РІШЕННЯ

Іменем України

09.12.2022 року м. Львів

Франківський районний суд м.Львова в особі судді Гладишевої Х.В.,

за участю секретаря судового засідання Василюк В.Б.,

учасники справи:

позивач за первісним позовом - відповідач за зустрічним позовом - не з`явилася

відповідач за первісним позовом - позивач за первісним позовом - не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Франківського районного суду м.Львова цивільну справу за первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про виключення запису про батька з актового запису про народження дитини,-

встановив:

В провадженні Франківського районного суду м.Львова перебуває цивільна справа за первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про виключення запису про батька з актового запису про народження дитини.

Короткий зміст заяв по суті справи. Аргументи учасників справи.

22.10.2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому просить стягувати з ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 в розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи від дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Зазначила, що перебувала в зареєстрованому шлюбі із відповідачем, в якому в народився син ОСОБА_4 . Після розірвання шлюбу син залишився проживати з нею, а відповідач ухиляється від свого батьківського обов`язку, грошових коштів на утримання не надає.

28.04.2022 року представник відповідача ОСОБА_2 - адвокат Горбай Р.С. подав зустрічну позовну заяву, в якій просить прийняти зустрічну позовну заяву до спільного розгляду з первісним позовом та виключити відомості про батьківство ОСОБА_2 із актового запису №514 від 21.10.2015 року, вчиненого Франківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану ЛМУЮ.На обгрунтування позовної заяви зазначив, що має сумніви що ОСОБА_3 не є його сином, оскільки за результатами дослідження виконання медичною лабораторією «Ескулаб» він не може мати дітей.

06.12.2022 року відповідач за первісним позовом - позивач за зустрічним позовом ОСОБА_2 чстково визнав первісн ий позов, зазначивши що має зможу сплачувати на утримання сина ОСОБА_4 ј частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно.

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою судді Франківського районного суду м.Львова Дзеньдзюри С.М. від 15.11.2021 року відкрито провадження та вирішено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.03.2022 року матеріали даної цивільної справи передано на розгляд судді Гладишевої Х.В.

Ухвалою Франківського районного суду м.Львова від 25.03.2022 року цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів прийнято до свого провадження. Справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Судове засідання призначено на 11:30 год. 09.05.2022 року.

Ухвалою Франківського районного суду м.Львова від 09.05.2022 року прийнято зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про виключення запису про батька з актового запису про народження дитини.

30.06.2022 року через канцелярію суду відповідач подав клопотання про призначення судової молекулярно-генетичної експертизи, поставивши на вирішення експерта питання: чи наявне кровне споріднення між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 матір`ю якого є ОСОБА_1 ; якщо так, то чи ОСОБА_2 є біологічним батьком ОСОБА_3 . Проведення експертизи доручити експертам Львівського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України.

Ухвалою Франківського районного суду м.Львова від 30.06.2022 року клопотання відповідача - позивача за зустрічним позовом - ОСОБА_2 про призначення судової молекулярно-генетичної експертизи задоволено. Призначено у справі №465/8342/21 судову молекулярно-генетичну експертизу. Провадження у справі зупинено на час проведення експертизи.

08.08.2022 року на адресу суду скеровано клопотання судового експерта від 01.08.2022 року №СЕ-19/114-22/12930-БД/Кл-1 про надання дозволу на знищення об`єктів та скерування осіб для відібрання зразків та оплату рахунку за проведення експертизи.

Ухвалою Франківського районного суду м.Львова 22.08.2022 року провадження у справі поновлено.

Ухвалою Франківського районного суду м.Львова 05.09.2022 року клопотання судового експерта Аліни Зинь про надання дозволу на знищення об`єктів, скерування осіб для відібрання зразків та оплату рахунку за проведення експертизи задоволено. Визначено дату явки ОСОБА_2 , ОСОБА_1 разом з дитиною ОСОБА_3 до Львівського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України (м.Львів, вул.Конюшинна, 24) для відібрання біологічних зразків букального епітелію у період з 10:00 год. до 11:00 год. 15.09.2022 року. Роз`яснено відповідачу - позивачу за зустрічним позовом - ОСОБА_2 , що вартість проведення судової молекулярно-генетичної експертизи орієнтовано складає 9200 грн. (рахунок для оплати буде надано під час явки до експертної установи). Надати судовому експерту Аліні Зинь дозвіл на повне або часткове знищення об`єктів дослідження відібраних експертом під час проведення експертизи біологічних зразків підекспертних осіб. Провадження у справі зупинено на час проведення експертизи.

26.10.2022 року на адресу суду надійшов висновок експерта №СЕ-19/114-22/12930-БД від 30.09.2022 року та повернуто матеріали цивільної справи №465/8342/21.

Ухвалою Франківського районного суду м.Львова від 02.11.2022 року провадження у справі поновлено.

06.12.2022 року в судове засідання позивач не з`явилася, в матеріалах справи наявне клопотання проводити розгляд без її участі та зазначила, що первісний позов підтримує, просить такий задовольнити.

Відповідач за зустрічним позовом - позивач за первісним позовом ОСОБА_2 в судове засідання 06.12.2022 року не з`явився, проте подав до суду заяву, в якій позовні вимоги визнав частково, погодився сплачувати ј частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно. Просив долучити до матеріалів справи витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, копію трудової книжки, рішення про розірвання шлюбу, свідоцтво про шлюб. В поданій заяві зазначив, що ОСОБА_3 є його сином.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Фактичні обставини справи, встановлені судом.

Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 11.05.2013 року, який розірвано в судовому порядку 09.11.2021 року.

В шлюбі народився син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим Франківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції.

Як вбачається із висновку експерта №СЕ-19/114-22/12930-БД від 30.09.2022 року ДНК-профіль дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 містить лише ті генетичні ознаки (алелі), які визначені в ДНК-профілях ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджує біологічне батьківство останнього відносно дитини. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 може бути біологічним батьком дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , матір`ю якого є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Ймовірність даної події складає 99,99 %.

Також судом встановлено, що малолітній син сторін проживає разом з матір`ю та знаходиться на її матеріальному утриманні.

Відповідач визнав позов частково, та не заперечував в частині стягнення з нього аліментів на утримання сина в розмірі 1/4 , при цього в частині зустрічного позову зазначив, що ОСОБА_5 є його сином.

Рішенням Франківського районного суду м.Львова від 09.11.2021 року розірвано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Як вбачається зі свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 від 14.04.2022 року ОСОБА_7 уклав шлюб із ОСОБА_6 .

Норми права, які підлягають застосуванню при вирішенні спору та мотиви, з яких виходить суд при ухваленні рішення.

Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За змістом ст. 141 Сімейного кодексу України (далі - СК України) мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Відповідно до положень ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 18 Конвенції про захист прав дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

У ст. 182 СК України зазначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: - стан здоров`я та матеріальне становище дитини; - стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; - наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; - наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; - доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; - інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно статті 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей.

Дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини (частина перша статті 122 СК України).

Особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження (стаття 136 СК України).

Предметом доказування в таких справах є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. У разі доведеності цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини.

Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень статті 89 ЦПК України, згідно з якою жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення.

У постанові Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 591/6441/14-ц (провадження № 61-6030св18) зазначено, що СК України не визначає будь-яких особливостей предмету доказування у даній категорії справ. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності. Керуючись цим загальним правилом, встановлення батьківства на підставі частини другої статті 128 СК України можливо за наявності належних і обґрунтованих доказів (відомостей), які засвідчують походження дитини від певної особи. Для встановлення батьківства правове значення мають фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері і батька дитини, ведення ними спільного господарства до народження дитини або спільне її виховання чи утримання, а також докази, що підтверджують визнання особою батьківства. Підставою для категоричного висновку для визнання батьківства в судовому порядку може бути висновок судово-генетичної або судово-імунологічної експертизи.

Європейський суд з прав людини зауважив, що «в ході національного розгляду суд призначив ДНК-тест з метою вирішення цього спору про батьківство. Тест продемонстрував, що відповідач був батьком дитини з ймовірністю 99,99 відсотків. Суд враховує, що на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства» (KALACHEVA v. RUSSIA, № 3451/05, § 34, ЄСПЛ, від 07 травня 2009 року).

Верховного Суду від 16 жовтня 2019 року у справі № 149/2562/18 та від 25 серпня 2020 року № 478/690/18 про те, що «тест ДНК (судово-медична (молекулярно-генетична) експертиза) станом на сьогоднішній день є єдиним методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини. Доказова цінність такого тесту переважає будь-який інший доказ на підтвердження, або оспорення кровного споріднення та має вирішальне значення у вирішенні спору даної категорії справ"; "у разі не доведення відповідачем наявності поважних підстав, які перешкоджали їй з?явитися разом з дитиною до експертної установи для забору відповідних зразків її та дитини, надають суду можливісить визнати факт, який відповідачем (її представником) заперечується».

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази мають бути належними і допустимими у відповідності до вимог ст.ст.77-78 ЦПК України.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вирішуючи зустрічний позов суд бере до уваги висновок експерта, який підтверджує біологічне батьківство ОСОБА_2 відносно дитини - ОСОБА_3 ймовірність даної події складає 99,99 % та приходить до переконання, що в задоволенні такого слід відмовити.

Щодо первісного позову, суд зазначає наступне.

Враховуючи, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову та ухвалення рішення про стягнення з відповідача на користь позивача на утримання сина ОСОБА_4 , аліменти в розмірі ј частини з усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 22 жовтня 2021 року і до досягнення сином повноліття.

Сторони не позбавлені можливості у разі зміни матеріального стану звернутися до суду з позовом про збільшення або зменшення розміру аліментів.

Згідно із ч. 1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

Виходячи з вимог ст.430 ЦПК України, суд вважає, що слід допустити негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць.

Розподіл судових витрат між сторонами.

Оскільки відповідач частково визнав позов, а позивач звільнена від сплати судового збору за вимогу про стягнення аліментів відповідно до ст.5 Закону України «Про судовий збір», тому відповідно до положень ст.141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір у розмірі 454 гривні.

Керуючись ст.ст.12, 13, 76-81, 247, 258, 259, 264, 265, 268, 274, 354 ЦПК України, суд

ухвалив :

Первісний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів - задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі ј частини з усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 22.10.2021 року і до досягнення сином повноліття.

В решті позовних вимог - відмовити.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про виключення запису про батька з актового запису про народження дитини- відмовити.

Стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Стягнути з ОСОБА_2 у дохід держави судовий збір в розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні.

На рішення може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Львівського апеляційного суду або через Франківський районний суд м.Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного текста рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , паспорт серії НОМЕР_4 ;

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце реєстрації : АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 .

Суддя Х.В.Гладишева