованості за кредитом, отриманим позивачем за кредитною угодою № 501054094 від 10.08.2018 року, укладеною з АТ «Альфа-Банк» у розмірі 145 435 грн є спільною власністю (спільним майновим зобов`язанням) позивача та відповідача з визначенням часток 1/2 частка за кожною стороною,

-стягнути з відповідача суму залишку заборгованості за кредитом у розмірі 72 717 грн 50 коп.

Згідно наданих у судовому засіданні пояснень та додатку до відзиву відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги не визнає, зазначає, що квартиру за адресою АДРЕСА_1 вона придбала та відремонтувала за свої власні кошти, сплачує комунальні послуги. У придбання спірної квартири вона вклала кошти, отримані від продажу однокімнатної квартири за адресою АДРЕСА_2 . Продаж та купівля квартири відбулася в один день, вартість 48 642 грн підтверджується договором купівлі-продажу квартири. Сімейне життя з позивачем ОСОБА_1 не склалось через його агресивну поведінку, погрози, нанесення їй тілесних ушкоджень. Через вчинення позивачем домашнього насильства вона була змушена виїхати зі спірної квартири. Стосовно кредитів, які брав позивач, їй нічого не відомо, вона не брала участі в отриманні цих кредитів, не надавала своєї згоди на їх отримання.

При цьому відповідач не погоджується з твердженням представника позивача про те, що кредит брався на покупку спірної квартири, зазначає, що спірна квартира була придбана на кошти, отримані від продажу іншої однокімнатної квартири по АДРЕСА_3 і цих коштів вистачило на покупку спірної квартири, таким чином необхідності брати кредит не було.

Свідок ОСОБА_4 син відповідача у судовому засіданні пояснив, що він знає про те, що його мати отримала гроші у спадок, але не знає у якій сумі. Про кредити йому також нічого не відомо. Він знає що мати продала однокімнатну квартиру та за ці ж самі кошти купила двокімнатну, робила там ремонт. Наразі вони з матір`ю у цій квартирі не проживають через агресивну поведінку позивача.

Свідок ОСОБА_5 сестра відповідача у судовому засіданні пояснила, що сестра постійно скаржилася на свого чоловіка ОСОБА_1 , який є тираном у сім`ї, діти його бояться. Батько залишив їм з сестрою готівкові кошти - 38 000 грн, вони поділили їх порівну, ніяких документів про це не складали.

Свідок ОСОБА_6 у судовому засіданні пояснила, що вона живе в будинку АДРЕСА_4 по сусідству з ОСОБА_1 . Квартира, яку купили подружжя ОСОБА_7 , була занедбаною і продавалася за дуже низьку ціну. Відповідач поставила у квартирі нові вікна та зробила косметичний ремонт. Вона бачила відповідача зі слідами побиття, її маленький син ОСОБА_8 боїться батька, казав їй, що не хоче іти додому.

З матеріалів справи видно, що з вересня 2011 року по жовтень 2019 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, мають спільну дитину ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.13-15).

Згідно договору купівлі-продажу квартири від 31 травня 2017 року ОСОБА_10 купила квартиру АДРЕСА_5 (76-77).

У пункті 14 цього договору зазначено, що до укладення договору до відома сторін було доведено зміст заяви чоловіка покупця ОСОБА_1 , згідно якої він надав свою згоду на купівлю дружиною, ОСОБА_10 , в їх спільну сумісну власність вищевказаної квартири.

Таким чином самим змістом договору купівлі продажу квартири за адресою АДРЕСА_1 визначено, що ця квартира придбана у спільну сумісну власність подружжя ОСОБА_7 .

Державну реєстрацію права власності ОСОБА_10 на квартиру здійснено 31 травня 2017 року, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 24 (а.с.16).

Відповідно до положень статті 60 Сімейного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Як стверджує відповідач ОСОБА_2 , кошти на покупку спірної квартири були нею отримані від продажу іншої належної їй квартири за адресою АДРЕСА_2 . Проте зі змісту договору купівлі-продажу зазначеної квартири від 31 травня 2017 року (пункт 14 договору) видно, що до укладення договору до відома сторін було доведено зміст заяви чоловіка продавця ОСОБА_1 , згідно якої він надав свою згоду на продаж дружиною ОСОБА_10 вищевказаної квартири, яка перебуває в їх спільній сумісній власності (а.с.88-89).

