ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1197/22 Справа № 185/1618/21 Суддя у 1-й інстанції - Перекопський М. М. Суддя у 2-й інстанції - Ткаченко І. Ю.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р АЇ Н И

04 березня 2022 року Дніпровський Апеляційний суд у складі: головуючого - судді Ткаченко І.Ю.

суддів - Деркач Н.М., Пищиди М.М.,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні в м. Дніпро цивільну справу

за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини та дружини до досягнення дитиною трьох років

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 квітня 2021 року, -

В С Т А Н О В И В:

01 березня 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дитини та дружини до трьох років, в якому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, та стягнути з відповідача на її утримання аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, починаючи з подання позову та до досягнення дитиною, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трьох років (а.с.1-3).

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 квітня 2021 року, з урахуванням ухвали Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 травня 2021 року, позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини та дружини до досягнення дитиною трьох років задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 , на користь ОСОБА_5 на утримання дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти у розмірі 1/4 всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 01 березня 2021 року та до досягнення дитиною повноліття. Стягнуто з ОСОБА_2 , на користь ОСОБА_1 , на її утримання аліменти у розмірі 1/6 всіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, починаючи з 01 березня 2021 року та до досягнення дитиною, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трьох років. Рішення в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць. В іншій частині позову відмовлено. Вирішено питання судових витрат (а.с.53-54, 67).

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 , посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову повністю (а.с.73-76).

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є батьками малолітньої дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка знаходиться на утриманні у позивача ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданого 04 вересня 2019 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Павлоградському, Юр`ївському та місту Павлограду Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області (а.с.6).

Факт перебування ОСОБА_2 та ОСОБА_1 у зареєстрованому шлюбі підтверджено свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2 , виданого 27 лютого 2019 року Павлоградським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області (а.с.7).

Як вбачається з акту від 28.02.2021 року, затвердженого головою квартального комітету № 46, позивач ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживають тимчасово без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.8).

При цьому, у суду не виникло сумнівів щодо обставин фактичного проживання малолітньої ОСОБА_4 разом з позивачем. Адже, відповідач, хоча й заперечує правомірність проживання позивача за конкретною адресою, але у відзиві на позов зазначив, що добровільно надає допомогу позивачу на утримання дитини, тим самим визнаючи фактичне спільне проживання позивача з дитиною.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із їх законності та обґрунтованості.

Колегія суддів повністю погоджується з висновком суду першої інстанції.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частиною 1 ст. 141 СК України встановлюється рівність прав та обов`язків обох батьків щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Відповідно до ч.1 ст. 182 СК України, в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Аналогічне роз`яснення щодо обставин, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, надане Пленумом Верховного Суду України в абз. 3 п. 17 Постанови «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року.

Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що відповідач може надавати матеріальну допомогу на утримання своєї доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та правильно стягнув з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімумів для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття.

Колегія суддів погоджується з висновком суду про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини, а також погоджується з визначеним судом першої інстанції розміром аліментів, який підлягає стягненню на користь позивача на утримання неповнолітньої доньки.

Посилання апелянта на те, що позивачем не доведено факт проживання дитини з матір`ю, колегія суддів відхиляє, оскільки, відповідачем не спростовано вказану обставину. Спору щодо визначення місця проживання дитини немає.

У відповідності до ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

Враховуючи потреби дружини, яка здійснює догляд за малолітньою дитиною та у зв`язку із цим потребує матеріальної підтримки, виходячи із засад розумності виваженості та справедливості, можливостей відповідача працездатного віку, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягнути аліменти на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років в розмірі 1/6 всіх видів заробітку (доходу).

Посилання апелянта, що позивач не є непрацездатною особою, а тому не має права на стягнення аліментів, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки відповідач посилається на норми Сімейного кодексу, які не відносяться до спірних правовідносин.

З урахуванням зазначеного рішення суду щодо стягнення аліментів є законним, обґрунтованим, що підтверджується належними доказами та не спростовується доводами апеляційної скарги, а тому підлягає залишенню без змін.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду має бути залишено без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст. 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 квітня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів в передбаченому законом порядку.

Судді: