КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
номер апеляційного провадження: 22-ц/824/4807/2022
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 листопада 2022 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача Білич І.М.

суддів Слюсар Т.А., Коцюрба О.П.

при секретарі Рагушіна І.В.

за участю:

представника заявника ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката Усатенка Дениса Анатолійовича, який діє в інтересах ОСОБА_2 , на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 02 грудня 2021 року, ухвалене під головуванням судді Святошинського районного суду м. Києва Ульяновської О.В.,

у справі № 759/23139/21 за заявою ОСОБА_2 , заінтересована особа: Київська міська рада, про встановлення факту проживання із спадкодавцем на момент відкриття спадщини,-

встановила:

У жовтні 2021 року ОСОБА_2 звернулась до суду із заявою, в якій просила встановити факт постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Обґрунтовуючи заяву, зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати ОСОБА_3 . Після її смерті залишилась спадщина, яка складається із квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 . За життя ОСОБА_3 склала заповіт, яким все своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося, що буде належати на день її смерті і на що вона матиме право за законом заповіла ОСОБА_2 (заявнику). Заповіт посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Забігайло С.Ю. та зареєстровано в реєстрі за №3015.

Останні 20 років заявник, хоча і була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 . проте фактично проживала разом із спадкодавицею за адресою: АДРЕСА_1 .

Після смерті матері вона звернулась до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Забігайло С.Ю. із заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Постановою приватного нотаріуса №8/02-31 від 04 лютого 2021 року їй відмовлено у вчинені нотаріальної дії у зв`язку з пропущенням строку для прийняття спадщини.

Посилаючись на викладене, просила її заяву задовольнити, встановити факт, що ОСОБА_2 на час відкриття спадщини постійно проживала разом із спадкодавцем ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва області від 02 грудня 2021 року в задоволенні заяви відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 , який діяв в інтересах ОСОБА_2 , подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просив суд скасувати рішення та ухвалити нове про задоволення вимог заяви в повному обсязі. Зокрема вказуючи, що суд при ухваленні рішення не врахував положення ст. 1268 ЦК України, без обґрунтування рішення відмовив заявнику у допиті свідків та головуючою суддею відмовлено у повторному направленні ухвали про витребування спадкової справи.

Учасники справи про день і час її розгляду повідомлялися належним чином у встановленому законом порядку.

Представник заявника у судовому засіданні підтримував подану апеляційну скаргу та просив суд її задовольнити.

Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився.

Колегія суддів вважала за можливе розглянути справу у відсутність осіб що не з`явилися у відповідності до вимог ст. 372 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, що з`явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що подана апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , яка мешкала у АДРЕСА_1 ., за свого життя,13 вересня 2017 року склала заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Забігайло С.Ю., згідно з яким все своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося, що буде належати на день її смерті і на що вона матиме право за законом заповіла ОСОБА_2

ОСОБА_3 на праві приватної власності належала квартира за адресою: АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу нерухомості, укладеного на Київській універсальній біржі 30 грудня 1996 року за реєстровим № С3450/15357.

18 грудня 2019 року ОСОБА_2 уклала договір про організацію та проведення кремації ОСОБА_3

04 лютого 2021 року ОСОБА_2 звернулась до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Забігайла С.Ю. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_3 .

Проте постановою приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Забігайло С.Ю. заявнику ОСОБА_2 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на підставі того, що вона відповідно до вимог ст. 1261, 1270 ЦК України пропустила шестимісячний строк для прийняття спадщини.

Відмовляючи в задоволенні заяви, суд дійшов висновку, що заявник неправильно обрала спосіб судового захисту, оскільки обраний позивачем спосіб захисту та вимоги, які вона просить задовольнити, не відповідають встановленим судом обставинам справи, зокрема, позивач не зверталась до суду з вимогою про визначення їй додаткового строку для прийняття спадщини, хоча з постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії чітко вбачаються перешкоди у оформленні спадкових прав позивача у нотаріальному порядку саме у зв`язку з пропуском строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Проте погодитися з такими висновками суду не можна виходячи з наступного.

Відповідно до ч.ч. 1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч.1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Статтею 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Вказаною нормою матеріального права визначено способи захисту прав та інтересів, і цей перелік не є вичерпним. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

Суд зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), наявність/відсутність порушеного права чи інтересу та можливість його поновлення/захисту в обраний спосіб.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч.1 ст. 12 ЦПК України).

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У цивільному судочинстві діє принцип диспозитивності, який покладає на суд обов`язок вирішувати лише ті питання, про вирішення яких його просять сторони у справі (учасники спірних правовідносин), та позбавляє можливості ініціювати судове провадження. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Формування змісту та обсягу позовних вимог є диспозитивним правом позивача.

