22.07.2022 Справа № 756/1448/20
ун.№756/1448/20 пр.№2/756/377/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 липня 2022 року Оболонський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді Шевчука А.В.,

секретарів: Волкової А.А., Демченко І.В.

за участі: позивача - ОСОБА_1 , представника позивача - ОСОБА_2 ,

відповідача - ОСОБА_3 , представника відповідача - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Баранець Алла Миколаївна про розірвання договору довічного утримання, скасування рішення приватного нотаріуса про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, скасування заборони та визнання права власності на квартиру,

в с т а н о в и в:

У січні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_3 про розірвання договору довічного утримання укладеного 29.03.2017 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Анциферовою А.М., зареєстрованого у реєстрі за №237. Також, просила: скасувати рішення приватного нотаріусу Київського міського нотаріального округу Баранець А.М. про державну реєстрацію за ОСОБА_3 прав та їх обтяжень, індексний номер 34518505 від 29.03.2017 14:58:35, щодо реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_1 ; скасувати заборону, накладену приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баранець А.М., зареєстровану в реєстрі за №238, зареєстровану в реєстрі для заборон за №1 та визнати за ОСОБА_1 право власності на квартиру АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позову вказувала, що 29.03.2017 року між нею та відповідачем у справі було укладено договір довічного утримання, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Анциферовою А.М., зареєстрованого у реєстрі за №237.

Згідно з умовами зазначеного договору ОСОБА_1 передала у власність ОСОБА_3 належну їй квартиру АДРЕСА_1 , а остання в свою чергу зобов`язалась довічно фінансово утримувати ОСОБА_1 , тобто забезпечувати грошовими ресурсами для задоволення її життєвих потреб. Сторони домовились, що грошове утримання складається з первинного одноразового платежу у розмірі 120 000 грн. та щомісячних платежів у розмірі 1000 грн.

Також, ОСОБА_3 зобов`язалася щомісяця разом з щомісячним грошовим утриманням, сплачувати комунальні послуги за квартиру АДРЕСА_1 , а саме: послуги ЖЕК по утриманню будинку, плату за користування природним газом, теплопостачання, водопостачання та електроенергія до 150 кВт.год, абонентська плата за телефон, радіоточку, за послуги соціального пакету кабельного телебачення та оплату домофона.

За п. 8 Договору, сторони погодили, що сума грошового щомісячного утримання підлягає індексації та нараховується щорічно у лютому місяці чергового року за попередній рік з урахуванням річного індексу інфляції споживчих цін за інформацією Державної служби Статистики України та сплачується ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 .

Позивач стверджує, що з моменту укладення договору ОСОБА_3 майже не спілкувалася із нею, лише формально надавала визначену фінансову допомогу та грошові перекази на оплату комунальних послуг, які ОСОБА_1 сплачувала самостійно, і такий стан речей її влаштовував.

При цьому ситуація змінилась 27.06.2019 року, коли ОСОБА_1 отримала перелам стегнової кістки і стала обмеженою у пересуванні.

На пропозицію ОСОБА_1 про необхідність додаткового, відмінного від договору утримання - не фінансового, а фактичного: догляд, придбання продуктів та їжі 03.07.2019 року ОСОБА_3 відвідала позивача у лікарні та передала 8000 грн. в рахунок оплати наступних місяців фінансового утримання за договором, не пропонуючи іншої допомоги.

Оскільки ОСОБА_3 не погодилась на пропозицію ОСОБА_1 розірвати договір довічного утримання, остання ініціювала внести зміни до даного договору до кінця 2019 року та просила сплатити додаткові витрати, в тому числі, на лікування і на поточний ремонт квартири, а також збільшити розмір щомісячного утримання хоча б до 6 000 грн.

