Справа № 148/1444/20
Провадження №2/148/18/22
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

18 лютого 2022 року Тульчинський районний суд

Вінницької області

в складі: головуючого судді Саламахи О.В.,

за участю секретаря Немирівської Ю.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Тульчина за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Шпиківської селищної ради, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача 1 - Державний реєстратор Водотика Ольга Василівна Комунального підприємства "Архітектурне планувально-проектне бюро", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача 2 - Державний реєстратор Тульчинської райдержадміністрації Вінницької області Мельник Ірина Миколаївна, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача 3 - державний нотаріус Тульчинської державної нотаріальної контори Тимчик Наталія Федорівна, про визнання неправомірним та скасування рішення 6 сесії 22 скликання Шпиківської селищної ради, визнання неправомірним і скасування державного акту на право приватної власності на землю, скасування рішень державних реєстраторів, визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки, за участі: позивача - ОСОБА_1 ; представника позивачів - ОСОБА_6 ; представника відповідача Шпиківської селищної ради - Магдалюка О.Г.; відповідачів - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ; представника відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_7 , -

В С Т А Н О В И В:

Позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 звернулися до суду з позовом до Шпиківської селищної ради, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання неправомірним та скасування рішення 6 сесії 22 скликання Шпиківської селищної ради, визнання неправомірним і скасування державного акту на право приватної власності на землю, скасування рішень державних реєстраторів, визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки.

Позовні вимоги, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог (а.с. 43-50 т. 2) мотивований тим, що позивачам на праві приватної спільної часткової власності належить приватизована у 2003 році квартира АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 . Рішенням виконавчого комітету Шпиківської селищної ради № 39 від 25.05.2011 поштову адресу " АДРЕСА_3 " змінено на " АДРЕСА_4 ", потім АДРЕСА_5 .

Квартира розташована у двоповерховому двоквартирному будинку на земельній ділянці з цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку і господарських будівель, виділеній у 1997 році у приватну власність відповідачу ОСОБА_4 .

Позивач ОСОБА_1 і відповідач ОСОБА_4 домовились укласти договір купівлі-продажу даної земельної ділянки після виговлення технічної документації. Для цього ними було забезпечено виготовлення необхідних документів для оформлення договору в нотаріальній конторі. Однак, відповідач ОСОБА_4 зволікав з оформленням договору, а потім взагалі відмовився його укладати, не пояснюючи причин. У 2018 році відповідач ОСОБА_4 поділив дану земельну ділянку на дві земельних ділянки, одну з яких продав відповідачу ОСОБА_5 . Розташування квартири позивачів на земельній ділянці власником якої є інша особа порушує загальний принцип цілісності об`єкта нерухомості із земельною ділянкою на якій цей об`єкт розташований. Будучи власниками нерухомості, позивачі позбавлені можливості у повній мірі користуватися правами власників щодо розпорядження майном, оскільки у разі відчуження квартири новий набувач має укладати з відповідачем ОСОБА_4 відповідний договір користування земельною ділянкою чи викуповувати її.

Щодо неправомірності отримання відповідачем ОСОБА_4 земельної ділянки у приватну власність позивачі зазначають наступне.

Рішенням Шпиківської селищної ради 8 сесії 21 скликання від 19.03.1992 "Про наділ земельного участку під будівництво 2-х квартирного житлового будинку для працівників Шпиківського селищного відділення міліціїї", Тульчинському РВ УМВС виділено земельну ділянку площею 0,30 га. в АДРЕСА_6 та надано дозвіл на будівництво, а також зобов`язано Тульчинський Відділ внутрішніх справ отримати технічну документацію на будівництво.

Рішенням Шпиківської селищної ради 9 сесії 21 скликання від 24.07.1992 "Про затвердження земельних ділянок під будівництво індивідуальних житлових будинків та під городництво і садівництво" затверджено земельні ділянки під будівництво житлових будинків та під городництво, сінокосіння громадян смт. Шпикова. Згідно даного списку за номером 98 значиться відповідач ОСОБА_4 .

В подальшому 20.09.1995 Шпиківський селищний голова листом звернувся до начальника Тульчинського РВ УМВС з проханням передати незакінчений будівництвом двоквартирний будинок з говністю 60% на баланс Шпиківської селищної ради з послідуючим наданням виконкомом селищної ради права на приватизацію квартир працівниками міліції. У даному листі просив повідомити про осіб, які будуть у ньому проживати з метою надання їм права на приватизацію землі.

На підставі розпорядження Тульчинської райдержадміністрації від 27.10.1995 двоповерховий двоквартирний житловий будинок з підвалом, розташований по АДРЕСА_6 зареєстровано за Тульчинським РВ УМВС. Рішенням Шпиківської селищної ради № 66 від 14.11.1995 вказаний двоквартирний будинок прийнято на баланс Шпиківської селищної ради.

Рішенням Шпиківської селищної ради 6 сесії 22 скликання від 20.08.1996 "Про передачу присадибних земельних ділянок у приватну власність" за заявою ОСОБА_4 передано безоплатно у приватну власність земельну ділянку площею 0,15 га., розташовану по АДРЕСА_7 для обслуговування житлового будинку і господарських будівель і 0,02 га. по АДРЕСА_7 для ведення особистого підсобного господарства.

Даним рішенням передавалася у власність земельна ділянка, на якій Тульчинським РВ УМВС будував вказаний двоповерховий будинок.

На підставі вказаного рішення від 20.08.1996 на ім`я ОСОБА_4 23.01.1997 видано державний акт на право приватної власності на землю., яким передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,1689 га., розташовану на території Шпиківської селищної ради, землю передано для обслуговування житлового будинку і господарських будівель площею 0,15 га. та для ведення осбистого підсобного господарства - 0,0189 га.

Позивачі вважають неправомірним рішення Шпиківської селищної ради 6 сесії 22 скликання від 20.08.1996 про передачу у безоплатну приватну власність ОСОБА_4 земельної ділянки площею 0,1689 га., оскільки, як до прийняття оскаржуваного рішення від 20.08.1996, так і після його прийняття ОСОБА_4 не був забудовником будинку по АДРЕСА_8 ) та не звертався до Шпиківської селищної ради із заявою про передачу йому у власність земельної ділянки, не був забудовником квартири АДРЕСА_1 і цей же бувший будинок АДРЕСА_2 ), не звертався з заявою про виділ йому земельної ділянки для будівництва квартири АДРЕСА_9 . Також він не був користувачем належної позивачам квартири.

В свою чергу, рішення Шпиківської селищної ради 9 сесії 21 скликання від 24.07.1992, яким затверджено земельні ділянки під будівництво житлових будинків та під городництво, в тому числі і ОСОБА_4 , залишилися не реалізованими. Крім того, у ньому не зазначено місце розташування земельних ділянок.

На виконання рішення Шпиківської селищної ради від 19.03.1992 Тульчинський РВ УМВС отримав технічну документацію і згідно неї здійснював будівництво житлового двоквартирного двоповерхового будинку.

Шпиківській селищній раді було відомо, що Тульчинському РВ УМВС відведено земельну ділянку під будівництво будинку. В свою чергу, Шпиківський селищний голова бажав дізнатся про осіб, які мали проживати у будинку з метою надання їм права на приватизацію землі. Тим самим, ним було ініційовано приватизацію ОСОБА_4 земельних ділянок, який не мав права на безоплатне їх отримання для будівництва та обслуговування житлового будинку.

Проте, зазначений лист був передчасним, а відповідь на нього не можна розцінювати як факт, що призведе до реальних юридичних наслідків, оскільки в листі може бути висвітлено наміри щодо надання дозволу на вселення, однак, підтвердженням вселення може бути тільки ордер.

На підставі вказаного рішення від 20.08.1995 ОСОБА_4 отримав державний акт на право приватної власності на землю, який є неправомірним. Окрім того, по батькові ОСОБА_4 у державному акті не співпадає з його дійсним по батькові. Відповідного рішення про виправлення помилки не приймалось, також, відсутнє рішення суду про встановлення факту належності правовстановлюючого документу.

Відтак, рішення селищної ради є неправомірним, і виданий на його підставі державний акт на право приватної власності на земельну ділянку на ім`я ОСОБА_4 є недійсним.

В свою чергу, в зв`язку з тим, що державний акт є неправомірно виданим, підлягає скасуванню і державна реєстрація права власності за відповідачем ОСОБА_4 .

В подальшому, рішенням виконкому № 15 від 21.02.2003 оформлено право комунальної власності на квартиру АДРЕСА_10 за територіальною громадою Шпиківської селищної ради та видано свідоцтво про право власності. Також, виконкомом Шпиківської селищної ради 21.02.2003 видано на ім`я позивача ОСОБА_1 та членів його сім`ї - ОСОБА_8 та ОСОБА_3 ордер на вселення в житлове приміщення за адресою: АДРЕСА_11 ).

Позивач ОСОБА_1 домовився з відповідачем ОСОБА_4 про купівлю в останнього земельної ділянки для обслуговування будинку площею 0,15 га. та земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 0,0189 га. З цією метою вони звернулися до відділу Держкомзему у Тульчинському районі ГУ Держгеокадастру у Вінницькій області, де зазначеним земельним ділянкам, що надавалися ОСОБА_4 , присвоєні кадастрові номери: :02:002:1182 за адресою: АДРЕСА_4 з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), площею 0,15 га та :02:002:1183 за цією ж адресою з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства площею 0,189 га.

У червні 2017 року позивач ОСОБА_1 запропонував відповідачу ОСОБА_4 передати вказані земельні ділянки, на що останній погодився. За замовленням позивача та його оплатою було проведено оцінку земельних ділянок, однак, при підготовці документів нотаріусу, ОСОБА_4 відмовився відчужувати земельні ділянки, не пояснивши причин.

У грудні 2018 року позивач ОСОБА_1 дізнався, що ОСОБА_4 продав земельну ділянку, і лише тоді йому стало відомо про рішення Шпиківської ради від 20.08.1996.

У травні 2018 року ОСОБА_4 звернувся з заявою про виготовлення технічної документації із землеустрою щодо розділу земельної ділянки кадастровий номер :02:002:1182, площею 0,15 га., в результаті чого, вказану земельну ділянку було розділено на дві: кадастровий номер: :02:002:1165, яка знаходиться по АДРЕСА_4 , площею 0,0942 га. для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та кадастровий номер :02:002:1166 по АДРЕСА_4 , площею 0,0558 га. для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).

У технічній документації із землеустрою зазначено, що власниками суміжних земельних ділянок претензій до існуючих меж не заявлено, однак це не відповідає дійсності, оскільки такі межі не встановлювалися.

В подальшому 06.09.2018 відповідач ОСОБА_4 у Тульчинській державній нотаріальній конторі уклав з відповідачем ОСОБА_5 договір купівлі-продажу земельної ділянки кадастровий номер :02:002:1166.

Вказаний договір купівлі-продажу позивачі вважають незаконним в силу ч. 1 ст. 655, 622 ЦК України. Позивачам відомо, що відповідач ОСОБА_5 не отримав у користування земельну ділянку, і нею в даний час користується позивач ОСОБА_1 . Відповідач ОСОБА_4 не звертався до позивачів з вимогою припинити користування земельною ділянкою. З такою вимогою не звертався і відповідач ОСОБА_5 .

Оскільки дана земельна ділянка неправомірно виділена відповідачу ОСОБА_4 , тому відповідно і договір її купівлі-продажу є недійсним. Також, підлягає скасуванню державна реєстрація права власності на земельну ділянку площею 0,0558 га. за відповідачем ОСОБА_5 .

