Справа №442/5221/20
Провадження №2/442/60/2022
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 грудня 2022 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючої - судді Грицай М.М.,

секретар судового засідання Антоненко В.О.,

з участю представника позивача адвоката Остапенко Я.І.,

відповідача ОСОБА_1 ,

представника відповідача адвоката Пастернак О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Дрогобичі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , Дрогобицької міської ради Львівської області, ОСОБА_4 про визнання земельної ділянки власністю міської ради, порушення прав власності спадкоємців, визнання незаконним та скасування державного акта на право власності та договору купівлі-продажу, зобов`язання до вчинення дій,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_2 звернувся з позовом, уточнивши такий, до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , Дрогобицької міської ради Львівської області, ОСОБА_4 про визнання земельної ділянки власністю міської ради, порушення прав власності спадкоємців, визнання незаконним та скасування державного акта на право власності та договору купівлі-продажу, зобов`язання до вчинення дій.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину, з 13.07.2015 прийняв у спадок будинок та земельну ділянку, площею 0,0818 га, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 . До прийняття ним спадщини відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_1 15.09.2006 купили будинок та земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 , після чого встановили металеву браму, чим фактично перекрили вільний проїзд до його нерухомого майна.

Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 16.05.2018 у справі №442/5719/16 позов ОСОБА_2 задоволено. Визнано неправомірною та скасовано ухвалу Дрогобицької міської ради Львівської області №221 від 24.09.2003 в частині пункту 1.29 щодо передачі ОСОБА_4 у приватну власність земельної ділянки, площею 329 кв.м. по АДРЕСА_2 . Визнано недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку від 15.09.2006 серії ЯГ №512053, виданий ОСОБА_4 на земельну ділянку, площею 329 кв.м. по АДРЕСА_2 , кадастровий номер: :01:011:0131. Визнано недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки від 15.09.2006 ВЕВ №652971, реєстраційний номер №2605, по АДРЕСА_2 . Визнано недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку від 04.01.2007 серія ЯГ №517531, виданий ОСОБА_3 на земельну ділянку, площею 329 кв.м., по АДРЕСА_2 , кадастровий номер: :01:011:0131. Зобов`язано ОСОБА_3 та ОСОБА_1 усунути ОСОБА_2 перешкоди в користуванні проїздом до будинку АДРЕСА_2 шляхом демонтажу воріт по АДРЕСА_2 . Стягнуто з ОСОБА_3 та ОСОБА_1 у користь ОСОБА_2 по 551 грн. 20 коп. судового збору з кожного.

Постановою Львівського апеляційного суду від 26.11.2018 у справі №442/5719/16 апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволено частково. Рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 16.05.2018 в частині скасування ухвали Дрогобицької міської ради Львівської області №221 від 24.09.2003 в частині пункту 1.29 щодо передачі ОСОБА_4 у приватну власність земельної ділянки, площею 329 кв.м., по по АДРЕСА_2 ; визнання недійсним державного акта на право власності на земельну ділянку від 15.09.2006 серії ЯГ №512053, виданого ОСОБА_4 на земельну ділянку площею, 329 кв.м., по по АДРЕСА_2 , кадастровий номер: :01:011:0131; визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки від 15.09.2006 ВЕВ №652971, реєстраційний №2605, по АДРЕСА_2 , та визнання недійсним державного акта на право власності на земельну ділянку від 04.01.2007 серії ЯГ №517531, виданого ОСОБА_3 на земельну ділянку, площею 329 кв.м., по АДРЕСА_2 , кадастровий номер: :01:011:0131, - скасовано та в цій частині ухвалено нове рішення про відмову в задоволенні вказаних вимог. Рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 16.05.2018 в частині вимог про зобов`язання ОСОБА_3 та ОСОБА_1 усунути ОСОБА_2 перешкоди в користуванні проїздом до будинку АДРЕСА_2 , шляхом демонтажу воріт по АДРЕСА_2 , залишено без змін.

У квітні 2019 року відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_1 демонтували ворота по АДРЕСА_2 . Проте, останні залишили опорні стовпці, до яких після закриття виконавчого провадження у квітні-травні 2019 року заново приварили ті ж ворота.