При цьому, ОСОБА_3 відмовилась змінити умови договору, а до їх виконання підходить вибірково та безвідповідально, свідомо перераховує кошти до поштового відділення у якому позивач їх фізично не має можливості отримати, або ж без узгодження із ОСОБА_1 переоформляє на себе договори щодо виконання комунальних послуг та самостійно їх оплачує, що тягне подвійну оплату.

Таким чином, ОСОБА_1 вважає істотними порушеннями умов договору довічного утримання зі сторони ОСОБА_3 , оскільки позивач позбавлена того на що вона розраховувала при укладенні договору, а тому просила про задоволення позовних вимог.

Позивач та її представник в судовому засіданні позов підтримали в повному обсязі, надали пояснення, просили суд його задовольнити. Після оголошеної перерви в судове засідання не з`явились, подали до суду заяву про можливість завершення розгляду справи за їх відсутності.

Відповідач та її представник в судовому засіданні проти позову заперечували, мотивуючи це тим, що ОСОБА_3 добросовісно виконувала і виконує усі умови укладеного договору довічного утримання та забаганки ОСОБА_1 , яка потрапила під вплив сторонніх осіб і штучно створює перешкоди у його виконанні після відмови у пропозиції позивача його розірвати.

Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Баранець А.М. в судове засідання не з`явилась повідомлена про час та місце розгляду справи належним чином.

Заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Ст.744 ЦК України визначено, що за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов`язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно.

Ч.1 ст.745 ЦК України встановлено вимоги до форми договору довічного утримання. Так, зазначений договір укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню.

Як вбачається з матеріалів справи 29.03.2017 року між ОСОБА_1 (відчужувач) та ОСОБА_3 (набувач) було укладеного договір довічного утримання, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Анциферовою А.М., зареєстрований у реєстрі за №237 (а.с.56-57).

У ст.627 ЦК України закріплено принцип свободи договору, у відповідності до якого сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Як встановлено судом, укладаючи оспорюваний договір довічного утримання, позивач та відповідач діяли вільно, на власний розсуд вибираючи контрагента та визначаючи його умови.

Відповідно до ч.1 ст.749 ЦК України у договорі довічного утримання (догляду) можуть бути визначені всі види матеріального забезпечення, а також усі види догляду (опікування), якими набувач має забезпечувати відчужувача.

Згідно з умовами зазначеного договору відчужувач передав у власність набувачеві квартиру АДРЕСА_1 , а остання в свою чергу зобов`язалась довічно фінансово утримувати ОСОБА_1 , тобто забезпечувати грошовими ресурсами для задоволення її життєвих потреб. Сторони домовились, що грошове утримання складається з первинного одноразового платежу у розмірі 120 000 грн. та щомісячних платежів у розмірі 1000 грн. Сторони домовились, що щомісячне грошове утримання буде надаватися відчужувачу шляхом банківського або поштового переказу, або готівкою під розписку.

Також, ОСОБА_3 зобов`язалася щомісяця разом з щомісячним грошовим утриманням, або окремо сплачувати комунальні послуги за квартиру АДРЕСА_1 , а саме: послуги ЖЕК по утриманню будинку, плата за користування природним газом, теплопостачання, гаряче та холодне водопостачання до 4 куб.м. та електроенергія до 150 кВт.год, абонентська плата за телефон, радіоточку, за послуги соціального пакету кабельного телебачення та оплату домофона.

У відповідності до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Судом встановлено та підтверджено сторонами, що на виконання умов договору довічного утримання ОСОБА_1 отримала від ОСОБА_3 первинний одноразовий платіж у розмірі 120 000 грн. і до 27.06.2019 року претензій щодо виконання договору довічного утримання у ОСОБА_1 не було.

На прохання позивача, у зв`язку з переламом ОСОБА_1 стегнової кістки та необхідністю оперативного втручання 03.07.2019 року ОСОБА_3 провідала позивача у лікарняному закладі і передала під розписку, у рахунок оплати наступних щомісячних платежів 8 000 грн.