Вказані обставини стали причиною звернення позивачів до суду з даним позовом, у якому просять:

- визнати неправомірним і скасувати рішення 6 сесії 22 скликання Шпиківської селищної ради народних депутатів Тульчинського району Вінницької області від 20.08.1996 про передачу ОСОБА_4 безкоштовно у приватну власність земельної ділянки площею 0,15 га для обслуговування житлового будинку і господарських будівель та земельної ділянки площею 0,02 га для ведення особистого підсобного господарства;

- визнати неправомірним і скасувати Державний акт на право приватної власності на землю серії ВН №000289 від 23.01.1997, виданий ОСОБА_4 про передачу у приватну власність земельної ділянки площею 0,1689 га та його реєстрацію в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 1;

- скасувати рішення державного реєстратора, індексний номер: 35686398 від 15.06.2017 про державну реєстрацію права власності земельної ділянки кадастровий номер :02:002:1182 з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0,15 га, що розташована по АДРЕСА_12 за ОСОБА_4 та припинити право власності на дану земельну ділянку;

- скасувати рішення державного реєстратора індексний номер: 35685138 від 15.06.2017 про державну реєстрацію права власності земельної ділянки кадастровий номер :02:002:1183, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, площею 0,0189 га, що розташована по АДРЕСА_12 за ОСОБА_4 та припинити право власності на дану земельну ділянку;

- скасувати рішення державного реєстратора індексний номер: 41787938 від 25.06.2018 про державну реєстрацію права власності земельної ділянки кадастровий номер :02:002:1165 з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0,0942 га, що розташована по АДРЕСА_12 за ОСОБА_4 та припинити право власності на дану земельну ділянку;

- скасувати рішення державного реєстратора індексний номер: 41790299 від 25.06.2018 про державну реєстрацію права власності земельної ділянки кадастровий номер :02:002:1166, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0,0558 га, що розташована по АДРЕСА_12 за ОСОБА_4 та припинити право власності на дану земельну ділянку;

- визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки кадастровий номер :02:002:1166, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0,0558 га, що розташована по АДРЕСА_12 від 06.09.2018 серії та номер: 2-1559, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ;

- скасувати рішення державного реєстратора - приватного нотаріуса Тульчинської державної нотаріальної контори Тульчинського районного нотаріального округу Вінницької області Тимчик Наталії Федорівни, індексний номер: 42879347 від 06.09.2018 про державну реєстрацію права власності земельної ділянки кадастровий номер :02:002:1166, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0,0558 га, що розташована по АДРЕСА_12 та припинити право власності ОСОБА_5 на дану земельну ділянку;

- скасувати державну реєстрацію земельних ділянок шляхом вилучення з Державного земельного кадастру відомостей про реєстрацію земельних ділянок за кадастровим номером :02:002:1165, площею 0,0942 га та кадастровим номером :02:002:1166, площею 0,0558 га.

Також позивачі просять стягнути з відповідачів на свою користь судові витрати.

Відповідач ОСОБА_4 подав до суду відзив на позовну заяву (а.с. 79-80 т. 1), відповідно до якого він позов не визнає, вважає, що позовна заява суперечить ряду вимог, встановлених щодо її форми. Формулювання обставин, викладених у позовній заяві, є нечітким та незрозумілим. Вважає, що позивачами пропущено строк позовної давності, оскільки події, що описуються відбувались ще в минулому столітті - в 1995 році і дані події були позивачам достименно відомі.

Згідно відповіді позивача ОСОБА_9 на відзив відповідача ОСОБА_4 (а.с. 134-135 т. 1) ОСОБА_9 зазначає, що ним, за дорученням відповідача ОСОБА_4 було замовлено та оплачено виготовлення двох звітів: про експертну грошову оцінку земельної ділянки площею 0,1500 га. та земельної ділянки площею 0,0183 га. Про домовленість на передачу земельних ділянок свідчить і те, що раніше ним 28.01.2011 було оплачено роботи по присвоєнню кадастрових номерів земельним ділянкам. Відтак, відповідач ОСОБА_4 користувався послугами позивача щодо присвоєння кадастрових номерів земельним ділянкам, проведенням експертної грошової оцінки земельних ділянок. Щодо пропуску строку позовної давності зазначає, що позивачам до грудня 2018 року не були відомі обставини протизаконного отримання ОСОБА_4 земельної ділянки. Рішення він отримав лише у грудні 2018 року.

Згідно відзиву відповідача Шпиківської селищної ради на позовну заяву (а.с. 225-227 т. 1) представник селищної ради зазначає, що оскаржуване рішення прийнято 20.08.1996, а державний акт на право приватної власності на ім`я відповідача видано 23.01.1997. При цьому, право власності на квартиру АДРЕСА_13 ) позивачі набули 05.05.2003. Вважає, що позивачами пропущено строк позовної давності і вони б мали звернутися до суду щодо позовних вимог до Шпиківської селищної ради у строк до 15.01.2015, з огляду на те, що 15.01.2012 набрав чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законів України щодо вдосконалення порядку здійснення судочинства", яким виключено п. 4 ст. 268 ЦК України про те, що на позови про визнання незаконним правового акту органу місцевого самоврядування позовна давність не поширюється і відповідно до перехідних положень якого особа з таким видом позову має право звернутись до суду протягом трьох років з дня набрання даним Законом законної сили.

Згідно відповіді позивача ОСОБА_9 на відзив Шпиківської селищної ради (а.с. 241-242 т. 1), остання не заперечує факту безкоштовної передачі земельної ділянки площею 0,15 га для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд та земельної ділянки площею 0,2 га. для ведення особистого підсобного господарства, згідно рішення 6 сесії 22 скликання від 20.08.1996 та видачі державного акту відповідачу ОСОБА_4 . Зазначає, що позивачами не пропущено строк позовної давності, оскільки копію оскаржуваного рішення від 20.08.1996 позивач ОСОБА_1 отримав у грудні 2018 року, і, відповідно, раніше позивачам не були відомі обставини протизаконного отримання ОСОБА_4 земельної ділянки.

