Справа № 369/9505/21
Провадження № 2/369/1630/22
РІШЕННЯ

Іменем України

18.07.2022 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Янченка А.В.,

за участю секретаря судового засідання Безкоровайної М.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення боргу кредитором спадкодавця.

В обґрунтування позову зазначено, що між АТ КБ "ПриватБанк" та ОСОБА_2 04.07.2011 року був укладений кредитний договір б/н, за умовами якого позичальник отримав кредит. ОСОБА_2 підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг.

Як вбачається, з Свідоцтва про смерть від 03.01.2018 року Серія НОМЕР_1 , позичальник помер. Спадкоємцем, який постійно проживав разом із спадкодавцем ОСОБА_2 на час відкриття спадщини є ОСОБА_1 . Дізнавшись про смерть позичальника, Позивач 28.05.2020 року направив претензію кредитора до Києво-Святошинської районної державної нотаріальної контори. Позивач пред`явив свої вимоги, але ніяких дій не було виконано.

Станом на дату смерті заборгованість позичальника перед банком за кредитним договором № б/н від 04.07.2011 року становить 15 332,29 грн., яка складається з наступного: 4567,65 грн. заборгованість за тілом кредиту, в т. ч.: 0,00 грн. заборгованість за поточним тілом кредиту, 4567,65 грн. заборгованість за простроченим тілом кредиту, 0,00 грн. заборгованість за нарахованими відсотками, 2798,89 грн. заборгованість за простроченими відсотками, 0,00 грн. заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України, 7965,75 грн. нарахована пеня, 0,00 грн. нарахована комісія. Посилаючись на те, що спадкоємці в силу ч. 2 ст. 1282 ЦК України зобов`язані задовольнити вимоги кредитора, просить задовольнити позов.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 05.10.2021 року постановлено прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити загальне позовне провадження у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу кредитором спадкодавця, витребувати: від Боярської міської ради (08150, Боярка, вул. М. Грушевського, 39) довідку про склад сім`ї померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 та довідку про реєстрацію осіб за адресою: АДРЕСА_1 , станом на дату смерті померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 та витребувати докази від Києво-Святошинської районної державної нотаріальної контори (08151, Київська область, Фастівський район, м. Боярка, вул. Б. Хмельницького, буд. 113) копію спадкової справи заведеної після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_2 .

16.11.2021 року завідувачем Києво-Святошинської районної державної нотаріальної контори Київської області Панікар В.М. через канцелярію суду надано копію спадкової справи № 239/2020 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 .

28.12.2021 року через канцелярію суду зареєстровано відповідь Боярської міської ради Київської області щодо відомостей про реєстрацію/зняття з реєстрації місця проживання ОСОБА_1 .

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 21.01.2022 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті.

Сторони в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце проведення розгляду справи були повідомленні у встановленому законодавством порядку.

У зв`язку із зазначеним, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються доводи позивача, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду, вважає, що позов не підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що 04.07.2011 року між АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір б/н, за умовами якого він отримав кредит, у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, розмір кредитного ліміту було збільшено до 4700 грн.

04.07.2011 року позичальник підписав заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ КБ «ПриватБанк» для отримання кредитної картки. Із цієї заяви слідує, що позичальник надав згоду про те, що заява позичальника, разом з пам`яткою клієнта, запропонованими банком Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також тарифами складає між позичальником і банком договір про надання банківських послуг. У заяві також зазначено, що Умови та Правила надання банківських послуг розміщені на офіційному сайті банку, і відповідач зобов`язалася виконувати вимоги Умов та Правил надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватися з їх змінами на сайті банку.

Позивачем до позову додано документи, викладені іноземною мовою - «Условия и правила предоставления банковских услуг», без відповідного перекладу, досліджуючи які, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 10 Конституції України та ч. 1 ст. 1 Закону України «Про забезпечення функціонування української мови як державної» єдиною державною (офіційною) мовою в Україні є українська мова.