Тобто при укладенні договору стосовно відчуження квартири за адресою АДРЕСА_2 нотаріусом був встановлений правовий режим цього нерухомого майна, а саме перебування його у спільній сумісній власності подружжя ОСОБА_7 . Договір купівлі-продажу квартири особисто підписаний продавцем ОСОБА_10 , таким чином відповідач погодилась з усіма викладеними у договорі фактичними обставинами.

Тому суд приходить до висновку що спірна квартира за адресою АДРЕСА_1 була придбана у період перебування сторін у зареєстрованому шлюбі за кошти, отримані від продажу іншої квартири, яка була спільним сумісним майном подружжя, що підтверджується відповідним договором купівлі-продажу.

Тому спірна квартира є спільним сумісним майном ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , будь-яких належних доказів на спростування цього факту судом не отримано. Показання свідків, допитаних у судовому засіданні, не дають точної інформації про те, яку саме суму отримала відповідач у спадщину, будь-яких документів на підтвердження того, що відповідачем дійсно були отримані у спадщину готівкові кошти, не надано.

Посилання відповідача на наявність у власності позивача іншого нерухомого майна, на його неналежну поведінку у шлюбі, а також на оплату відповідачем комунальних послуг по спірній квартирі суд не бере до уваги, оскільки наявність всіх цих обставин не впливає на право спільної сумісної власності подружжя і не є підставою для відмови у позові про поділ спільного сумісного майна.

За змістом статей 69, 70 Сімейного кодексу України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Як визначено частинами 4,5 статті 71 Сімейного кодексу України, присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України.

Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

Як передбачено ст.372 ЦК України, майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

Тому спільне сумісне майно подружжя слід поділити таким чином: припинити право спільної сумісної власності на майно подружжя квартиру АДРЕСА_5 , визнати за кожним з подружжя право власності на 1/2 частку цієї квартири.

Як передбачено частиною 4 статті 65 Сімейного кодексу України, договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.

Як зазначає позивач, кредитний договір № 501054094 від 10 серпня 2018 року був укладений ним з АТ «Альфа-Банк» з метою придбання квартири, однак це не підтверджується ані змістом кредитного договору, ані будь-якими іншими доказами.

Згідно акцепту пропозиції на укладання угоди про надання кредиту № 501054095 від 10 серпня 2018 року кредит надається позичальнику для власних потреб (а.с.22).

У паспорті споживчого кредиту зазначена мета отримання кредиту на споживчі цілі (а.с.23).

Будь-яких об`єктивних даних на підтвердження того, на що саме були витрачені кредитні кошти, на потреби сім`ї чи на особисті потреби позивача, матеріали справи не містять.

Таким чином кредитний договір, укладений позивачем, не створює обов`язків для відповідача, оскільки не надано належних доказів того, що кредитні кошти використані в інтересах сім`ї. Тому позовні вимоги в частині визнання спільним майновим зобов`язанням заборгованості за кредитом та стягнення залишку заборгованості є необґрунтованими і задоволенню не підлягають.

Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з посвідченням серії НОМЕР_1 ОСОБА_3 є особою, яка потерпіла внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорія 2). Крім того її син від шлюбу з позивачем ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є дитиною, яка постраждала від Чорнобильської катастрофи згідно посвідчення серії НОМЕР_2 . Тому суд вважає за можливе не стягувати з відповідача на користь позивача судові витрати на сплату судового збору.

Керуючись статтями 264-265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Задовольнити частково позов ОСОБА_1

про поділ майна подружжя.

Припинити право спільної сумісної власності на майно подружжя квартиру АДРЕСА_5 .

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 (одну другу) частку квартири АДРЕСА_5 .

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 (одну другу) частку квартири АДРЕСА_5 .

В іншій частині позову відмовити.

Судові витрати по справі покласти на позивача.

Скасувати заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою суду від 08 червня 2021 року про встановлення заборони ОСОБА_3 вчиняти дії щодо відчуження нерухомого майна квартири за адресою АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 24.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається у Дніпровський апеляційний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:

- ОСОБА_1 , АДРЕСА_6 , РНОКПП НОМЕР_3 ,

- ОСОБА_2 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Суддя У.М. Болдирєва