Також отримана позивачами квартира, яка є половиною двоквартирного будинку, знаходиться на земельній ділянці, власником якої є ОСОБА_4 , а тому позивачі, відповідно, позбавлені можливості розпоряджатися своєю квартирою.

За ч. 1 ст. 120 ЗК України до особи, яка набула права власності на жилий будинок, будівлю чи споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Відтак, негативні наслідки для позивачів протиправного рішення Шпиківської селищної ради тривають і досі, тому позивачі вважають, що позов може бути пред`явлений доти, допоки існують наслідки названого протиправного рішення.

Також відповідач ОСОБА_4 подав до суду відзив на збільшені позовні вимоги позивачів (а.с. 59-60 т. 2), у якому, окрім обставин, зазначених ним у первісному відзиві, зазначив також, що про домовленість про передачу земельних ділянок свідчить те, що позивач ОСОБА_1 28.01.2011 оплатив роботи по присвоєнню кадастрових номерів земельним ділянкам. Згідно замовлення від 19.06.2017 позивач ОСОБА_1 просив експерта виготовити оцінку 2-х земельних ділянок по АДРЕСА_12 . Також, наявний рахунок від 19.06.2017, де зазначено платника ОСОБА_4 по дорученню ОСОБА_1 . Таким чином, позивачі були обізнані про приватизацію земельної ділянки ОСОБА_4 з 1996 року, однак за захистом своїх прав не звертались, а звернулись вже після пропуску строку позовної давності.

Позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_6 в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, на задоволенні позову наполягли, посилаючись на обставини, викладені у первісному позові та в заяві про збільшення позовних вимог. Представник позивача додала, що рішення селищної ради є незаконним, а тому всі інші вимоги є похідними.

Позивачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , будучи належним чином повідомленими, в судове засідання не з`явились.

Представник відповідача Шпиківської селищної ради Магдалюк О.Г. в судовому засіданні позов не визнав, суду пояснив, що обставини, які описуються у позовній, зокрема щодо прийняття рішення Шпиківською селищною радою, відбувались приблизно 25 років тому назад, а тому надати детальну інфоормації з цього приводу він не може. Також підтримав обставини, наведені Шпиківською селищною радою у відзиві на позовну заяву.

Відповідач ОСОБА_4 в судовому засіданні позов не визнав, суду пояснив, що він отримав ордер на вселення в квартиру в будинку АДРЕСА_2 , після чого, зареєструвався там. В подальшому він звертався до селищної ради з метою приватизації земельної ділянки площею 0,15 га. У 2002 році до нього звернувся позивач ОСОБА_1 щодо продажу останньому квартири. Однак, квартиру він продати не міг оскільки вона була не приватизована. Він (відповідач ОСОБА_4 ) відмовився від ордера на квартиру і його видали ОСОБА_1 . Однак, на той час він вже приватизував спірну земельну ділянку і весь час нею користувався.

Представник відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_7 в судовому засіданні послався на те, що позивач ОСОБА_1 раніше знав про наявність державного акту про право власності відповідача ОСОБА_4 на земельну ділянку та про наявність рішення Шпиківської селищної сесії про видачу земельної ділянки ОСОБА_4 . Вважає, що позивачами пропущено строк позовної давності та щодо визнання державного акту неправомірним та його скасування обрано не вірний спосіб захисту.

Відповідач ОСОБА_5 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав. Суду пояснив, що він знав про те, що вказану квартиру купив ОСОБА_1 , а земельна ділянка під будинком належить ОСОБА_4 . Земельну ділянку він купив у ОСОБА_4 для того, що б йому було зручно заїзджати до будинку.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача 1 - Державний реєстратор Водотика Ольга Василівна Комунального підприємства "Архітектурне планувально-проектне бюро" в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність (а.с. 182 т. 2).

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача 2 - Державний реєстратор Тульчинської райдержадміністрації Вінницької області Мельник Ірина Миколаївна в судове засідання не з`явилась. Тульчинською райдержадміністрацією подано до суду клопотання про розгляд справи у відсутність представника (а.с. 172 т. 1, 123-126 т. 2)

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача 3 - державний нотаріус Тульчинської державної нотаріальної контори Тимчик Наталія Федорівна в судове засідання не з`явилась, подала до суду клопотання про розгляд справи у її відсутність (а.с. 202 т. 2).

Дослідивши матеріали справи, вивчивши та оцінивши докази у справі та співставивши їх у відповідності до норм чинного законодавства, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Згідно копії рішення Шпиківської селищної ради 8 сесії 21 скликання від 19.03.1992 "Про наділ земельного участку під будівництво 2-х квартирного житлового будинку для працівників Шпиківського селищного відділення міліціїї", Тульчинському РВ УМВС виділено земельну ділянку площею 0,30 га. в АДРЕСА_6 та надано дозвіл на будівництво. Зобов`язано Тульчинський Відділ внутрішніх справ отримати технічну документацію на будівництво (а.с. 18 т. 1).

Рішенням Шпиківської селищної ради 9 сесії 21 скликання від 24.07.1992 "Про затвердження земельних ділянок під будівництво індивідуальних житлових будинків та під городництво і садівництво" (а.с. 19 т. 1) затверджено земельні ділянки під будівництво житлових будинків та під городництво, сінокосіння громадян смт. Шпикова за списком, що додається.

Згідно вказаного списку (а.с. 20-21 т. 1) за номером 98 значиться відповідач ОСОБА_4 .

Відповідно до листа Шпиківського селищного голови від 20.09.1995 (а.с. 22 т. 1), селищний голова звертався до начальника Тульчинського РВ УМВС у Вінницькій області з проханням повідомити хто з працівників міліції буде проживати у збудованому райвідділом житловому двоповерховому будинку на виділеній Шпиківською селищною радою земельній ділянці площею 0,60 га. Дана інформація витребовувалась в зв`язку з тим, що на той час проходила приватизація землі і селищній раді необхідні були дані про осіб, які мають намір проживати у будинку для надання їм права на приватизацію землі.