Отже, кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, а також предмет та підстави позову, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів.

Згідно з ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно зі ст.ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Статтями 1217, 1223 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом першої-п`ятої черг). Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Відповідно до ч.ч.1 та 2 ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Згідно зі ст.ст. 1233-1235 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто. Вчинення заповіту через представника не допускається. Заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч.1 ст. 1270 ЦК України).

Отже, коли спадкоємець постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, то він вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він не заявив про відмову від неї протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу.

Згідно з роз`ясненнями, які містяться в п.23. Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини.

04 лютого 2021 року ОСОБА_2 звернулась до приватного нотаріуса, який відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у зв`язку з пропуском строку для прийняття спадщини.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що вказана підстава, зазначена приватним нотаріусом, не свідчить про необхідність звернення заявника для суду саме з позовом про визначення їй додаткового строку для прийняття спадщини, так як у разі встановлення, що спадкоємець прийняла спадщину у порядку ч.3 ст. 1268 ЦК України (шляхом постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини), відсутні підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Відповідно до абз. 2 п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Окрім того, як вбачається з матеріалів спадкової справи № 4/2021 до нотаріуса звернулась із заявою про прийняття спадщини виключно ОСОБА_2 .

Відомостей щодо інших спадкоємців витребувана на запит апеляційного суду спадкова справа №4/2021 від 04 лютого 2021 року щодо майна померлої ОСОБА_3 не містить.

Звертаючись з завою ОСОБА_2 зазначала, що незважаючи на те, заявник та її матір ОСОБА_3 на момент смерті останньої було зареєстровано за різними адресами, заявник на протязі останніх років постійно проживала зі своєю матір`ю, як і на час відкриття спадщини за її адресою - АДРЕСА_1 .

На підтвердження заявлених вимог, було надано, декларацією №0001 -МЕТМ-КЕ00 від 12 жовтня 2018 року, де місцем проживання/перебування ОСОБА_2 зазначено адресу: АДРЕСА_1

Відповідно до довіреності від 13 вересня 2017 року, посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Забігайло С.Ю., ОСОБА_3 уповноважувала ОСОБА_2 бути її представником в усіх органах державної влади, громадських, господарських та інших підприємствах, установах, організаціях незалежно від їх підпорядкування, форм власності та галузевої належності, в тому числі в БТІ, ЦНАП, в центрах комунального сервісу та комунальних підприємствах, ПАТ «Укртелеком», АТ «Київенерго». в ПАТ АК «Київводоканал», ПАТ «Київгаз», ДП «Київгазенерджи» з усіх без винятку питань пов`язаних з укладенням та підписанням договорів на обслуговування та електрифікацію, газопостачання, водопостачання, постачання гарячої води, на постачання послуг зв`язку, в тому числі з правом оформлення документів для отримання дозвільної технічної документації на квартиру АДРЕСА_1 .

Окрім того, в апеляційній скарзі представником заявника заявлялося клопотання про виклик до суду та допит свідків . Під час розгляду справи судом першої інстанції заявником також заявлялося клопотання про виклик до суду та допит вказаних свідків, проте суд першої інстанції у задоволенні клопотання відмовив ухвалою, занесеною до протоколу судового засідання

У зв`язку з вказаними обставинами під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції, сприяючи всебічному розгляду справи, колегія суддів, клопотання представника заявника про допит свідків задовольнила, допитані в якості свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , підтвердили факт постійного проживання заявника разом зі своєю матір`ю, ОСОБА_3 за адресою її реєстрації.

За таких обставин, колегія суддів вважала, що зібраними у справі доказами підтверджено факт постійного проживання заявника разом із ОСОБА_3 на час відкриття спадщини за однією адресою. Інших спадкоємців, крім заявника на час розгляду справи встановлено не було. Про свою відмову від спадщини вона також не заявила.

Факт, який просить встановити заявниця, має для неї юридичне значення, оскільки необхідний для оформлення спадщини. При цьому, матеріалами справи підтверджується безспірність вимог заявниці.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду як таке що постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права підлягає скасуванню з постановленням нового судового рішення у відповідності до положень ст. 376 ЦПК України про задоволення вимог заявника з зазначених вище підстав.

Керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 374, 379, 381-384 ЦПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу адвоката Усатенка Дениса Анатолійовича, який діє в інтересах ОСОБА_2 - задовольнити.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 02 грудня 2021 року скасувати та постановити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на час відкриття спадщини постійно проживала разом зі спадкодавцем ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , та на час відкриття спадщини проживала за адресою: АДРЕСА_1 .

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст постанови складено 13 січня 2023 року.

Суддя-доповідач: Судді :