Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 липня 2022 року Солом`янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді - Шереметьєвої Л.А.

за участю секретаря- Фареник А.О.

позивача- ОСОБА_1

представника позивача- ОСОБА_2

представників відповідача 1- Чернишенко Т.П., Бабій А.Л.

представника відповідача 2- Гриник М.С.

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , яка діє також в інтересах малолітньої ОСОБА_3 , до Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва», Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації, ОСОБА_4 про визнання права користування квартирою та визнання наймачами квартири, суд

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася до суду з позовом у своїх інтересах та інтересах малолітньої доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і, з урахуванням уточненої позовної заяви від 18 січня 2022 року, просить:

- визнати за нею та малолітньою дитиною право користування квартирою АДРЕСА_1 , загальною площею 45, 15 кв.м.;

- визнати її та малолітню доньку наймачами квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 45, 15 кв.м., шляхом внесення змін до договору найму житлового приміщення / ордер на житлове приміщення № 152146 /.

Посилається в позові на те, що 23 червня 1964 року ОСОБА_6 був виданий ордер № 152146 на вселення у квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Таким чином, ОСОБА_6 була основним наймачем квартири.

Разом з нею були зареєстровані її діти: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_4

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 помер її дядько - ОСОБА_7 , а ІНФОРМАЦІЯ_4 помер її батько - ОСОБА_8 .

Зазначає, що у ОСОБА_8 двоє дітей: вона та її брат ОСОБА_9 .

Фактично у спірній квартирі проживав її батько, а вона зі своєю сім`єю (чоловіком та донькою) безперервно проживає у ній з листопада 2011 року.

Брат зареєстрований та проживає за іншою адресою.

На даний час у квартирі залишився зареєстрований лише її дядько ОСОБА_4 , який не проживає у квартирі та не несе тягар її утримання.

За час проживання у цій квартирі її батько намагався перевести на себе особовий рахунок та зареєструвати її в квартирі, але його брати, які були зареєстровані в квартирі, не підтримують сімейних зв`язків, контакти з ними відсутні, що постійно ускладнювало користування квартирою.

Без згоди всіх квартиронаймачів батько не зміг провести необхідні реєстраційні дії.

Наведені обставини підтверджуються копіями листів від 12 серпня 2013 та 11 вересня 2013 р., в яких батько просив перевести особовий рахунок на себе.

Перед смертю батько подав заяву до Національної поліції про встановлення місцезнаходження брата ОСОБА_4 , однак 04 жовтня 2021 року отримав відповідь, про відсутність результату пошуку, а через п`ять днів батько несподівано помер та не завершив розпочату справу.

В зв`язку з тим, що місцезнаходження дядька ОСОБА_4 невідомо, отримати його згоду на реєстрацію у квартирі неможливо, а тому виникла необхідність у зверненні до суду.

Враховуючи викладене, просить задовольнити позов.

Позовна заява була зареєстрована в канцелярії суду 17 листопада 2021 року та відповідно до ст. 33 ЦПК України було визначено склад суду.

Ухвалою суду від 22 листопада 2021 року в справі було відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Сторонам було направлено копію ухвали про відкриття провадження, відповідачам копію позовної заяви з додатками.

Відповідачам був наданий строк для надання відзиву.

З рекомендованого повідомлення вбачається, що представник відповідача-1 отримав копію ухвали про відкриття провадження та копію позовної заяви з додатками 06 грудня 2021 року.

Конверт, який направлявся відповідачу ОСОБА_4 , повернувся до суду 13 грудня 2021 без вручення з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».

/ а. с. 43, 45 /

21 грудня 2021 року до суду надійшов відзив відповідача- КП`Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва», у якому останній проти позову заперечує.

Посилається на те, що є неналежним відповідачем у справі, оскільки підприємство віднесено до сфери управління Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації.

Зазначає, що за змістом ст. 65 ЖК за особою, яка проживає у наймача житлового приміщення як член його сім`ї, не може бути визнано право користування цим приміщенням, якщо вона зберігає постійне місце проживання у приватизованому нею житловому приміщенні.

