Справа №464/4742/22
пр № 2-о/464/178/22
У Х В А Л А

11 жовтня 2022 року м.Львів

Сихівський районний суд м. Львова

суддя Тімченко О.В.

справа № 464/4742/22

учасники справи:

заявник ОСОБА_1

заінтересована особа Сихівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів)

вимоги: встановлення факту народження

Обставини справи

Адвокат Діденко В.Є. від імені та в інтересах заявника звернувся до Сихівського районного суду м.Львова, в якій просить встановити факт народження ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Сімферополі, АР Крим, Україна, дитини чоловічої статі на ім`я ОСОБА_2 , у матері: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянство Україна. Окрім того, просить внести відомості на підставі ч.1 ст.315 СК України про батька ОСОБА_3 , громадянство Україна.

Згідно із протоколом автоматизованого розподілу справу передано на розгляд судді Тімченко О.В.

Мотиви та висновки суду

За даними Єдиного реєстру судових рішень установлено, що ухвалою Франківського районного суду м.Львова від 25 серпня 2022 року у справі № 465/4631/22, яка набрала законної сили, аналогічну заяву ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Діденко В.Є., про встановлення факту народження повернуто заявнику з наступних підстав.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно із п.7 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження.

Частиною 1 ст.317 ЦПК України передбачено, що заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника.

Згідно із ч.1 ст.144 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в органі державної реєстрації актів цивільного стану, а Конвенцією про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованою постановою Верховної ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991 року, встановлено, що дитина має бути зареєстрована одразу ж після народження і з моменту народження має право на ім`я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України.

За змістом ч.ч. 2, 3 ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Згідно із ч.1 ст.18 Закону «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, після залишення ними тимчасово окупованої території. Також відомості про народження дитини заявника відсутні у Державному реєстрі актів цивільного стану громадян.

Аналіз вказаних норм визначає коло осіб, які можуть звертатися із заявою про встановлення даного факту. Зокрема, до суду із питанням встановлення факту народження дитини на тимчасово окупованій території у даній справі мають право звернутись батьки, що є громадянами України.

Згідно із ч.3 ст.294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

Відповідно до п.1 ч.4 ст.185 ЦПК України заява повертається у випадках, коли заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності.

В даному випадку до заяви долучено копію паспорта громадянки України на ім`я « ОСОБА_1 », що був виданий в січні 1994 року в м. Сімферополь, АР Крим, Україна.

Разом з цим, до матеріалів долучено копію свідоцтва про народження ОСОБА_4 (без перекладу на українську мову), де батьками останнього зазначена заявниця та ОСОБА_5 , як громадяни Російської Федерації. Згідно поданої заяви заявниця ОСОБА_1 по даний час проживає в АР Крим. Жодних даних про те, що остання є внутрішньо переміщеною особою немає, з моменту народження дитини ІНФОРМАЦІЯ_1 заявниця до серпня 2022 року не ставила питання про встановлення такого факту.

В зв`язку з наведеним, суддя дійшов висновку про відсутність у заявника процесуальної дієздатності здійснювати свої цивільні процесуальні права, як громадянином України, а тому заяву повернуто.

Розглядаючи повторно подану заяву, суд виходить з того, що відповідно до п.11 ч.3 ст.2 ЦПК України основними засадами (принципами) цивільного судочинства є неприпустимість зловживання процесуальними правами.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.44 ЦПК України залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема: подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення.

Частиною 3 ст.44 ЦПК України визначено, якщо подання заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути заяву, клопотання.

Суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами (ч.4 ст.44 ЦПК України).

Вивчивши матеріали заяви з доданими документами, судом установлено, що представник ОСОБА_6 повторно звертається до Сихівського районного суду м.Львова із заявою про той самий предмет і з тих самих підстав, за відсутності інших підстав або нових обставин, без надання нових доказів.

При цьому суд виходить із того, що за положеннями ч.7 ст.185 ЦПК України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Чергове звернення із заявою для вирішення питань, які вже вирішено судом, та вимога від суду надати іншу правову оцінку тим самим обставинам, без зазначення інших підстав або нових обставин, є нічим іншим як зловживанням процесуальними правами. Обставини, що стали підставою для повернення заяви, не перестали існувати.

Суд зауважує, що заявник ухвалу суду від 25 серпня 2022 року у апеляційному порядку, хоча таке право надано йому цивільним процесуальним законодавством, не оскаржує, натомість подає аналогічну заяву про встановлення факту народження.

При таких обставинах, у зв`язку зі зловживанням заявником, яка користується правовою допомогою адвоката, своїми процесуальними правами шляхом подання декількох заяв з тим самим предметом та з тих самих підстав, що суперечить завданню цивільного судочинства, заява в порядку ч.3 ст.44 ЦПК України підлягає поверненню заявнику/представнику заявника.

Постановлення даної ухвали не є обмеження у доступі позивача до правосуддя, оскільки останній не обмежений у можливості апеляційного оскарження ухвали від 25 серпня 2022 року.

Додатково суд звертає увагу на Положення про паспорт громадянина України, затвердженому постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992 року, де визначено, що до паспортної книжечки при досягненні громадянином 25- і 45-річного віку вклеюються нові фотокартки, що відповідають його вікові. Паспорт, в якому не вклеєно таких фотокарток при досягненні його власником зазначеного віку, вважається недійсним (п.8).

Наданий суду заявником паспорт громадянина України у формі паспортної книжечки не містить фотокартки при досягненні 25-річного віку та вважається недійсним.

Керуючись ст.ст.258- 260 ЦПК України, суддя

п о с т а н о в и в:

Заяву повернути заявнику/представнику заявника.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом 15 днів згідно із вимогами ст.ст.351-356 ЦПК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання.

Повне судове рішення складено та підписано 11 жовтня 2022 року.

Суддя Олена ТІМЧЕНКО