Справа № 297/2831/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2022 року м. Берегове

Берегівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого МИХАЙЛИШИН В. М., за участю серкетаря ОСОБА_1 , розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», треті особи приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимир Олександрович, приватний виконавець виконавчого округу Закарпатської області Лукеча Олександр Васильович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

ВСТАНОВИВ:

08 листопада 2021 року ОСОБА_2 звернувся до Берегівського районного суду Закарпатської області із позовною заявою до ТзОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», треті особи приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда В.О., приватний виконавець виконавчого округу Закарпатської області Лукеча О.В., про визнання виконавчого напису від 09.06.2021 року, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригіда В.О., щодо заборгованості за кредитним договором № 05694370 від 18.12.2020 року таким, що не підлягає виконанню.

Позовна заява мотивована тим, що 23 вересня 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Закарпатської області Лукеч О.В. було відкрито виконавче провадження № 66909752, підставою чого був виконавчий напис нотаріуса , який був виданий на підставі кредитного договору № 0569-4370 від 18.12.2020 року, укладеного між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та ОСОБА_2 . У відповідності до даного договору позивач отримав кошти в розмірі 4800 гривень та зобов`язався повернути його кредитодавцю в термін до 31.12.2020 року. Однак, позивач вважає, що виконавчий напис від 09.06.2021 року, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригіда В.О.щодо заборгованості за кредитним договором № 0569-4370 від 18.12.2020 року вчинено з грубими порушеннями порядку вчинення виконавчих написів нотаріусами і як наслідок неправомірне провадження щодо виконання вказаного виконавчого напису про звернення стягнення на предмет іпотеки, належний позивачу на праві власності. На думку позивача, приватним нотаріусом при вчиненні виконавчого напису не було встановлено безспірність заборгованості позивача та не отримано первинних документів щодо видачі кредиту і здійснення його часткового погашення.

Ухвалою Берегівського районного суду Закарпатської області 15.11.2021 року провадження у даній справі було відкрито та призначено справу до підготовчого засідання (а.с. 10-11).

Ухвалою Берегівського районного суду Закарпатської області від 20.11.2021 року закрито підготовче засідання та призначено справу до розгляду по суті (а.с. 14-16).

Позивач ОСОБА_2 та його представник адвокат Лемак Е.М. в судове засідання не з`явилися. При цьому, представником позивача було подано заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити, не заперечили проти заочного рішення.

Представник відповідача ТзОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС»в судове засідання не з`явився, про місце, дату і час розгляду справи був повідомлений належним чином. Відзив на позовну заяву відповідач не подав.

Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда В.О., приватний виконавець виконавчого округу Закарпатської області Лукеча О.В. в судове засідання не з`явились, про місце, дату і час розгляду справи були повідомлені належним чином. При цьому, приватний нотаріус Бригіда В.О. подав заяву про розгляд справи без його участі.

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до статті 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону України «Про нотаріат»). Таким актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5.

Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат», визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Згідно із підпунктами 1.1, 1.2 пункту 1, підпунктами 3.1, 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів.

Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України.

Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем, за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років.

Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172.

При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172.

Згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, для одержання виконавчого напису про стягнення заборгованості з підстав, що випливають з нотаріально посвідчених договорів, що передбачають сплату грошових сум, додаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти наступних висновків.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому, нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому, вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З урахуванням зазначеного та приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису (наприклад, неповідомлення боржника про вимогу кредитора), так і необґрунтованість вимог боржника.

Тому, суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто, чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі № 6-887цс17.

Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 Розділу ІІ Порядку).

Такого правового висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у своїй постанові від 13 жовтня 2021 року по справі № 554/6777/17-ц (провадження № 61-17750 св 20).

Крім цього, Верховний Суд зазначив у своїй постанові, що дійсно на сьогодні чинне законодавство України не зобов`язує нотаріуса викликати позичальника і з`ясовувати наявність чи відсутність його заперечень проти вимог позикодавця. Проте, право позичальника на захист його інтересів забезпечується шляхом направлення йому повідомлення про заборгованість та необхідність її погашення. Однак, враховуючи те, що нотаріальне провадження є безспірним, для забезпечення такої безспірності нотаріусові бажано з`ясувати у позичальника наявність заперечень щодо вчинення виконавчого напису або сплати ним боргу.

Таке повідомлення (заява, претензія, лист-вимога тощо) передається позикодавцем позичальнику у порядку, визначеному статтею 84 Закону України «Про нотаріат».

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Судом встановлено, що відповідно до кредитного договору № 0569-4370 від 18.12.2020 року, укладеного між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та ОСОБА_2 сторонами обумовлено суму кредиту, умови його повернення, нарахованих процентів та наслідки невиконання умов договору (а.с. 4).

09 червня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригіда В.О. було вчинено виконавчий напис щодо заборгованості за кредитним договором № 0569-4370 від 18.12.2020 року, який проводиться у безспірному порядку, у розмірі 12995,00 гривень (а.с 5).

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Закарпатської області Лукеча О.В. було відкрито виконавче провадження № 66909752 про стягнення з ОСОБА_2 в користь ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» заборгованості у сумі 12995,00 гривень (а.с. 6).

Інших доказів на підтвердження обставин справи позивачем не надано. Зокрема, від позивача не надходили до суду клопотання про витребування доказів, в тому числі належним чином завірених копій матеріалів нотаріальної справи, заведеної у зв`язку із вчиненням виконавчого напису.

Разом з цим, матеріали справи містять копію кредитного договору № 0569-4370 від 18.12.2020 року, укладеного між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та ОСОБА_2 , який завірений підписом приватного виконавця виконавчого округу Закарпатської області Лукеча О.В..

Отже, позивачем не підтверджено належними та допустимими доказами наявність спору із заборгованості по кредитному договору № 0569-4370 від 18.12.2020 року, укладеного між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та ОСОБА_2 .. Доказів про повне чи часткове погашення отриманого кредиту позивачем не надано.

За таких обставин, оскільки позивачем не доведено належними та допустимими доказами порушення порядку вчинення виконавчого напису приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригіда В.О., а саме наявність спору щодо заборгованості за кредитним договором, суд приходить до висновку, що у задоволенні позовної заяви ОСОБА_2 про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 15, 16, 18 ЦК України, ст.ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат», ст.ст. 12, 13, 81, 158, 263, 265, 267, 268, 352, 354, 355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_2 (мешканець АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» (м. Київ, бульвар Лесі Українки, буд. 26, офіс 407, ), треті особи приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимир Олександрович (м. Київ, пр-т Петра Григоренка, буд. 15), приватний виконавець виконавчого округу Закарпатської області Лукеча Олександр Васильович (м. Ужгород, пл. Кирила і Мефодія, буд. 1, офіс 59), про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга може бути подана до Закарпатського апеляційного суду.

Суддя Віталій МИХАЙЛИШИН