Відповідно до ухвали Дрогобицької міської ради від 24.09.2003 у приватну власність ОСОБА_4 надано земельну ділянку площею 329 кв.м. по АДРЕСА_2 та видано держаний акт про право власності на земельну ділянку № НОМЕР_1 .

Вважає, що земельна ділянка площею 0,0078 га визначена як проїзд до 24.09.2003, проте, в силу незаконних дій Дрогобицької міської ради, а саме шляхом прийняття ухвали від 24.09.2003 із грубим порушенням вимог законодавства, була включена у загальну площу земельної ділянки 329 кв.м. по АДРЕСА_2 для приватизації та незаконно передана у приватну власність. При поділі раніше спільної земельної ділянки на дві частини та присвоєння двом будинкам окремих поштових номерів №56 та №58 земельна ділянка площею 0,0078 га незаконно (помилково) включена у площу земельної ділянки під будинком АДРЕСА_2 для приватизації. Згідно договору купівлі-продажу земельної ділянки від 15.09.2006, ОСОБА_4 продано ОСОБА_3 земельну ділянку по АДРЕСА_2 , реєстр №2605. 04.01.2007 Дрогобицькою міською радою видано ОСОБА_3 державний акт про право власності на земельну ділянку серії ЯГ №517531.

Зазначає, що незаконність передачі проїзду у приватну власність відповідачки підтверджується наступними документами. Згідно Державного акту серія ЯГ 512217 про право власності на земельну ділянку, кадастровий номер :01:011:0040, по АДРЕСА_1 земельна ділянка у точках від А до Б межує із землями загального користування, проїзду. Відповідно до Схематичного плану земельної ділянки будинковолодіння по АДРЕСА_2 , впритул до будинку прилягає проїзд, який з`єднує сусідню ділянку ( АДРЕСА_1 ) із АДРЕСА_2 . При цьому, ширина проїзду складає 2,7 м. Згідно висновку міського управління земельних ресурсів від 19.09.2006, що є складовою Технічного звіту по підготовці та видачі Державного акта на право власності на мельну ділянку по АДРЕСА_2 , наявні обмеження на використання та вона обтяжена сервітутом на земельній ділянці площею 0,0078 га. Заява від 13.09.2006, що є складовою Технічного звіту по підготовці та видачі державного акта на право власності на земельну ділянку, підтверджує факт використання земельної ділянки площею 0,0078га по АДРЕСА_2 в якості проїзду до будинковолодіння по АДРЕСА_1 . Відповідно до Плану території земельної ділянки, що є складовою частиною Технічного звіту, на території земельної ділянки виділено смугу, яка веде від АДРЕСА_2 до земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1 . Відповідно до кадастрового плану, на території земельної ділянки виділено смугу шириною 3,06 м. На державному акті від 04.01.2007 від літер Б та В позначені точки на відстані 3.00 та 3.05 м, що свідчать про наявність проїзду до земельної ділянки АДРЕСА_1 . Відповідно до витягу з Генерального плану щодо будинковолодіння АДРЕСА_1 передбачено проїзд зі сторони будинковолодіння АДРЕСА_3 , що передані у приватну власність ОСОБА_4 , є земельною ділянкою загального користування та яку, відповідно до Земельного кодексу України, заборонено передавати у приватну власність. У Технічному звіті по підготовці та видачі Державного акта на право власності на земельну ділянку по АДРЕСА_2 , відсутній такий документ як висновок органу у справах будівництва та архітектури про наявні обмеження на використання земельної ділянки. Обмеження передбачені Висновком міського управління земельних ресурсів від 19.09.2006, що є складовою Технічного звіту по підготовці та видачі Державного акта на право власності на земельну ділянку по АДРЕСА_2 , згідно якого на земельній ділянці площею 0,0329 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , наявні обмеження використання та вона обтяжена сервітутом на земельній ділянці площею 0,0078 га, що є проїздом до будинковолодіння АДРЕСА_4 , з порушенням вимог ст. 198 ЗК України, а саме без погодження меж земельної ділянки, ухвалою Дрогобицької міської ради №221 від 24.09.2003 передано у приватну власність земельну ділянку площею 329 кв.м. по АДРЕСА_2 . Вважає, що його права були порушені незаконними рішеннями Дрогобицької міської ради.

