ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2022 року

м. Хмельницький

Справа № 686/21853/21

Провадження № 22-ц/4820/383/22

Хмельницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ Корніюк А.П. (суддя доповідач), П`єнти І.В., Талалай О.І., секретар судового засідання Філіпчук О.В.

за участю представника ГУНП в Хмельницькій області Ліщишина О.А.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 686/21853/21 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 17 грудня 2021 року (суддя Заворотна О.Л., повне судове рішення складено 17 грудня 2021 року) у справі за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області про відшкодування моральної шкоди.

Заслухавши доповідача, пояснення представника учасника справи, дослідивши доводи апеляційної скарги і матеріали справи, суд

в с т а н о в и в:

Звертаючись до суду ОСОБА_1 зазначав, що 13.09.2021 він отримав листа, в якому знаходились п`ять листів (повістки про виклик на допит у якості підозрюваного) скріплені підписами старшого слідчого ВРЗЗС СУ ГУНП в Хмельницькій області капітаном поліції Кравчуком І.В. Крім цього, на корінцях до повістки написано «для забезпечення участі у допиті», що чинним КПК України заборонено. Позивач вказує, що в кожний із цих документів слідчий вніс неправдиві відомості, чим порушив не тільки його права, в тому числі і конституційні, а й його честь та гідність. ОСОБА_1 вважає, що капітан поліції ОСОБА_2 спотворив суть, зміст і форму права, обізвав його підозрюваним, чим порушив презумпцію невинуватості, перевищив надані йому КПК України повноваження і вніс завідомо неправдиві відомості в офіційний документ. Наслідком таких дій, як зазначає позивач, є порушення його конституційного права, як споживача на доброякісну послугу від органів державної влади, права на повагу його гідності та честі, порушено конституційну презумпцію невинуватості. Позивач посилається на те, що статус підозрюваного він втратив 23.01.2018, набувши статусу обвинуваченого. Моральна шкода, завдана позивачу є наслідком порушення його прав, честі, гідності та моральних страждань, що змусило ОСОБА_1 вчергове витрачати час задля поновлення своїх прав.

Зважаючи на викладене, ОСОБА_1 просив суд стягнути з Держави Україна на свою користь 2 000 000 000 000 грн моральної шкоди, завданої незаконною дією/внесенням завідомо неправдивих відомостей в офіційні документи старшим слідчим ВРЗЗС СУ ГУНП в Хмельницькій області капітаном поліції Кравчуком І.В.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області 17 грудня 2021 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Апелянт вказує, що суд першої інстанції переплутав предмет позову, яким є безпосередньо матеріально-правова вимога позивача до відповідача, щодо якої особа звертається до суду за захистом своїх прав чи інтересів, а також переплутав представника відповідача з відповідачем. Предметом спору є об`єкт спірних правовідносини, матеріально-правовий об`єкт, з приводу якого виник правовий конфлікт між позивачем та відповідачем, тобто відшкодування моральної шкоди, завданої позивачу незаконною дією/внесенням завідомо неправдивих відомостей в офіційні документи старшим слідчим ВРЗЗС СУ ГУНП в Хмельницькій області капітаном поліції Кравчуком І.В. Незаконне внесення завідомо неправдивих відомостей згідно з ст.ст. 1166, 1173, 1174 ЦК України є підставою, яка дає апелянту право на відшкодування шкоди, незалежно від наявності вини капітана поліції ОСОБА_2 ОСОБА_1 посилається на те, що суд першої інстанції мав би встановити, чи є в нього статус підозрюваного і чим це підтверджується, і якщо такого статусу не має, то задовольнити позов.

Таким чином, ОСОБА_1 просить скасувати оскаржуване рішення та постановити нове, яким його позовні вимоги задовольнити.

У відзиві на апеляційну скаргу ГУНП в Хмельницькій області погоджується із висновками суду першої інстанції та просить оскаржуване рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Представник вказує, що позовна заява ОСОБА_1 не відповідає положенням ст. 175 ЦПК України. Так, позивач у позовній заяві, зазначаючи Державу Україна як відповідача, не вказує Міністерство юстиції України, яке уповноважено здійснювати представництво інтересів держави у судах України, а натомість вказує представником ГУНП в Хмельницькій області, не визначаючи дану державну установу відповідачем у справі. Відповідач вказує, що 17.06.2016 до ЄРДР внесені відомості відносно обставин, які могли свідчити про вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_1 12.12.2017 за матеріалами об`єднаного кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296, ч. 2 ст. 189 КК України було підготовлено повідомлення про нову підозру. Таким чином, ОСОБА_1 перебуває у статусі підозрюваного, а слідчий ВРЗЗ СУ ГУНП в Хмельницькій області капітан поліції Кравчук І.В. при здійсненні досудового розслідування кримінального правопорушення діяв правомірно та відповідно до вимог КПК України. Крім того, рішеннями суду в установленому порядку не визнано незаконність дій слідчого під час здійснення ним досудового розслідування.

Відповідач вважає, що позивачем не надано доказів на підтвердження наявності заподіяної йому шкоди, причинного зв`язку між шкодою і протиправними діяннями відповідача, не доведено наявність моральних страждань внаслідок незаконних дій, внесенням завідомо неправдивих відомостей в офіційні документи старшим слідчим ВРЗЗ СУ ГУНП в Хмельницькій області капітаном поліції Кравчуком І.В.

Представник ГУНП в Хмельницькій області заперечив проти доводів апеляційної скарги та просить її відхилити, залишивши оскаржуване рішення без змін.

ОСОБА_1 до суду не з`явився, хоча про день і час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим (ч. 1 ст. 263 ЦПК України).