Рішенням Шпиківської селищної ради 6 сесії 22 скликання від 10.08.1996 (а.с. 23 т. 1) передано безкоштовно у приватну власність ОСОБА_4 земельну ділянку площею 0,15 га, розташовану по АДРЕСА_7 для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд і 0,02 га. по АДРЕСА_7 для ведення особистого підсобного господарства.

На підставі вказаного рішення Шпиківської селищної ради 6 сесії 22 скликання від 10.08.1996 на ім`я ОСОБА_4 23.01.1997 видано державний акт на право приватної власності на землю площею 0,1689 га.: 0,1500 га. - для обслуговування житлового будинку і господарських будівель та 0,0189 га. - для ведення особистого підсобного господарства (а.с. 24 т. 1).

Рішенням Шпиківської селищної ради № 15 від 21.02.2003 (а.с. 27 т. 1) вирішено оформити за територіальною громадою смт. Шпикова в особі Шпиківської селищної ради право комунальної власності на квартиру АДРЕСА_14 загальною площею 159,8 кв. м.

Реєстрація права власності за територіальною громадою смт. Шпиква в особі Шпиківської селищної ради на квартиру АДРЕСА_10 підтверджується копією витягу про реєстрацію права власності КП "Тульчинське МБТІ" від 01.04.2003.

Згідно копії ордеру Шпиківської селищної ради від 21.02.2003 (а.с. 26 т. 1) позивачу ОСОБА_1 надано житлову площу по АДРЕСА_15 .

Згідно копії свідоцтва про право власності, виданого виконкомом Шпиківської селищної ради 01.04.2003 (а.с. 28 т. 1) за територіальною громадою смт. Шпиква в особі Шпиківської селищної ради зареєстровано право комунальної власності на чотирикімнатну квартиру АДРЕСА_10 .

Рішенням Шпиківської селищної ради № 32 від 18.04.2003 (а.с. 29 т. 1) позивачу ОСОБА_1 та членам його родини передано у безоплатну власність квартиру АДРЕСА_6 .

Згідно копії свідоцтва про право власності, виданого виконкомом Шпиківської селищної ради 05.05.2003 (а.с. 30 т. 1) та копії витягу про реєстрацію права власності КП "Тульчинське МБТІ" від 05.05.2003 (а.с. 32 т. 1) позивач ОСОБА_9 та члени його сім`ї: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у рівних частках спільно володіють квартирою АДРЕСА_10 .

Відповідно до рішення виконкому Шпиківської селищної ради № 39 від 25.05.2011 (а.с. 25 т. 1) присвоєно поштову адресу житловому будинку, власниками якого є ОСОБА_1 та члени його родини ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в рівних частках: АДРЕСА_12 , замість помилково вказаної АДРЕСА_15 .

Згідно копії витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, сформованого 07.06.2017 (а.с. 35 т. 1), відповідач ОСОБА_4 володіє на праві приватної власності земельною ділянкою площею 0,1500 га. кадастровий номер :02:002:1182, розташованою по АДРЕСА_12 , призначеною для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

Згідно копії витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, сформованого 07.06.2017 (а.с. 37 т. 1), відповідач ОСОБА_4 володіє на праві приватної власності земельною ділянкою площею 0,0189 га. кадастровий номер :02:002:1183, розташованою по АДРЕСА_12 призначеною для ведення особистого селянського господарства.

Згідно копії повного витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, сформованого 15.06.2017 (а.с. 38 т. 1), відповідач ОСОБА_4 володіє на праві приватної власності земельною ділянкою площею 0,1500 га. кадастровий номер :02:002:1182, розташованою по АДРЕСА_12 , призначеною для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Реєстрацію права власності здійснено 15.06.2017 державним реєстратором Водотикою О.В.

Згідно копії повного витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, сформованого 15.06.2017, відповідач ОСОБА_4 володіє на праві приватної власності земельною ділянкою площею 0,0189 га. кадастровий номер :02:002:1183, розташованою по АДРЕСА_12 , призначеною для ведення особистого селянського господарства. Реєстрацію права власності здійснено 15.06.2017 державним реєстратором Водотикою О.В.

Відповідно до витребуваних за клопотанням позивачів копій матеріалів договору купівлі-продажу земельної ділянки від 06.09.2018 (а.с. 97-98 т. 1) відповідач ОСОБА_5 купив у позивача ОСОБА_4 земельну ділянку площею 0,0558 га. кадастровий номер :02:002:1166, розташовану по АДРЕСА_12 , призначену для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Договір посвідчено 06.09.2018 приватним нотаріусом Тульчинської державної нотаріальної контори Тимчик Наталією Федорівною.

Згідно копії інформаційної довідки від 05.06.2019 (а.с. 41 т. 1), що міститься в матеріалах договору, за відповідачем ОСОБА_5 зареєстровано право власності на земельну ділянку площею 0,0558 га., кадастровий номер :02:002:1166, розташовану по АДРЕСА_12 , з цільовим призначенням: землі житлової забудови для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Реєстрацію права власності здійснено 16.09.2018 державним реєстратором: Тульчинська державна нотаріальна контора Тимчик Наталією Федорівною. Підстава виникнення права власності: договір купівлі-продажу земельної ділянки від 06.09.2018.

Відповідно до копії інформаційної довідки від 05.06.2019 (а.с. 42 т. 1), за відповідачем ОСОБА_4 зареєстровано право власності на земельну ділянку площею 0,0942 га. кадастровий номер :02:002:1165, розташовану по АДРЕСА_12 , з цільовим призначенням: землі житлової забудови, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Реєстрацію права власності здійснено 20.06.2018 державним реєстратором Мельник Іриною Миколаївною. Підстава виникнення права власності: державний акт на право приватної власності на землю серії та номер ВН000289, виданий 21.01.1997 Шпиківською селищною радою.

Також матеріали договору містять звіт від 09.08.2018 про експертну грошову оцінку земельної ділянки, розташованої по АДРЕСА_12 , яка належить ОСОБА_4 (а.с. 106-126 т. 1).