Зважаючи на вказане, просить суд визнати земельну ділянку прямокутної форми площею 0,0078 га (розміром 2,7*3м), що розміщена зліва від будинку АДРЕСА_2 , до винесення ухвали Дрогобицької міської ради від 24.09.2003, була власністю міської громади м. Дрогобич (комунальною власністю) як прохід/проїзд у розумінні заходу/заїзду до земельної ділянки та будинку, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_2 , та не могла бути передана у приватну власність; визнати, що п. 1.29 ухвали Дрогобицької міської ради Львівської області №221 від 24.09.2003 порушено право власності ОСОБА_2 ; визнати недійсним та скасувати державний акт на право власності на земельну ділянку від 15.09.2006 серії ЯГ №512053, виданий Дрогобицькою міською радою, (кадастровий номер земельної ділянки: :01:011:0131); визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки від 15.09.2006 ВЕВ №652971, реєстраційний №2605, по АДРЕСА_2 ; забезпечити ОСОБА_2 безперешкодний доступ до об`єктів приватної власності шляхом повернення у попередній правовий статус власність громади м. Дрогобич (комунальну власність) частини земельної ділянки (кадастровий номер земельної ділянки: :01:011:0131) площею 0,0078 га (розміром 2,7*3м), що розміщена зліва від будинку АДРЕСА_2 , яка до 24.09.2003 була проходом та/або проїздом до земельної ділянки та будинку, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_2 ; зобов`язати відповідачів демонтувати повторно встановлену браму та заборонити чинити будь-яким особам ОСОБА_2 перешкоди у доступі до нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_2 .

Представник відповідача ОСОБА_3 подав відзив на позовну заяву та вказав, що Генеральним планом м. Дрогобич станом на 24.09.2003 та 15.09.2006 в межах земельної ділянки по АДРЕСА_2 не передбачено земель загального користування. Детальний план території міста Дрогобич станом на згадані дати в межах зазначеної земельної ділянки не розроблявся. Зазначає, що представник позивача ототожнює поняття проїзд із заїздом в такий спосіб, підганяючи спірну частину земельної ділянки від визначення «землі загального користування», оскільки заїзд до таких не відноситься, адже характерною ознакою земель загального користування є те, що використання їх здійснюється необмеженим колом осіб безкоштовно і без відповідного на те дозволу, а спірна частина земельної ділянки знаходиться у приватній власності ОСОБА_3 .

Мати позивача ОСОБА_5 , після придбання відповідачкою ОСОБА_3 земельної ділянки за адресою АДРЕСА_2 у попереднього власника ОСОБА_4 , погодила межі земельної ділянки для виготовлення ОСОБА_3 нового державного Акту на землю, що вбачається з акта обстеження і узгодження.

Як вбачається з матеріалів технічного звіту про виконані роботи по підготовці матеріалів видачі Державного акту на право приватної власності на землю громадянці ОСОБА_3 , остання надала згоду на користування земельною ділянкою 0,0078 га по АДРЕСА_2 у Дрогобич ОСОБА_5 для проїзду до будинковолодіння по АДРЕСА_1 . Заява ОСОБА_3 від 01.12.2016, що є складовою частиною Технічного звіту ОСОБА_3 , підтверджує факт використання ОСОБА_5 земельної ділянки площею 0,0078 по АДРЕСА_2 в якості проїзду до будинковолодіння по АДРЕСА_1 на зазначених у заяві умовах.

Також зазначає, що згідно висновку Дрогобицького міського управління земельних ресурсів Львівської області від 24.11.2006, який передував видачі ОСОБА_3 . Державного акту від 04.01.2007 на земельну ділянку загальною площею 0,0329 га, яка розташована за адресою АДРЕСА_2 на території Дрогобицької міської ради, що використовується для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд, наявні обмеження на використання та вона обмежена сервітутом на земельній ділянці площею 0,0078 га.