Щодо вирішення питання з приводу зміни договору найму квартири, яка використовується на підставі договору найму, слід звертатися до власника квартири або уповноваженого ним органу.

22 грудня 2021 року до суду надійшли пояснення 3-ї особи на той час - Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації, а 06 липня 2022 року - відзив, у яких проти позову заперечує.

Посилається в поясненнях на те, що відповідно до розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 10 грудня 2010 року № 1112 «Про питання комунальної власності територіальної громади м. Києва» зі змінами та доповненнями, та розпорядження Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації від 24 січня 2011 року № 20 житловий будинок АДРЕСА_1 переданий до сфери управління Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації та закріплений на праві повного господарського відання за КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва».

Відповідно до ордера від 23 червня 1994 року квартира АДРЕСА_3 надавалась на сім`ю з трьох осіб: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_4 .

Позивач в ордері не зазначена та не зареєстрована за спірною адресою.

Згідно витягу з Реєстру територіальної громади м. Києва про зареєстрованих осіб у житловому приміщенні станом на 14 грудня 2021 року, зареєстрованим значиться лише ОСОБА_4 з 21 грудня 2004 року.

Згідно витягу з Реєстру територіальної громади м. Києва про зареєстрованих осіб у житловому приміщенні станом на 14 грудня 2021 року позивач з 29 жовтня 1990 року зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 .

У 2000 році позивач разом із членами своєї сім`ї приймала участь у приватизації вказаної квартири і є власником її 1/3 частини, отже, фактично весь цей час зберігає за собою право на іншу жилу площу.

Наголошує на тому, що за особою, яка проживає у наймача жилого приміщення як член його сім`ї, не може бути визнано право користування цим приміщенням, якщо вона зберігає постійне місце проживання у приватизованому нею жилому приміщенні.

Крім того, в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження наявності письмової згоди наймача на вселення позивачки та реєстрацію в спірній квартирі.

Малолітня донька позивача зареєстрована за адресою разом з позивачем, а саме: АДРЕСА_4 , що підтверджується витягом з Реєстру територіальної громади м. Києва про зареєстрованих осіб у житловому приміщенні станом на 14 грудня 2021 року.

Вважає, позивачем не доведено набуття права користування спірною квартирою у встановленому законом порядку.

Таким чином, вселення позивача та її малолітньої дитини в спірне житлове приміщення відбувалось з порушенням вимог законодавства, а тому просить у позові відмовити.

Позивач та її представник в судовому засіданні позов підтримали.

Представники відповідачів у судовому засіданні проти позову заперечували з підстав, викладених у відзивах.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання неодноразово не з`являвся, про час розгляду справи повідомлявся належним чином у порядку, визначеному ч.10 ст.130 ЦПК України, а саме шляхом повідомлення на офіційному сайті «Судової влади».

Про причини неявки суд до відома не поставив.

З урахуванням цього, на підставі ч.1 ст.223 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу в його відсутності.

Заслухавши пояснення сторін, свідка, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення вимог позивача, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі закону за рішенням суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 ЖК України на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської ради видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення.

Відповідно до ст. 65 ЖК України наймач вправі в установленому порядку вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб.

Особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача, набувають рівного права з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщення, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням.

Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 64 ЖК України до членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки.

Судом встановлено, що на підставі ордера №152146 від 23 червня 1994 року квартира АДРЕСА_1 була надана ОСОБА_6 - бабусі позивача на сім`ю з трьох осіб: вона - ОСОБА_6 та двоє синів - ОСОБА_7 , ОСОБА_4 , які були зареєстровані в спірній квартирі.

ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_6 померла.

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_7 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 05 жовтня 2021 року, а ІНФОРМАЦІЯ_4 помер ОСОБА_8 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 від 11 жовтня 2021 року.

Згідно з Витягом з Реєстру територіальної громади м. Києва від 14 грудня 221 року в спірній квартирі на даний час зареєстрований лише відповідач ОСОБА_4 .