Позивачем ОСОБА_1 з відповіддю на відзив відповідача ОСОБА_4 додано копію замовлення ОСОБА_4 по його ( ОСОБА_1 ) дорученню від 19.06.2017, адресованого експерту Бінєвському М.В. про виготовлення експертної оцінки двох земельних ділянок по АДРЕСА_12 (а.с. 137 т. 1).

Також позивачем надано копію рахунку від 19.06.2017 за виготовлення експертної оцінки двох земельних ділянок по АДРЕСА_12 (а.с. 138 т. 1), копію квитанції від 28.01.2011 про оплату ОСОБА_4 послуг експерта (а.с. 139 т. 1) та копію акту приймання-передачі межових знаків на зберігання по АДРЕСА_12 , по земельній ділянці з кадастровим номером :02:002, наданої користувачу ОСОБА_4 . Даний акт містить підпис ОСОБА_10 та позивача ОСОБА_1 , дати складення не містить.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Земельного Кодексу України (1990 року, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) громадяни України мають право на одержання у власність земельних ділянок, зокрема, для: ведення особистого підсобного господарства; будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель (присадибна ділянка).

Згідно ч. 2 ст. 6 цього Кодексу громадяни набувають право власності на земельні ділянки, зокрема, у разі: ведення особистого підсобного господарства; будівництва та обслуговування будинку, господарських будівель (присадибна ділянка), в тому числі земельні ділянки, що були раніше надані у встановленому порядку громадянам для цієї мети, у межах граничного розміру, визначеного статтею 67 цього Кодексу.

Відповідно п. 1 ч. 1 ст. 9 цього Кодексу до відання сільських, селищних і міських районного підпорядкування Рад народних депутатів у галузі регулювання земельних відносин на їх території належить: передача земельних ділянок у власність, надання їх у користування, в тому числі на умовах оренди, у порядку, встановленому статтями 17 і 19 цього Кодексу.

Згідно частин 3, 4 ст. 17 цього Кодексу громадяни, заінтересовані у передачі їм у власність земельних ділянок із земель запасу, подають заяву про це до сільської, селищної, міської, а у разі відмови до районної, міської, в адміністративному підпорядкуванні якої є район, Ради народних депутатів за місцем розташування земельної ділянки. У заяві зазначаються бажані розмір і місце розташування ділянки, мета її використання і склад сім`ї. Відповідна Рада народних депутатів розглядає заяву і у разі згоди передати земельну ділянку у власність громадянину замовляє землевпорядній організації розробку проекту її відведення. Проект відведення земельної ділянки погоджується з сільською (селищною) радою народних депутатів, з районним (міським) землевпорядним, природоохоронним і санітарним органами, органом архітектури і подається до районної (міської) Ради народних депутатів для прийняття рішення про передачу громадянину земельної ділянки у власність.

Згідно змісту частин 5-8 ст. 17 цього Кодексу (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) передача у власність земельної ділянки, що була раніше надана громадянину, провадиться сільськими, селищними, міськими Радами народних депутатів за місцем розташування цієї ділянки, зокрема, для: для ведення підсобного господарства у розмірі згідно з статтею 52 цього Кодексу; для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських споруд (присадибна ділянка), садівництва, дачного і гаражного будівництва у розмірах згідно із статтями 57 і 67 цього Кодексу. Зазначені земельні ділянки передаються у власність на підставі заяви громадянина і матеріалів, що підтверджують її розмір (земельно - кадастрова документація, дані бюро технічної інвентаризації, правлінь товариств і кооперативів тощо). Ради народних депутатів розглядають у місячний строк зазначені заяви і матеріали та приймають відповідні рішення. Передача земельних ділянок, що перебувають у власності або користуванні інших громадян чи юридичних осіб, провадиться місцевими Ралами народних депутатів після вилучення (викупу) їх у порядку, встановленому статтями 31 і 32 цього Кодексу.

Судом встановлено, що рішенням Шпиківської селищної ради від 19.03.1992 Тульчинському РВ УМВС виділено земельну ділянку площею 0,30 га. в АДРЕСА_6 . Рішенням Шпиківської селищної ради від 24.07.1992 затверджено земельні ділянки під будівництво житлових будинків та під городництво для громадян смт. Шпикова за списком, у якому значиться і відповідач ОСОБА_4 . Шпиківським селищним головою з`ясовувалось питання щодо того хто з працівників міліції буде проживати у збудованому райвідділом житловому двоповерховому будинку на виділеній Шпиківської селищною радою земельній ділянці площею 0,60 га. Вказану інформацію, голова селищної ради з`ясовував для того, щоб надати право вказаним особам на приватизацію землі.

Рішенням Шпиківської селищної ради 10.08.1996 передано безкоштовно у приватну власність ОСОБА_4 земельну ділянку площею 0,15 га, розташовану по АДРЕСА_7 для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд і 0,02 га. по АДРЕСА_7 для ведення особистого підсобного господарства.

Разом з тим, відповідач ОСОБА_4 ордеру на вселення у квартиру не отримував, як отримав його позивач ОСОБА_1 та члени його сім`ї, забудовником вказаного будинку не був, також, не був його користувачем (користувачем квартир).

В свою чергу, позивач разом з членами своєї сім`ї законно набув право власності на квартиру у вказаному будинку, шляхом отримання ордеру, а в подальшому свідоцтва про право власності, однак офіційно земельної ділянки для обслуговування будинку ні в користування, ні у власність не набув.

Відповідно до ч. 1 ст. 30 ЗК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) при переході права власності на будівлю і споруду разом з цими об`єктами переходить у розмірах, передбачених статтею 67 цього Кодексу, і право власності або право користування земельною ділянкою без зміни її цільового призначення і, якщо інше не передбачено у договорі відчуження - будівлі та споруди. У разі зміни цільового призначення надання земельної ділянки у власність або користування здійснюється в порядку відведення.