У свою чергу, положеннями ч. 1 ст. 12 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», ч. 1 ст. 14 Закону України «Про забезпечення функціонування української мови як державної» та ч. 1 ст. 9 ЦПК України судочинство, в тому числі цивільне, і діловодство в судах України проводяться державною мовою. Статус української мови як єдиної державної мови передбачає обов`язковість її використання на всій території України при здійсненні повноважень органами державної влади та органами місцевого самоврядування, а також в інших публічних сферах суспільного життя, які визначені цим Законом (ч. 7 ст. 7 Закону України «Про забезпечення функціонування української мови як державної»).

Крім того, як зазначив Конституційний Суд України у Рішенні від 14 грудня 1999 року у справі № 10-рп/99, українська мова як державна є обов`язковим засобом спілкування на всій території України при здійсненні повноважень органами державної влади та органами місцевого самоврядування (мова актів, роботи, діловодства, документації тощо), а також в інших публічних сферах суспільного життя, які визначаються законом (ч. 5 ст. 10 Конституції України).

Така правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 06 лютого 2018 року у справі № 826/24325/15 та від 10 травня 2018 року у справі № 823/2164/17, що у порядку ч. 4 ст. 263 ЦПК України підлягає врахуванню.

Відповідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

За відсутності перекладу наданого позивачем документа, на українську мову, яка є державною мовою, суд не має можливості встановити зазначену в ньому інформацію та не бере такий до уваги як доказ у справі. При цьому кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Судом встановлено, що позичальник ОСОБА_2 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть Серія НОМЕР_1 , виданого Срібнянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області від 03.01.2018 року.

Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 25 ЦК України здатність мати цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи. Цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті.

За змістом указаної норми права цивільні обов`язки особи, в тому числі ті, які виникли на підставі договорів та інших правочинів, припиняються з часу смерті боржника.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини (п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

В силу ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Предметом спору у даній справі є стягнення заборгованості, яка виникла внаслідок невиконання спадкодавцем зобов`язань за укладеним ним кредитним договором.

Станом на дату смерті заборгованість позичальника перед банком за кредитним договором № б/н від 04.07.2011 року становить 15 332,29 грн., яка складається з наступного: 4567,65 грн. заборгованість за тілом кредиту, в т. ч.: 0,00 грн. заборгованість за поточним тілом кредиту, 4567,65 грн. заборгованість за простроченим тілом кредиту, 0,00 грн. заборгованість за нарахованими відсотками, 2798,89 грн. заборгованість за простроченими відсотками, 0,00 грн. заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України, 7965,75 грн. нарахована пеня, 0,00 грн. нарахована комісія. Посилаючись на те, що спадкоємці в силу ч. 2 ст. 1282 ЦК України зобов`язані задовольнити вимоги кредитора, просить задовольнити позов.

Тобто, із доказів у справі слідує, що між АТ КБ «Приватбанк» і ОСОБА_2 виникли зобов`язання за кредитним договором, які останній не виконав.

Нормою статті 1216 ЦК України встановлено, що спадкуванням є перехід прав i обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять yсі права i обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав i обов`язків, що зазначені у статті 1219 ЦК України(статті 1218, 1231 ЦК України).

Згідно зі статтею 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно з частиною третьою цієї статті спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Статтею 1281 ЦК України визначено порядок та строки пред`явлення кредитором спадкодавця вимог до спадкоємців, згідно якого спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги (частина перша). Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги (частина друга). Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги (частина третя). Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги (частина четверта).

Аналіз вказаної норми дає підстави для висновку, що строки пред`явлення кредиторами спадкодавця вимог до спадкоємців є обмежувальними (преклюзивними), тобто їх пропущення припиняє права кредиторів, а тому ці строки не призупиняються, не перериваються й не поновлюються.

Отже, встановлені статтею 1281 ЦК України строки - це строки, у межах яких кредитор, здійснюючи власні активні дії, може реалізувати своє суб`єктивне право.

Сплив визначених статтею 1281 ЦК України строків пред`явлення кредитором вимоги до спадкоємців має наслідком позбавлення кредитора права вимоги за зобов`язанням, а також припинення такого зобов`язання.

Зазначений правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 квітня 2018 року у справі № 14-53цс18.

Стаття 1281 ЦК України не встановлює певного порядку пред`явлення вимог кредиторів до спадкоємців боржника.

За положеннями пункту 189 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 3 березня 2004 року № 20/5, нотаріус за місцем відкриття спадщини в строк, установлений статтею 1281 ЦК України, приймає претензії від кредиторів спадкодавця. Претензії мають бути заявлені у письмовій формі і прийняті незалежно від строку настання права вимоги. Про претензію, що надійшла, нотаріус доводить до відома спадкоємців, які прийняли спадщину, або виконавця заповіту.

Таким чином, за змістом наведених норм закону кредитор боржника або повинен подати вимогу безпосередньо спадкоємцям, або звернутись до нотаріуса з вимогою, яку нотаріус доводить до відома спадкоємців, що прийняли спадщину, або виконавця заповіту.

Обрання певного способу є правом кредитора і здійснюється ним на власний розсуд.

Банк в позовній заяві не повідомив суд про те, коли саме йому стало відомо про смерть ОСОБА_2 .

Проте вказав, що 28.05.2020 року через нотаріуса АТ КБ «Приватбанк» пред`явив вимогу до спадкоємця ОСОБА_1 .

Частиною 1 статті 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Статтею 1282 ЦК України встановлено, що спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора вони зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями і кредитором не встановлено інше. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передано спадкоємцям у натурі.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Окрім того, слід врахувати, що позивачем заявлено вимогу про стягнення боргу кредитором спадкодавця до спадкоємця, яка постійно проживала разом із спадкодавцем ОСОБА_2 на час відкриття спадщини, а саме - ОСОБА_1 .

Факт постійного проживання на час відкриття спадщини відповідача з померлим ОСОБА_2 не встановлено.

До спадкоємця боржника обов`язок перед позикодавцями (кредиторами) спадкодавця виникає лише в межах, передбачених ст. 1282 ЦК України, тобто в межах вартості майна, одержаного у спадщину.

З матеріалів спадкової справи № 239/2020 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 наданої Києво-Святошинською районною державною нотаріальною конторою Київської області вбачається, що із заявами про прийняття чи відмову від спадщини до нотаріальної контори після смерті ОСОБА_2 ніхто не звертався, разом із тим, матеріали справи не містять відомостей щодо спадкового майна, в межах вартості якого відповідач ОСОБА_1 , зобов`язана задовольнити вимоги кредитора, оскільки, нотаріусом не видано свідоцтва про право на спадщину відповідачу, за матеріалами справи не встановлено факту успадкування будь-якого майна після смерті ОСОБА_2 , у свою чергу, банк не довів протилежного.

З відповіді Боярської міської ради Київської області від 11.11.2021 року № 02-10/4980, зареєстрованої за вх. № 57520 28.12.2021 року вбачається, що відомості про реєстрацію/зняття з реєстрації місця проживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 в органі реєстрації відсутні.

Таким чином, судом не встановлено отримання відповідачем спадкового майна, яке б посвідчувалося свідоцтвом про право власності, в межах вартості якого слід задовольнити вимоги позивача.

Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку, що позов АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу кредитором спадкодавця - не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 141, 374, 376, 381, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

У задоволені позову Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 50) до ОСОБА_1 про стягнення боргу кредитором спадкодавця відмовити у повному обсязі.

Судові витрати покласти на позивача.

Найменування сторін:

Позивач: Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», адреса: 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 50, .

Відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Київського апеляційного суду

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення суду складено 18.07.2022 року.

Суддя А.В. Янченко