При цьому, у листі від 30.09.2019 року ОСОБА_3 звернулася до ОСОБА_1 із гарантіями виконання умов договору довічного утримання, запевненням готовності виконувати додаткові прохання ОСОБА_1 та вимогою усунути непорозуміння щодо штучних перешкод виконання цього договору (а.с. 63-64).

Зі змісту позовної заяви та зі слів ОСОБА_1 остання сприйняла та розцінила вказаний лист як образу і 01.11.2019 року звернулася до ОСОБА_3 з листом де просила розірвати договір добровільно за згодою сторін (а.с. 66).

За приписами ст.755 ЦК України договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду: 1) на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов`язків, незалежно від його вини.

У відповідності до тексту вказаного листа ОСОБА_1 в категоричній формі вимагає припинити виплату коштів за комунальні платежі і вказує, що «гроші які Ви надсилаєте на мою адресу я не хочу отримувати і не буду».

Таким чином, на думку суду, передумовою тверджень ОСОБА_1 про невиконання договору довічного утримання було незадоволення її вимоги про його розірвання та, як наслідок, свідомі дії щодо створення перешкод у виконанні умов цього договору для ОСОБА_3 .

За приписами ч.ч.1,2 ст.651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Договір довічного утримання також може бути розірваний на вимогу відчужувача у випадку невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов`язків за договором, незалежно від його вини.

Відповідно до п. 14 договору довічного утримання від 29.03.2017 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , істотними умовами договору вважатимуться щомісячні платежі, первинний грошовий платіж та довічне право на проживання відчужувача у вказаній квартирі. Разом з правом проживання в квартирі, відчужувач приймає на себе обов`язок її зберігання та підтримання в належному стані. Відчужувач несе повну відповідальність за шкоду спричинену його діями третім особам а процесі використання квартири для свого проживання.

П.15 договору передбачено, що цей договір може бути розірваний за згодою сторін, у випадку невиконання його істотних умов.

Суду не надано жодного належного і допустимого доказу на підтвердження невиконання, або ж порушення ОСОБА_3 істотних умов визначених п.14 договору довічного утримання.

Більше того, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 , крім іншого, погоджувалася і виконувала обґрунтовані пропозиції і вимоги ОСОБА_1 навіть якщо вони виходили за межі умов вказаного договору та не заперечувала внесення змін до самого договору за умови їх розумності, справедливості із урахуванням можливостей та прав кожної сторони.

Не заслуговують на увагу претензії позивача про переоформлення ОСОБА_3 на своє ім`я договорів про надання комунальних послуг та самостійну їх оплату з огляду на беззаперечне право і обов`язок власника майна на його утримання.

Також, на думку суду, письмове визнання ОСОБА_3 вимог оплатити непередбачувані витрати на заміну вікна, усунення протікання труби та повірку лічильників, особисті пропозиції кваліфікованого догляду та допомоги по господарству свідчать про добросовісність дій і намірів ОСОБА_3 та спростовують звинувачення ОСОБА_1 (Т.1 а.с. 84-93).

Відповідно до ст.1 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

За приписами ст.2 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру: пенсії; стипендії; оплата праці (грошове забезпечення); суми виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування; суми відшкодування шкоди, заподіяної працівникові каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також суми, що виплачуються особам, які мають право на відшкодування шкоди в разі втрати годувальника; розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі.

Таким чином, даний Закон не містить жодного посилання на те, що грошове забезпечення за договором довічного утримання підлягає індексації.

В п.8 договору довічного утримання зазначено, що сума грошового утримання підлягає індексації та нараховується щорічно в лютому місяці чергового року за попередній рік з урахуванням річного індексу інфляції споживчих цін за інформацією Державної служби статистики України.

Проте, відповідно до п.14 Порядку проведення індексації грошових доходів населення надано роз`яснення щодо застосування механізму індексації лише до визначених Законом України "Про індексацію грошових доходів населення" об`єктів індексації та згідно з якими грошове утримання, яке щомісячно має надаватися відчужувачу за договором довічного утримання, до об`єктів індексації не відноситься.