Відповідно до позицій Верховного Суду висловлених у постановах від 04.12.2018 у справі № 910/18560/16, від 05.12.2018 у справі № 713/1817/1б-ц, від 18.12.2019 у справі № 263/6022/16-ц, особа, яка законно набула у власність будинок, споруду, має цивільний інтерес в оформленні права на земельну ділянку під такими будинком і спорудою після їх набуття.

В свою чергу, Шпиківська селищна рада, володіючи інформацією про існування будівництва вказаного двоквартирного будинку на відведеній для цього земельній ділянці, надає рішенням від 20.08.1996 у приватну власність відповідачу ОСОБА_4 земельну ділянку площею 0,15 га, розташовану по АДРЕСА_7 для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд і 0,02 га. за цією ж адресою для ведення особистого підсобного господарства, в той час як ОСОБА_4 ніколи не був власником приміщення за даною адресою, не був його користувачем, забудовником тощо.

В свою чергу, вказаним рішенням селищної ради порушено право позивачів на офіційне законне отримання земельної ділянки для обслуговування будинку та господарських споруд.

За викладених обставин, суд вважає вказане рішення Шпиківської селищної ради неправомірним, та таким, що підлягає скасуванню.

Як встановлено судом, на підставі вказаного рішення Шпиківської селищної ради від 20.08.1996 відповідачу ОСОБА_4 23.01.1997 видано державний акт серії ВН 000289 на право приватної власності на землю площею 0,1689 га.: 0,1500 га. - для обслуговування житлового будинку і господарських будівель та 0,0189 га. - для ведення особистого підсобного господарства, а також, відповідно проведено державну реєстрацію права власності на вказані земельні ділянки.

Оскільки суд прийшов до висновку про визнання неправомірним та скасування рішення Шпиківської селищної ради від 20.08.1996, на підставі якого виданий зазначений державний акт, тому і даний державний акт про право власності відповідача ОСОБА_4 на земельну ділянку теж підлягає скасуванню, як і запис про державну реєстрацію його права власності на земельну ділянку.

Щодо визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки кадастровий номер :02:002:1166, площею 0,0558 га, розташованої по АДРЕСА_12 , укладеного 06.09.2018 між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , суд виходить з наступного.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_4 , вважаючи себе власником земельної ділянки, виявив бажання розділити дану земельну ділянку площею 0,15 га., замовивши виготовлення технічної документації. Відповідно до технічної документації земельну ділянку площею 0,15 га., розділено на дві земельних ділянки: кадастровий номер :02:002:1165, площею 0,0942 га. та кадастровий номер :02:002:1166, площею 0,0558 га. Також проведено державну реєстрацію земельних ділянок. В подальшому відповідач ОСОБА_4 06.09.2018 продав відповідачу ОСОБА_5 земельну ділянку кадастровий номер :02:002:1166, площею 0,0558 га., уклавши нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу.

Відповідно до ч. 1 ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і оплатити за нього певну суму грошову суму.

Відповідно ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов язків.

Відповідно ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно ч. 1 ст. 215 ЦК України - підставою недійсності правочину є недодержання в момент його вчинення стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 4 Постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 06.11.2009 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" судам відповідно до статті 215 ЦК України необхідно розмежовувати види недійсності правочинів: нікчемні правочини - якщо недійсність встановлена законом, та оспорювані - якщо іх недійсність прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує іх дійсність на підставах, встановлених законом (частина 2 статті 222, частина 2 статті 223, частина 1 статті 225 ЦК тощо).

Нікчемний правочин є недійсним через невідповідність його вимогам закону та не потребує визнання його таким судом. Оспорюваний правочин може бути визнаний недійсним лише за рішенням суду.

Пунктом 5 Постанови Пленуму визначено: відповідно до статей 215 та 216 ЦК України суди розглядають справи за позовами: про визнання оспорюваного правочину недійсним і застосування наслідків його недійсності, про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину.

Вимога про встановлення нікчемності правочину підлягає розгляду в разі наявності відповідного спору. Такий позов може пред`являтися окремо, без застосування наслідків недійсності нікчемного правочину. У цьому разі в резолютивній частині судового рішення суд вказує про нікчемність правочину або відмову в цьому.

Вимога про застосування наслідків недійсності правочину може бути заявлена, як одночасно з вимогою про визнання оспорюваного правочину недійсним, так і у вигляді самостійної вимоги в разі нікчемності правочину та наявності рішення суду про визнання правочину недійсним. Наслідком визнання правочину (договору) недійсним не може бути його розірвання, оскільки це взаємовиключні вимоги.

Відповідно до статей 215 та 216 ЦК України вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності, а також вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину.

Беручи до уваги, що суд дійшов висновку про скасування державного акту про право власності відповідача ОСОБА_4 на земельну ділянку, яка складалась з двох земельних ділянок, одну з яких в подальшому було розділено на дві, і одну з яких (площею 0,0558 га.) ним продано ОСОБА_5 , тому підлягає визнанню недійсним і договір кіпівлі-продажу земельної ділянки площею 0,0558 га., укладений між зазначеними особами. В свою чергу, підлягає скасуванню також державна реєстрація права власності ОСОБА_5 на земельну ділянку.

Відповідно до ч. 6 ст. 16 Закону України "Про Державний земельний кадастр", кадастровий номер скасовується лише у разі скасування державної реєстрації земельної ділянки. Зміна власника чи користувача земельної ділянки, зміна відомостей про неї не є підставою для скасування кадастрового номера.

Таким чином, підлягає також скасуванню попередня державна реєстрація земельних ділянок кадастровий номер :02:002:1165 та кадастровий номер :02:002:1166.