Таким же Витягом від 14 грудня 2021 року підтверджується, що позивач разом з малолітньої донькою зареєстрована в квартирі АДРЕСА_5 .

/ а.с. 6; 62 - 63 /

Відповідно до ч. 2 ст. 61 ЖК України договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем, громадянином, на ім`я якого видано ордер.

Згідно зі ст.106 ЖК України будь-який член сім`ї наймача, що має повну цивільну дієздатність, має право вимагати визнання його наймачем за раніше укладеним договором найму жилого приміщення.

Виходячи з принципу рівності прав та обов`язків наймача та членів його сім`ї, визначеного в ст.64 ЖК України, члени сім`ї заміщують наймача в договірних правовідносинах найму.

Причиною для зміни договору найму може бути смерть наймача.

Право вимагати зміни договору в цих випадках має будь-хто з членів сім`ї наймача, які залишились проживати у приміщенні.

У разі наявності спору, він може бути вирішений в судовому порядку.

В постанові Пленуму Верховного суду України №2 від 12 квітня 1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» роз`яснено, що вирішуючи спори про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з`ясувати,чи дотриманий встановлений порядок при їх вселенні, зокрема: чи була письмова згода на це всіх членів сім`ї наймача, чи приписані вони в даному жилому приміщенні,чи було це приміщення постійним місцем їх проживання, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання, чи не обумовлювався угодою між цими особами, наймачем і членами сім`ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням.

Судом встановлено, що наймач житлового приміщення ОСОБА_6 померла в 2013 році.

Звертаючись до суду, позивач зазначає, що з 2011 року проживає в спірній квартирі.

Після одруження в квартирі проживає її чоловік і донька, яка народилася в квітні 2021 року.

В той же час, аналізуючи відносини з родичами, які проживали в спірній квартирі, а також законодавство, яке регулює порядок набуття права користування жилим приміщенням, а також укладення договору найму, не зазначає, на яких умовах вона вселилася та проживала в спірній квартирі.

Про те, що її вселення в квартиру мало місце як члена сім`ї наймача, не зазначає і на будь-які докази цьому не посилається.

З матеріалів справи вбачається, що на підставі Розпорядження органу приватизації Жовтневої районної в м. Києві державної адміністрації № 443 від 31 січня 2000 року квартира АДРЕСА_5 була передана у спільну часткову власність ОСОБА_10 - матері позивача, позивача та її брата.

Судом встановлено та не заперечується позивачем, у вказаній квартирі вона була зареєстрована з 1990 року і до 28 червня 2022 року.

В свою чергу, малолітня донька позивача також була зареєстрована у вказаній квартирі з моменту народження і до 28 червня 2022 року .

Тобто, позивач разом з донькою знялася з реєстрації в квартирі під час знаходження справи в провадженні суду.

/ а.с. 64 - 68 /

Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України у постанові від 11 липня 2012 року № 6-60цс12, яка, з точки зору ч.4 ст.263ЦПК України, має враховуватися судом, особи, які вселилися до наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням, якщо особи вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача та якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням.

За змістом статті 65 ЖК Української РСР за особою не може бути визнано право користування жилим приміщенням, якщо вона зберігає постійне місце проживання в іншому жилому приміщенні.

Така ж позиція підтримана і Верховним Судом у постанові в справі № 199/91418/16 від 21 травня 2020 року.

Враховуючи викладене вище, підстави для задоволення вимог позивача відсутні.

Керуючись ст.ст. 41, 47 Конституції України, ст.ст. 16, 58, 61, 64, 65 ЖК України, ст.ст. 12, 13, 76-81, 89, 178, 223, 263-265, 273 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

В позові ОСОБА_1 , яка діє також в інтересах малолітньої ОСОБА_3 , до Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва», Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації, ОСОБА_4 про визнання права користування квартирою та визнання наймачами квартири відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 15 липня 2022 року.

Суддя Л.А.Шереметьєва