Суд, відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що звертаючись до суду ОСОБА_1 вказував, що 13.09.2021 він отримав листа з п`ятьма повістками про виклик на допит у якості підозрюваного, що скріплені підписами старшого слідчого ВРЗЗС СУ ГУНП в Хмельницькій області капітаном поліції Кравчуком І.В.

І, на думку позивача, зазначивши у повістках статус ОСОБА_1 , як підозрюваного, слідчий порушив презумпцію невинуватості, перевищив надані повноваження, вніс неправдиві відомості у офіційний документ, наслідком чого стало порушення права, честі і гідності позивача та чим спричинено йому моральну шкоду.

Разом з тим, матеріали справи не містять належних і допустимих доказів про те, що відносно ОСОБА_1 були вчинені неправомірні дії, які знаходяться у прямому причинному зв`язку із завданням останньому шкоди.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із їх недоведеності.

З таким висновком погоджується і колегія суддів та вважає, що такий висновок відповідає обставинам справи і вимогам закону.

Відповідно до ч. 5 ст. 40 КПК України слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, службові особи, інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення слідчого.

Існує законодавчо визначений механізм контролю за законністю прийнятих процесуальних рішень відповідною посадовою особою органу досудового слідства при здійсненні кримінального провадження. Заінтересована особа має право в порядку, передбаченому КПК України, звернутися зі скаргою на процесуальні рішення, дії або бездіяльність уповноваженої особи органу досудового слідства (слідчого), вчинені нею під час кримінального провадження, зокрема, до суду.

Законність процесуальних актів і дій (бездіяльності) слідчих, вчинених при проведенні досудового слідства у конкретній справі, не може перевірятися за межами передбаченого законом процесуального контролю.

У випадку, якщо помилки посадової особи органу досудового слідства (в даному випадку слідчого) неможливо виправити в такий спосіб, такі порушення повинні вирішуватися поданням позову незадоволеної особи проти держави.

Разом з тим, загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені нормами статті 1167 ЦК України, відповідно до якої моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини, крім випадків встановлених частиною другою цієї статті.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України.

Частинами другою, п`ятою і шостою статті 1176 ЦК України передбачено, що право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом.

Шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок постановлення судом незаконного рішення в цивільній справі, відшкодовується державою в повному обсязі в разі встановлення в діях судді (суддів), які вплинули на постановлення незаконного рішення, складу злочину за обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.

Шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах.

Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.

Положеннями ст. 56 Конституції України встановлено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, в тому числі, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

В силу положень ч. 1 ст. 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Аналізуючи зазначені норми права, наявні підстави для висновку, що в деліктних правовідносинах юридичною підставою відповідальності, яка виникає внаслідок заподіяння шкоди, є склад цивільного правопорушення. І до його елементів належать протиправна поведінка завдавача шкоди, настання шкоди, причинний зв`язок між двома першими елементами і вина завдавача шкоди. Відсутність хоча б однієї складової виключає обов`язок по відшкодуванню шкоди.

При цьому, саме на потерпілого покладається обов`язок доведення факту неправомірної поведінки відповідача, заподіяння ним шкоди та її розмір, а також причинного зв`язку між протиправною поведінкою завдавача шкоди та негативними наслідками. Відповідач же повинен довести відсутність своєї вини у завданні потерпілому шкоди.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (факти), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (ст. 76 ЦПК України).

Відповідно до частин 1, 5 і 6 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Оцінивши відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України надані сторонами докази, суд першої інстанції правильно виходив з того, що ОСОБА_1 не доведено факту заподіяння йому моральної шкоди відповідачем внаслідок внесення старшим слідчим ВРЗЗС СУ ГУНП в Хмельницькій області капітаном поліції Кравчуком І.В. в повістки про виклик на допит у якості саме підозрюваного; неправомірність таких дій, причинно-наслідковий зв`язок між такими діями та їх наслідками. І недоведеність позовних вимог є підставою для відмови у позові.

Висновки суду узгоджуються з матеріалами справи.

Аргументи апеляційної скарги про те, що оскаржуване судове рішення ухвалено без додержання норм матеріального та процесуального права є голослівними, адже суд при вирішенні позову ОСОБА_1 керувався положеннями ст. 56 Конституції України, ст. ст. 23, 1167, 1174, 1176 ЦК України, ст. ст. 12, 77, 79, 81 ЦПК України.

Доводи апелянта про порушення судом першої інстанції норм процесуального права при вирішенні заявленого ним клопотання спростовуються матеріалами цивільної справи.

Встановлено, що ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 01 листопада 2021 року вирішено клопотання ОСОБА_1 про витребування доказів у справі відмовивши в його задоволенні з підстав, передбачених ст. 83 ЦПК України (а.с.37).

Таким чином, вирішуючи заявлені клопотання ОСОБА_1 суд діяв в межах наданих процесуальним законодавством повноважень.

Посилання апелянта на те, що факт незаконного внесення завідомо неправдивих відомостей в офіційний документ, що дає право на відшкодування моральної шкоди в порядку ст. ст. 23, 1166, 1173, 1174 ЦК України незалежно від наявності вини слідчого на законність оскаржуваного судового рішення не впливають, оскільки ОСОБА_1 не доведено складу цивільного правопорушення: факту неправомірної поведінки відповідача, заподіяння ним шкоди та її розмір, а також причинного зв`язку між протиправною поведінкою завдавача шкоди та негативними наслідками.

Висновки суду першої інстанції відповідають встановленим обставинам справи.

Рішення суду ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, N 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Оскільки у задоволенні апеляційної скарги відмовлено, підстави для нового розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382-384, 389, 390 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 17 грудня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 25 лютого 2022 року.

Судді А.П. Корніюк

І.В. П`єнта

О.І. Талалай