Справа № 486/2028/21
Провадження № 2/486/256/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2022 року Южноукраїнський міський суд Миколаївської області

у складі: головуючого - судді Савіна О.І.

при секретарі Коршак О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Южноукраїнську Миколаївської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звільнення від сплати аліментів,

без участі сторін,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про звільнення від сплати аліментів.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що з відповідачем перебував у зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Южноукраїнським міським судом Миколаївської області від 30.09.2021 року видано судовий наказ, яким з позивача на користь відповідача було стягнуто аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісяця, починаючи з 23.09.2021 року і до повноліття дитини. З червня 2021 року дитина проживає з ним та повністю знаходиться на його утриманні. Позивач зазначає, що протягом значного часу відповідачка вихованням дитини не займається, матеріальної допомоги на утримання сина не надає, а тому вважає, що з нього безпідставно відповідач стягнула аліменти.

Відповідач 03.02.2022 року подала відзив, у якому зазначила, що позовні вимоги не визнає. На думку відповідача, позовна заява жодного доказу та підстав, щоб позивач був звільнений від сплати аліментів не містить. Зазначає, що за цей час з позивача не стягувались аліменти, тож автоматично не існує й заборгованості, щоб позивача звільнили від неї. Відповідач вважає, що тільки той факт, що дитина з ним залишилась проживати декілька місяців, не може бути однією безумовною підставою від звільнення аліментів та не може бути взята до уваги судом, оскільки позивач зобов`язаний утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття незалежно від наявності рішення суду про стягнення аліментів.

08.02.2022 року на адресу суду від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій останній зазначає, що після розірвання шлюбу син проживає з ним. На думку позивача, ОСОБА_2 звернулась до суду із заявою про видачу судового наказу не маючи на те законних підстав та свідомо ввела в оману суд, що син проживає разом з нею. Вважає, що на теперішній час відсутні правові підстави для стягнення з позивача аліментів на користь відповідача на утримання малолітнього сина.

У судове засідання позивач не з`явився, однак надав суду заяву, в якій вказав, що позовні вимоги підтримує повністю та просить розглянути справу без його участі.

Відповідач не з`явилась в судове засідання, однак остання надіслала до суду заяву, в якій просить суд розглянути справу без її участі за наявними в матеріалах справи доказами, позовні вимоги не визнає.

Дослідивши письмові матеріали справи суд приходить до наступного.

Під час розгляду справи судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 23.04.2022 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Южноукраїнського міського управління юстиції Миколаївської області, батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а. с. № 10).

Сторони перебували у шлюбі, який згідно рішення Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 15.11.2021 року (справа № 486/1266/21) було розірвано (а.с. 34).

Южноукраїнським міським судом Миколаївської області від 30.09.2021 року видано судовий наказ, яким з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 було стягнуто аліменти на утримання малолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) боржника, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісяця, починаючи з 23.09.2021 року і до повноліття дитини (а. с. № 8).

Як вказав у позовній заяві позивач, син ОСОБА_4 з червня 2021 року постійно проживає з ним та перебуває на повному його утриманні.

Відповідно до довідки № 018-504 про склад сім`ї та реєстрацію, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 15).

Відповідно до Акту № 05/21 про проживання від 08.12.2021 року, виданого ОСББ «Незалежності 24», в квартирі АДРЕСА_2 проживають ОСОБА_3 та ОСОБА_1 (а.с. 11).

Згідно копії Акту обстеження умов проживання від 29.09.2021 року, складеного представниками Служби у справах дітей Южноукраїнської міської ради Миколаївської області, ОСОБА_3 проживає з батьком, який займається вихованням хлопчика, батько має намір вирішувати питання про визначення місця проживання сина разом із ним (а. с. № 12).

Відповідно до довідки, виданої Южноукраїнською загальноосвітньою школою І-ІІІ ст. №4 від 09.12.2021 року, до школи ОСОБА_4 приводить та забирає батько. Батько приділяє належну увагу навчанню та вихованню свого сина (а.с. № 14).

Отож, відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Згідно з ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Стаття 179 СК України передбачає, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання.

Відповідно до п. 17 Постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», право на звернення до суду із заявою про стягнення аліментів і, відповідно, право на отримання аліментів має той з батьків, з ким проживає дитина.

Способи захисту сімейних прав та інтересів встановлені ч. 2 ст. 18 СК України, згідно з нормами якої способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема є припинення правовідношення, а також його анулювання.

Відтак, з урахуванням предмета даного спору (звільнення від сплати аліментів), однією з обставин, яка підлягає доказуванню у справі, є те, з ким саме з батьків проживає дитина на час звернення до суду з позовом і розгляду справи судом та ухвалення рішення по справі, зокрема з одержувачем аліментів чи з їх платником.

При вирішенні цього спору суд також враховує правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 04.09.2019 року (справа № 711/8561/16), відповідно до якого за своєю суттю аліменти - це кошти покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків хто проживає із дитиною та бере більш активну участь у її вихованні.

Судом встановлено, що на даний час неповнолітня дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає разом з батьком ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується матеріалами справи.

Відповідно ч. 4 ст. 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Як встановлено дитина проживає з батьком - позивачем по справі та знаходиться на його утриманні, тобто змінились обставини, що впливають на стягнення аліментів на користь відповідача. Враховуючи загальні принципи регулювання сімейних відносин, способи захисту сімейних прав, суд вважає за необхідне захистити порушене право позивача шляхом припинення примусового стягнення на користь відповідача аліментів на утримання дитини сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , які стягуються на підставі судового наказу № 486/1550/21 виданого 30.09.2021 року Южноукраїнським міським судом Миколаївської області.

Враховуючи вище викладене, позовні вимоги позивача про звільнення від сплати аліментів на утримання неповнолітньої дитини є обґрунтованими та такими що підлягають задоволенню.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст.4, 10, 12, 13, 81, 141, 263-265, 268, 272-273, 280-282, 354, 430 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звільнення від сплати аліментів, задовольнити.

Звільнити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Южноукраїнська Миколаївської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , від сплати аліментів на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_3 , на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) боржника, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісяця, починаючи з 23.09.2021 року і до повноліття дитини, стягнутих судовим наказом Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 30.09.2021 року справа № 486/1550/21.

Визнати судовий наказ № 486/1550/21, виданий 30.09.2021 року Южноукраїнським міським судом Миколаївської області про стягнення з ОСОБА_1 користь ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що не підлягає виконанню та відкликати.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_3 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Южноукраїнська Миколаївської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , судовий збір в розмірі 908 (дев`ятсот вісім) грн. 00 коп.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Южноукраїнського

міського суду О. І. Савін