При цьому, як встановлено судом, отримавши позовну заяву, відповідач ОСОБА_3 фактично самостійно збільшила суму, яка підлягає сплаті за договором довічного утримання з урахуванням, в тому числі, індексу інфляції.

Однією з загальних засад цивільного законодавства відповідно до вимог п.3 ч.1 ст.3 ЦК України є свобода договору.

Згідно з ч.1 ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відтак, законодавством дозволено встановлювати у договорі довічного утримання обов`язок набувача лише щодо утримання (догляду) відчужувача.

Сторонами у договорі довічного утримання від 29.03.2017 року встановлений вичерпний перелік обов`язків набувача щодо відчужувача. Крім того, у п. 10, п. 11 договору відчужувач засвідчила, що визначене сторонами щомісячне грошове утримання є достатнім для матеріального забезпечення відчужувача для задоволення його життєвих потреб та не потребуватиме подальшого перегляду. При надходженні грошового переказу на поштове відділення за місцем проживання відчужувача коштів відповідно до п. 7, п.8 цього договору, зобов`язання набувача за цим договором за відповідний місяць вважаються виконаними в повному обсязі.

Відповідно до п.27 договору довічного утримання сторони підтвердили, що договір не носить характеру уявного та удаваного правочину. Відчужувач та набувач не визнані недієздатними чи обмежено дієздатними, не страждають на психічний розлад, не вживають наркотичні засоби, токсичні речовини тощо, не стоять на обліку у психоневрологічних та наркологічних закладах тощо, укладення договору відповідає їх інтересам, волевиявлення є вільним, усвідомленим та відповідає їхній внутрішній волі, умови договору зрозумілі і відповідають реальній домовленості сторін, текст цього договору прочитано і схвалено ними до його посвідчення, договір не приховує іншого правочину і спрямований на настання наслідків, які обумовлені у ньому.

Даний договір був посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Анциферовою А.М.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази мають бути належними і допустимими відповідно до вимог ст.ст.77,78 ЦПК України.

За приписами ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи, мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Суд критично ставиться до свідчень свідка ОСОБА_5 наданих в судовому засіданні з огляду на те, що саме з останньою ОСОБА_1 укладено альтернативні оплатні договори на надання послуг після звернення до суду з даним позовом, а отже прослідковується залежність та зацікавленість у вирішенні питання на користь позивача.

Таким чином, повно та всебічно дослідивши обставини справи, оцінивши зібрані докази у сукупності і враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач та його представник не знайшли свого підтвердження в судових засіданнях, суд вважає, що у задоволенні позову ОСОБА_1 про розірвання договору довічного утримання слід відмовити.

Також суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні вимог ОСОБА_1 про скасування рішення приватного нотаріусу Київського міського нотаріального округу Баранець А.М. про державну реєстрацію за ОСОБА_3 прав та їх обтяжень, індексний номер 34518505 від 29.03.2017 14:58:35, щодо реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_1 ; скасування заборони, накладеної приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баранець А.М., зареєстрованої в реєстрі за № 238, зареєстрованої в реєстрі для заборон за №1 та визнання за ОСОБА_1 права власності на квартиру АДРЕСА_1 , оскільки дані вимоги є похідними та залежать від дійсності і чинності договору довічного утримання.

Зважаючи на вищенаведене, відповідно до ст.ст. 3, 627, 651, 744, 745, 749, 755 ЦК України, ст.ст. 1,2 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення", керуючись ст.ст. 5, 12-13, 76, 81, 82, 133, 141, 263-265 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Баранець Алла Миколаївни про розірвання договору довічного утримання, скасування рішення приватного нотаріуса про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, скасування заборони та визнання права власності на квартиру - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідком апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення виготовлено 22.07.2022 року.

Суддя А.В. Шевчук