Відповідачем Шпиківською селищною радою у відзиві на позовну заяву зазначається про пропуск позивачами строку позовної давності стосовно позовної вимоги пред`явленої до селищної ради, оскільки оскаржуване рішення прийнято 20.08.1996, державний акт на право приватної власності на ім`я відповідача видано 23.01.1997, а право власності на квартиру АДРЕСА_13 ) позивачі набули 05.05.2003, і враховуючи те, що 15.01.2015 набрав чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законів України щодо вдосконалення порядку здійснення судочинства", яким виключено п. 4 ст. 268 ЦК України, яким, в свою чергу, було визначено, що на позови про визнання незаконним правового акту органу місцевого самоврядування позовна давність не поширюється, і перехідними положеннями якого закріплено, що особа з таким видом позову може звернутись до суду протягом трьох років з дня набрання чинності даним Законом, то позивачі мали б звернутися до суду у строк до 15.01.2015. Відповідно строк звернення до суду є пропущеним.

Також відповідач ОСОБА_4 неодноразово звертався до суду з клопотанням про застосування строків позовної давності у яких зазначав, що про домовленість щодо передачі земельних ділянок свідчить те, що позивач ОСОБА_1 28.01.2011 оплатив роботи по присвоєнню кадастрових номерів земельним ділянкам. Згідно замовлення від 19.06.2017 позивач ОСОБА_1 просив експерта виготовити оцінку 2-х земельних ділянок по АДРЕСА_12 . Також, наявний рахунок від 19.06.2017, де зазначено платника ОСОБА_4 по дорученню ОСОБА_1 . Таким чином, позивачі були обізнані про приватизацію земельної ділянки ОСОБА_4 з 1996 року, однак за захистом своїх прав не звертались, а звернулись вже після пропуску строків позовної давності.

Позивач ОСОБА_9 заперечує даний факт зазначаючи, що негативні наслідки для позивачів протиправного рішення Шпиківської селищної ради тривають і досі, тому позов може бути пред`явлений доти, допоки існують відповідні наслідки. Зазначає, що ним копію оскаржуваного рішення від 20.08.1996 отримано у лише в грудні 2018 року, і, відповідно, раніше позивачам не були відомі обставини протизаконного отримання ОСОБА_4 земельної ділянки.

Вирішуючи питання щодо строку позовної давності, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Відповідно до ч. 1 ст. 252 ЦК України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами.

Згідно ч. 1 ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

За ч. 1 ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Згідно положень ст. 267 ЦК України заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Як встановлено судом, відповідач ОСОБА_4 по дорученню ОСОБА_1 19.06.2017 звертався до експерта ОСОБА_11 з замовленням про виготовлення експертної оцінки двох земельних ділянок по АДРЕСА_12 (а.с. 137 т. 1). За виготовлення експертної оцінки вказаних двох земельних ділянок еспертом виставлено рахунок від 19.06.2017 (а.с. 138 т. 1).

Зазначені докази надані позивачем разом з відповіддю на відзив відповідача ОСОБА_4 (а.с. 134-135 т. 1).

Враховуючи викладене, досліджені надані позивачем докази, суд вважає, що позивач ОСОБА_1 та інші позивачі могли довідатись про порушення свого права 19.06.2017, окільки існує документальне підтвердження, що саме 19.06.2017 ОСОБА_1 доручив відповідачу ОСОБА_4 замовити виготовлення експертної оцінки двох земельних ділянок, таким чином знав, що останньому належать на праві власності вказані земельні ділянки, так як самостійно земельними ділянками за даної адресою не володів. Відповідно, належність на праві власності земельних ділянок може бути на підставі державного акту про право власності, передумовою видачі якого є відповідне рішення селищної ради.

Окрім того, позивач ОСОБА_1 у відповіді на відзив на позовну заяву (а.с. 134-135 т. 1) підтвердив вказані обставини, зазначивши, що ним було замовлено та оплачено виготовлення технічної документації на дві земельні ділянки, розташовані по АДРЕСА_12 .

Враховуючи те, що позивачі могли довідатись про порушення свого права 19.06.2017, строк звернення до суду закінчився 19.06.2020, в той час як позов подано до суду 07.09.2020, тобто з пропуском зазначеного строку.

Суд залишає без розгляду заявлене представником позивачів ОСОБА_6 під час судових дебатів усне клопотання про поновлення строку звернення до суду, мотивоване тим, що ОСОБА_1 з 2001 року безперешкодно користувався спірною земельною ділянкою, а лише з 2018 йому стали чинитись перешкоди у її користуванні, відтак строк позовної давності слід рахувати саме з 2018 року, оскільки дане клопотання заявлене з порушенням вимог ст. 127, 222, ч. 3 ст. 241, 242 ЦПК України. Підстав для застосування ст. 243 ЦПК України суд не вбачає.

Також суд відхиляє твердження відповідача Шпиківської селищної ради про те, що позивачі мали б звернутися до суду у строк до 15.01.2015, оскільки судом встановлено, що позивачі могли довідатись про порушення свого права 19.06.2017.

Отже, враховуючи, що суд дійшов висновку про пропуск позивачами строку звернення до суду за захистом своїх прав, тому, відповідно до вимог ч. 4 ст. 267 ЦК України, у позові слід відмовити.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

Оскільки, у задоволенні позову відмовлено, понесені позивачами судові витрати не відшкодовуються.

Керуючись ст. 6, 9, 17, 30 Земельного Кодексу України (1990 року в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), ст. 215, 216, 256, 257, 261, 267, 655, 626, 628 ЦК України, ст. 16 Закону України "Про Державний земельний кадастр", ст. 76-81, 141, ст. 263- 265 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Шпиківської селищної ради, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача 1 - Державний реєстратор Водотика Ольга Василівна Комунального підприємства "Архітектурне планувально-проектне бюро", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача 2 - Державний реєстратор Тульчинської райдержадміністрації Вінницької області Мельник Ірина Миколаївна, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача 3 - державний нотаріус Тульчинської державної нотаріальної контори Тимчик Наталія Федорівна, про визнання неправомірним та скасування рішення 6 сесії 22 скликання Шпиківської селищної ради, визнання неправомірним і скасування державного акту на право приватної власності на землю, скасування рішень державних реєстраторів, визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки, - відмовити.

Судові витрати понесені позивачами залишити за ними.

Рішення суду може бути оскаржене до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 28.02.2022.

Суддя: