КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 761/2556/21 Головуючий у 1-й інст. - Фролова І.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 грудня 2022 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Рубан С.М.

суддів Заришняк Г.М., Кулікова С.В.

при секретарі Загородній С.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргупредставника Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» - Наконечної Альони Вікторівни на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 22 липня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Париж Дакар» про захист прав споживача, відновлення становища, яке існувало до порушення, відшкодування збитків,-

В С Т А Н О В И В :

У січні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Шевченківського районного суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Париж Дакар» про захист прав споживача, відновлення становища, яке існувало до порушення, відшкодування збитків, в якому просив суд:

- відновити становище, яке існувало до порушення, а саме зобов`язати АТ КБ «Приватбанк» внести виправлення у поточну виписку по рахунку за період з 01.10.2020 року по 31.12.2020 року шляхом видалення запису по дебету на суму 6 331,00 грн. за 08.10.2020 року, відновлення позитивних залишків по рахунку відповідно до відомостей виписки, сформованої на запит 26.11.2020 року Приватбанком у Приват24 за період з 01.10.2020 року по 26.11.2020 року;

- стягнути на користь позивача у відшкодування збитків з

Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» кошти на загальну суму 63 143 грн 74 коп. з розрахунку: на відшкодування прямих матеріальних збитків в сумі 6 571 грн 87 коп. в порядку ст. 230 ЦК України у подвійному розмірі, що становить суму 13 143 грн 74 коп.; на відшкодування моральної шкоди в сумі 50 000,00 грн.

Посилається на те, що 30 листопада 2020 року дружина позивача перерахувала йому кошти в розмірі 4 500,00 грн на емітовану/випущену АТ КБ «Приватбанк» картку № НОМЕР_1 .

Перевіряючи факт надходження коштів в «Приват24» на зазначену картку позивач побачив, що ці кошти десь зникли, але з`явився допис: «щоб не платити відсотків за кредитом до 25 числа поточного місяця внесіть на вашу картку те, що використали: 1801,81 грн».

Цією ж датою 30 листопада 2020 року «Приватбанк» сформував на його запит у «Приват24» виписку, з якої стало відомо, що невідомі особи внесли зміни у виписку «Приватбанку» за період з 08.10.2020 року по 30.11.2020 року, зокрема:

- розмістили на дату 08.10.2020 року інформацію про, нібито, покупку опівночі у 00:00:00 год із застосуванням платіжного терміналу #S0122471 на суму 6331,00 грн;

- змінили позитивні залишки по рахунку на від`ємні.

Посилається на те, що покупка на суму 6 331,00 грн опівночі 08.10.2020 року за сумнівним розрахунковим чеком, який невідомі йому особи внесли в облікову систему «Приватбанку», є фіктивною.

Позивач нічого не купував та не платив платіжною картою «Приватбанку» опівночі 08.10.2020 року. Факт того, що він нічого не купував опівночі 08.10.2020 року підтверджується випискою «Приватбанку» за період з 01.10.2020 року по 26.11.2020 року, яку позивач випадково зберіг на магнітних носіях (ноутбук та флешка) з метою сімейного дослідження споживчих витрат.

Виписка «Приватбанку» за період з 01.10.2020 року по 26.11.2020 року, що сформована 26 листопада 2020 року за його запитом у «Приват24» спростовує відомості виписки Приватбанку, сформовані 30.11.2020 року, зокрема:

- про покупку 08.10.2020 року на суму 6 331,00 грн.;

- про наявність від`ємних залишків за рахунком.

Зазначені обставини, на думку позивача свідчать про той факт, що невідомими особами вчинено незаконне втручання в роботу облікової системи « Приватбанку», автоматизованої комп`ютерної системи інтернет-банкінгу «Приват24», що призвело до підробки інформації - виписки по картковому рахунку, вилучення коштів шляхом записів у зменшення залишку по рахунку та протиправному стягненню відсотків по нікчемному кредиту. Внаслідок таких подій «Приватбанк» зменшив залишок по його картковому рахунку на суму 6 331,00 грн та 01.01.2021року,ще й стягнув відсотки на суму 240,87 грн., нібито за користування кредитом. Кредитних відносин з Приватбанком останні три роки не мав. Картка використовувалась виключно як дебетна, кредитний ліміт - «0».

Посилається на те, що 08 жовтня 2020 року ОСОБА_1 уклав договір з ТОВ «Париж Дакар», що за адресою: м. Київ, вул. Дмитрівська, 46А, щодо договору прокату автомобіля на три дні, це коштувало 4 049 грн., оскільки в нього була дебетна картка (іншого банку), він спочатку перерахував з одного рахунку на інший 5000 грн № рахунку 1 - НОМЕР_1 . (свій рахунок) Розраховувався цією карткою, наразі вона заблокована позивачем.

Номер банківського рахунку дружини - НОМЕР_2 «Приват Банк» 08 жовтня 2020рокуплатіжну карту «Приватбанку» для розрахунків із застосуванням платіжного терміналу #S0122471 з ТОВ «Париж Дакар» використовував лише раз, після 14-ї години дня після укладання договору прокату через особу ОСОБА_2 , який і застосував платіжний термінал, тобто ОСОБА_1 розраховувався картою «ПриватБанку» № рахунку НОМЕР_1 .

10 жовтня 2020 року особа вчинила ДТП щодо цього авто, щодо цієї особи є рішення суду про стягнення штрафу. За договором прокату, наймач повинен сплатити суму застави з якої наймодавець може утримати кошти на відшкодування збитків у разі пошкодження автомобіля.

ОСОБА_1 в порядку застави заблокував 10 000 грн з карти іншого банку яку не пам`ятає, ОСОБА_3 свого часу вимагав ці гроші, але ОСОБА_1 стверджував що він потерпілий, ці гроші в розмірі 17 000 грн., так як він надавав їм картку «ОТП-банку», були зняті і не повернені.

Саме після цього зникли 6 331,00 грн.

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 22 липня 2021 року позов ОСОБА_1 - задоволено частково.

Зобов`язано Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» внести виправлення у поточну виписку по рахунку картки № НОМЕР_1 за період з 01 жовтня 2020 року по 31 грудня 2020 року шляхом видалення запису по дебету на суму 6 331,00 грн. за 08 жовтня 2020 року.

Стягнуто з Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 кошти на відшкодування матеріальних збитків в сумі 13 143 грн 74 коп.

Стягнуто з Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на користь держави судовий збір у розмірі 1 816,00 грн 00 коп.

В решті позовних вимог - відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду 26 серпня 2022 року представник Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» - Наконечна Альона Вікторівна подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на його незаконність, необґрунтованість, неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі. Стягнути з позивача судові витрати.

Посилається на те, що списання відбулося 28 листопада 2020 року на підставі авторизації від 08 жовтня 2020, тому відповідно операція про списання відобразилась саме цією датою.

Крім того, посилається на те, що позивачем приховується інформація, що у нього з компанією ТОВ «Париж Дакар» існує спір відносно повернення позивачем коштів внаслідок завданих збитків.

Посилається на те, що позивачем не заперечується факт існування договірних правовідносин з торговою точкою та не оскаржуються дії торгової точки щодо списання на свою користь коштів.

07 листопада 2022 року позивач подав відзив на апеляційну скаргу відповідача, в якому просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги.

В судовому засіданні позивач заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив рішення суду залишити без змін .

Інші учасники процесу в судове засідання не з`явились, про час і місце розгляду справи повідомлені належно, тому в порядку ч.2 ст.372 ЦПК України їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, пояснення осіб, які з`явились в судове засідання, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, дійшла наступного висновку.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не повинен був приймати чек від 08.10.2020 року на суму 6 331,00 гри для відображення у бухгалтерському обліку по картрахунку витратної операції на суму 6 331,00 грн та відображати це у виписках, змінюючи раніше існуючу інформації про обіг коштів за період з 08.10.2020 року по 30.11.2020 року.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Виходячи з положень статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання:

1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження;

3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин;

4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин;

5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити;

6) як розподілити між сторонами судові витрати;

7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення;

8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову (стаття 264 ЦПК України).

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено та апеляційним судом перевірено, що 30 листопада 2020 року дружина ОСОБА_1 перерахувала йому кошти в розмірі 4 500,00 грн на емітовану/випущену АТ КБ «Приватбанк» картку № НОМЕР_1 .

Перевіряючи факт надходження коштів в «Приват24» на зазначену картку ОСОБА_1 встановив відсутність коштів.

Крім цього, позивачем було отримано допис: «щоб не платити відсотків за кредитом до 25 числа поточного місяця внесіть на вашу картку те, що використали: 1 801 грн 81 коп».

Цією ж датою, 30 листопада 2020 року, «Приватбанк» сформував на його запит у «Приват24» виписку, з якої стало відомо, що невідомі особи внесли зміни у виписку «Приватбанку» за період з 08.10.2020 року по 30.11.2020 року, зокрема:

- розмістили на дату 08.10.2020 року інформацію про нібито покупку опівночі у 00:00:00 год із застосуванням платіжного терміналу #S0122471 на суму 6 331,00 грн;

- змінили позитивні залишки по рахунку на від`ємні.

Внаслідок таких подій «Приватбанк» зменшив залишок по його картковому рахунку на суму 6 331,00 грн.

Також 01 січня 2021 року було стягнуто відсотки на суму 240 грн 87 коп. за користування кредитом.

Позивачем вказане заперечується, зокрема зазначив, що кредитних відносин з Приватбанком останні три роки не мав. Картка використовувалась виключно як дебетна, кредитний ліміт - «0».

Судом встановлено, що 08 жовтня 2020 року ОСОБА_1 уклав договір з ТОВ «Париж Дакар», що за адресою м. Київ, вул. Дмитрівська, 46А, щодо договору прокату автомобіля на три дні на суму 4 049 грн.

Позивач 08 жовтня 2020 року платіжну карту «Приватбанку» для розрахунків із застосуванням платіжного терміналу #S0122471 з ТОВ «Париж Дакар» використовував лише раз, після 14-ї години дня після укладання договору прокату через особу ОСОБА_2 , який і застосував платіжний термінал, тобто ОСОБА_1 розраховувався картою «ПриватБанку» № рахунку 1 - НОМЕР_1 .

10 жовтня 2020 року особа вчинила ДТП щодо цього авто, щодо цієї особи є рішення суду про стягнення штрафу.

За договором прокату, наймач повинен сплатити суму застави з якої наймодавець може утримати кошти на відшкодування збитків у разі пошкодження автомобіля. ОСОБА_1 в порядку застави заблокував 10 000 грн з карти іншого банку, яку не пам`ятає, ОСОБА_2 свого часу вимагав ці гроші, але ОСОБА_1 стверджував що він потерпілий, та ці гроші в розмірі 17 000 грн., так як він надавав їм картку «ОТП-банку», були зняті і не повернуті.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 1066 ЦК України, за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно до ч. 2 ст. 1071 ЦК України грошові кошти можуть бути списані з рахунка клієнта без його розпорядження на підставі рішення суду, а також у випадках, встановлених договором між банком і клієнтом.

Відповідно до ст. 26 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», платник при укладенні договорів із банком має право передбачити договірне списання грошей із своїх рахунків на користь банку платника та/або третіх осіб.

Частина 2 ст. 1067 ЦК України передбачає обов`язок банку укласти договір банківського рахунка з клієнтом на оголошених банком умовах, що відповідають закону та банківським правилам.

Таким чином, у разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню.

Правовідносини у сфері функціонування платіжних систем і систем розрахунків в Україні, проведення переказу коштів у межах України, відповідальності суб`єктів переказу, а також загального порядку здійснення нагляду за платіжними системами регулюються Законом України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні».

Згідно п. 1.38 ст. 1 ЗУ «Про платіжні системи та переказ грошей в Україні», договірне списання - списання банком з рахунків клієнта коштів без подання клієнтом платіжного доручення, що здійснюється банком у порядку, передбаченому у договорі, укладеному між ним і клієнтом.

Відповідно до п. 26.1 ст. 26 ЗУ «Про платіжні системи та переказ грошей в Україні», платник при укладенні договорів із банком має право передбачити договірне списання грошей із своїх рахунків на користь банку платника та/або третіх осіб.

Постановою НБУ «Про затвердження Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті» від 29.03.2004 року (п.1.4.) передбачено, що списання договірне (далі- договірне списання)- списання банком з рахунку клієнта коштів без подання клієнтом платіжного доручення, що здійснюється банком у порядку, передбаченому в договорі, укладеному між ним і клієнтом.

Відповідно до ст. 1071 ЦК України банк може списати грошові кошти з рахунка клієнта на підставі його розпорядження. Грошові кошти можуть бути списані з рахунка клієнта без його розпорядження на підставі рішення суду, а також у випадках, встановлених законом або договором між банком і клієнтом.

Судом встановлено, що під час отримання ЕПЗ за № НОМЕР_1 , позивач укладав документи, у відповідності до внутрішніх положень п.п.2.1.2.8.6 Умов та Правил надання банківських послуг, що безпосередньо пов`язані з отриманням ЕПЗ, у переліку яких не було заявки на отримання кредиту.

Таким чином, судом встановлено, що позивач не надавав згоди на отримання та використання коштів відповідача в порядку кредитування поточного рахунку, яка є обов`язковою умовою, додержанням якої правочин набуває чинності, згідно вимоги ч.3 ст.203 ЦК України.

З метою надання послуг кредитування на Умовах та Правилах внутрішнього положення про надання банківських послуг, відповідач зобов`язаний був одержати від позивача дозвіл та згоду на кредитування рахунку, оскільки у іншому випадку, згідно ч. 11 ст. 10 ЗУ «Про захист прав споживачів» будь-які дії з виконання Банком розрахункових операцій поза межами фактичних залишків по рахунку не створюють для споживача/клієнта будь-яких зобов`язань щодо їх оплати.

Умовами та Правилами надання банківських послуг, розміщених відповідачем на власному веб-сайті https://privatbank.ua/terms, міститься інформація п.1.1.6.8.3.7.3: «Клієнт, згідно ЗУ «Про організацію формування та обігу кредитних історій», з метою формування його кредитної історії дає згоду на збір, зберігання, використання, поширення інформації про себе в ТОВ «Українське бюро кредитних історій» , що знаходиться за адресою:01001 м.Київ,вул. Грушевського ІД, а також на передачу/отримання Банком/іншим суб`єктам господарювання, з якими Клієнт уклав кредитні угоди в/від Бюро такої інформації.».

Відповідно до зазначеного п. 1.1.6.8.3.7.3 внутрішніх положень, відповідач постійно в автоматичному режимі, щомісячно розміщав в ТОВ «Українське бюро кредитних історій» (скорочено «УБКІ») відомості за кожним випадком виникнення фінансових зобов`язань, що підтверджується відповідною довідкою, яку було долучено позивачем

Судом встановлено, що 14.04.2021 року ТОВ «Українське бюро кредитних історій» надало інформацію щодо фінансових зобов`язань за кредитною картою АТ КБ «Приватбанк», якою повідомлено про відсутність кредитів та кредитних лімітів позивача починаючи з квітня 2018 рокустаном по 14 квітня 2021року.

Отже ця виписка підтверджує відсутність фінансових зобов`язань позивача перед АТ КБ «Приватбанк», які нібито, виникли у жовтні 2020 року на суму 6 331,00 грн.

Колегія суддів погоджується з виновком суду першої інстанції про те, що твердження представника відповідача, що між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір заявою про приєднання до внутрішніх положень про Умови та Правила надання банківських послуг суперечить дійсним обставинам справи.

Судом встановлено, що чек від 08.10.2020 року, як розрахунковий документ, не містить обов`язкових реквізитів відповідно до вимог: розділу II ЗУ «Про застосування реєстраторів розрахункових операції у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг»; п.43, п.п.45-48, п.50, п. 51 глави III «Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України», затвердженого Постановою правління НБУ 04.07.2018 за № 75; п. 8 розділу VII «Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням», затвердженого Постановою Правління НБУ № 705 від 05.11.2014р; Правилам національної платіжної системи «Український платіжний простір»; Положенню про форму та зміст розрахункових документів/ електронних розрахункових документів», затвердженого Наказом Міністерства фінансів України 21.01.2016 за № 13.

Згідно п. 3 розділу І «Положення про форму та зміст розрахункових документів/ електронних розрахункових документів», затвердженого Наказом Міністерства фінансів України 21.01.2016 за№13,- у разі відсутності в документі хоча б одного з обов`язкових реквізитів, а також недотримання сфери його призначення, такий документ не прийматиметься як розрахунковий.».

Відповідно до п.52 розд.III «Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України», первинні документи, які не містять обов`язкових реквізитів, є недійсними і не можуть бути підставою для бухгалтерського обліку.

Крім того, відповідно до статуту АТ КБ «Приватбанк»: «фінансові результати Банку повинні відображатись у його денному, місячному, квартальному та річному балансах, у звіті про фінансові результати Банку...».

Відповідно до договору прокату від 08.10.2020 року, його строк становив 3 (три) доби, після чого автомобіль було повернуто наймодавцю. Тобто, цей правочин припинив чинність його виконанням 11.10.2020 року.

У випадку проведення преавторизації, під час остаточного розрахунку на дату повернення автомобіля, та у разі потреби, операція преавторизацї завершується шляхом списання коштів з поточного рахунку клієнта, для чого потрібно увести в платіжний пристій відомості про номер чеку та код операції - RRN.

У разі відсутності відомостей про номер чеку та код RRN, платіжна система відмовляє у здійсненні операції.

У разі успішного завершення преавторизації, в бухгалтерському обліку банку буде відображено проведення по рахунку клієнта цієї операції тим операційним днем, у якому здійснюється розрахункова операція.

Таким чином, якби за емітованою відповідачем ЕПЗ було проведено преавторизацію, та у разі потреби, факт ії завершення було би відображено у бухгалтерському обліку 11.10.2020 року та щонайменше не пізніше 10 днів від дати блокування коштів, відповідно до п.п. 2.1.4.28 внутрішніх положень про Умови та Правил надання банківських послуг.

З матеріалів справи встановлено, що вказане не відображено.

Як вбачається з матеріалів справи, розміщений Приватбанком у Приват24 чек платіжного терміналу #80122471 за 08.10.2020 року на суму 6 331,00 грн має код авторизації - 000001, який в свою чергу, ідентифікує відповідь банка емітента банку еквайру про відмову у здійсненні платіжної операції з рекомендацією звернутись до банку, згідно відомостей додатку 4 - перелік кодів авторизаційних відповідей - Інструкції про Порядок проведення операцій з використанням платіжних засобів Правил надання банківських послуг.

Судом вірно встановлено, що відповідач не повинен був приймати чек від 08.10.2020 року на суму 6 331,00 гри для відображення у бухгалтерському обліку по картрахунку витратної операції на суму 6 331,00 грн та відображати це у виписках, змінюючи раніше існуючу інформації про обіг коштів за період з 08.10.2020 року по 30.11.2020 року.

Враховуючи вищевикладене колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що вимога позову про відновлення становища, яке існувало до порушення підлягає задоволенню, та способом захисту буде зобов`язати Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» внести виправлення у поточну виписку по рахунку картки № НОМЕР_1 за період з 01 жовтня 2020 року по 31 грудня 2020 року шляхом видалення запису по дебету на суму 6 331,00 грн за 08 жовтня 2020 року.

Щодо вимог в частині відшкодування збитків судом встановлено наступне.

Відповідно до ст. 321 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном, право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно ч. 1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Матеріалами справи, а саме відомості виписки за 30.11.2020 року, 31.12.2020 рокута 01.01.2021року підтверджують, що з позивача було безпідставно стягнуто відповідачем кошти 30.11.2020 року у сумі 4 529 грн 13 коп., 31.12.2020 року у сумі 1 801 грн 81 коп. та 01.01.2021 року у сумі 240 грн 87 коп.

Частиною 3 ст. 22 ЦК України передбачено, що збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду про те, що заявлена позовна вимога про відшкодування збитків ґрунтується на вимогах закону, та з Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню матеріальні збитки в сумі 13 143 грн 74 коп.

Згідно ст.ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивачем приховується інформація, що у нього з торговою точкою SO122471 PARIS DAKAR LLC, KYIV,KYIV,UA існує спір відносно повернення позивачем коштів внаслідок завданих збитків, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки відповідачем не надано доказів відповідно до приписів статей 76-81 ЦПК України своїх тверджень.

Відповідно до ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Посилання в апеляційній скарзі на незаконність і необґрунтованість рішення, порушення норм матеріального та процесуального права, без зазначення, які норми матеріального і процесуального права були порушені судом першої інстанції, фактично є лише незгодою з висновками суду першої інстанції і не є підставою для скасування законного і обґрунтованого судового рішення.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не впливають на правильність ухваленого у справі рішення.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського Суду як джерело права.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення («Серявін та інші проти України» (Seryavin and Others v. Ukraine) від 10 лютого 2010 року, заява №4909/04).

Європейський суд з прав людини зауважив, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

За встановлених обставин доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи та порушення прав скаржника.

Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не впливають на правильність ухваленого у справі рішення.

Оскільки рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, колегія суддів не вбачає підстав для скасування.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 376, 381-384 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» - Наконечної Альони Вікторівни - залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 22 липня 2021 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків встановлених п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 28 грудня 2022 року.

Головуючий

Судді