Ширина ділянки між стіною житлового будинку ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 ) та земельною ділянкою суміжного землекористувача (землевласника) ОСОБА_6 ( АДРЕСА_5 ) становить менше 3.0 м, відтак влаштування проїзду по цій ділянці зі сторони АДРЕСА_5 до житлового будинку АДРЕСА_4 Михайлівського ОСОБА_7 є неможливим, оскільки ширина смуги не відповідає розрахунковим параметрам Державних будівельних норм «Містобудування, Планування і забудова міських і сільських поселень» (ДБН 360-92), затверджених наказом Державного комітету України справах містобудування і архітектури № 44 від 17.04.1992, так як повинна становити 3.0 - 3.5 метра. Згідно з проведеним експертом - інженером з інвентаризації нерухомого майна ОСОБА_8 оглядом (технічною інвентаризацією об`єктів нерухомого майна) за адресою: АДРЕСА_2 , відстань від стіни будинку АДРЕСА_2 до межі земельної ділянки (стіна будинку АДРЕСА_5 ) складає лише 2,51 м, яка є меншою від нормативних вимог державних будівельних норм правил. У матеріалах справи відсутні докази, якими було би закріплено, що земельна ділянка по АДРЕСА_2 , передавалася у приватну власність за рахунок земель загального користування (проїзду). Натомість, в Ухвалі Дрогобицької міської ради від 24.09.2003 зазначено, що у приватну власність громадян передаються земельні ділянки для будівництва та обслуговування житлових будинків, господарських будівель і споруд/присадибна ділянка.

Згідно Довідки з державної статистичної звітності з кількісного обліку земель про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями (Форми 6-зем) від19.06.2018 №97-13-0.172-4267/180-18, земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_2 , розташована в межах населеного пункту, відводиться за рахунок: рядок 2 (громадяни, яким надані землі у власність і користування); для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Про те, що земельна ділянка відводилася за рахунок земель загального користування, не вказано.

Згідно висновку Дрогобицького міського управління земельних ресурсів від 19.09.2006, на земельній ділянці площею 0,0329 га, що розташована за адресою АДРЕСА_2 , наявні обтяження на використання та вона обтяжена сервітутом на земельній ділянці площею 0,0078 га. Наявність сервітуту на земельній ділянці ніяким чином не свідчить, що зона відноситься до категорії загального користування. Наголошує, що встановлення земельного сервітуту не веде до позбавлення власника земельної ділянки, щодо якої встановлений земельний сервітут, прав володіння, користування та розпорядження нею. Генеральним планом міста Дрогобича не передбачено проїзду по АДРЕСА_5 , а тільки вказано, що це є землі садибної забудови.

Суміжними землекористувачами було погоджено умови доступу до земельної ділянки по АДРЕСА_5 , за правилами добросусідства та 10 років з цього приводу не виникало жодного конфлікту. Відповідачем не чиняться перешкоди позивачу у доступі до його будинковолодіння, оскільки замок на брамі було замінено у зв`язку з виходом його з ладу, а з проханням про отримання нового ключа від брами позивач до неї не звертався.

Доказів звернення позивача до відповідачів з питанням про укладення договору сервітуту щодо користування спірною земельною ділянкою не надано. З позовом про встановлення сервітуту щодо спірної земельної ділянки позивач до суду не звертався. Відповідач готова провести державну реєстрацію сервітуту та перенести межі на місцевість, але це можливо зробити тільки на підставі відповідного договору чи рішення суду. Відповідач готовий врегулювати спір мирним шляхом.

Окрім цього, вважає, що позивачем пропущено строки позовної давності для звернення до суду в частині позовних вимог щодо оскарження ухвали Дрогобицької міської ради, державних актів на право власності на земельну ділянку та договору купівлі-продажу земельної ділянки, оскільки позивач з 2005 року мав можливість реального доступу до володіння інформацією про стан майнових прав щодо цих об`єктів нерухомості. Крім того, позовні вимоги позивача свідчать про обрання позивачем неправильного способу захисту свого права. Зважаючи на вказане, просить суд у задоволенні позову відмовити.

Представник відповідача Дрогобицької міської ради подала відзив на позовну заяву та вказала, що така є необґрунтованою та не відповідає дійсним обставинам справи, оскільки відповідно до листа від 28.10.2018 за №3-21/8300 у Генеральному плані м. Дрогобича станом на 24.09.2003 та 15.09.2006 в межах земельної ділянки по АДРЕСА_2 не передбачено земель загального користування. Детальний план території міста Дрогобича станом на згадані дати в межах земельної ділянки, що розташована по АДРЕСА_5 , не розроблявся. Позивачем пропущено строк позовної давності. Просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

У судовому засіданні представник позивача адвокат Остапик Я.І. підтримала позовні вимоги у повному обсязі та доповнила, що єдиний прохід/проїзд до будинку позивача пролягає через земельну ділянку по АДРЕСА_2 . Схемою земельної ділянки будинковолодіння по АДРЕСА_2 , що подана попереднім власником земельної ділянки ОСОБА_4 до заяви про передачу йому земельної ділянки у власність, був визначений проїзд до будинку АДРЕСА_1 . Проте, землі проїзду не підлягають приватизації. Тому, на її думку, спірною ухвалою Дрогобицької міської ради щодо передачі таких земель у приватну власність порушено конституційні права позивача. Зважаючи на вказане, документи, виготовлені на підставі цієї ухвали, мають бути визнані недійсними. Мати позивача погодила технічну документацію позивачу, але Акт погодження меж земельної ділянки не підписувала ОСОБА_4 . Просить усунути перешкоди у користуванні нерухомим майном позивача.

У судовому засіданні ОСОБА_1 вказав, що у 2006 році вони з дружиною купили земельну ділянку, що була приватизована. З ОСОБА_5 (матір`ю позивача) вони жили мирно та дружно, жодних спорів щодо проїзду не було, її син усі роки перебував за кордоном. Після смерті матері останній приїхав та подав позов до них з дружиною. Зазначив, що ширина ділянки між стіною житлового будинку ОСОБА_3 ( АДРЕСА_5 ) та земельною ділянкою суміжного землекористувача (землевласника) ОСОБА_6 ( АДРЕСА_5 ) становить 2,47 м, відтак влаштування заїзду по ній зі сторони АДРЕСА_5 Михайлівського ОСОБА_7 не відповідає встановленим правилам, зокрема, розрахунковим параметрам Державних будівельних норм «Містобудування, Планування і забудова міських і сільських поселень», позаяк повинна становити 3.0 - 3.5 метра. Крім того, судові процеси тривають 6 років і позивач всі ці роки мав доступ до свого нерухомого майна, оскільки він йому дає ключі від брами. Він готовий був до розмови щодо мирного врегулювання спірних питань, проте, позивач не бажає вирішити їх іншим шляхом.

Представник відповідача ОСОБА_3 адвокат Пастернак О.О. в судовому засіданні підтримала викладене у відзиві, письмових поясненнях, письмовому виступі у судових дебатах, та просила відмовити у задоволенні позову. Доповнила, що схематичний план земельної ділянки будинковолодіння по АДРЕСА_2 , на який посилається позивач, не відноситься до технічної документації. Позивачу неодноразово пропонувалося вирішити питання щодо земельного сервітуту, проте, останній шукає інші шляхи, а тому вважає обраний позивачем спосіб захисту невірним. Також зазначає, що доводи сторони позивача з приводу непідписання ОСОБА_5 акту погодження меж не можуть слугувати підставою для визнання державного акту недійсним. У той же час, дійсність правовстановлюючих документів встановлена судом у іншій справі. Відтак вважає позовні вимоги безпідставними.

Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, врахувавши правові норми, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов наступного висновку.

Як вбачається з постанови Львівського апеляційного суду від 27.09.2022 у справі №442/5719/16, скасовано рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 16.05.2018, задоволивши апеляційну скаргу ОСОБА_3 , і ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

Мотивувальною частиною вказаної постанови встановлено, що рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 16.05.2018 у даній справі позов ОСОБА_2 задоволено. Визнано неправомірною та скасовано ухвалу Дрогобицької міської ради Львівської області №221 від 24.09.2003 в частині пункту 1.29 щодо передачі ОСОБА_4 у приватну власність земельної ділянки, площею 329 кв.м. по АДРЕСА_2 . Визнано недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку від 15.09.2006 серії ЯГ №512053, виданий ОСОБА_4 на земельну ділянку, площею 329 кв.м. по АДРЕСА_2 , кадастровий номер: :01:011:0131. Визнано недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки від 15.09.2006 ВЕВ №652971, реєстраційний номер №2605, по АДРЕСА_2 . Визнано недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку від 04.01.2007 серія ЯГ №517531, виданий ОСОБА_3 на земельну ділянку, площею 329 кв.м., по АДРЕСА_2 , кадастровий номер: :01:011:0131. Зобов`язано ОСОБА_3 та ОСОБА_1 усунути ОСОБА_2 перешкоди в користуванні проїздом до будинку АДРЕСА_2 , шляхом демонтажу воріт по АДРЕСА_2 .

Постановою Львівського апеляційного суду від 26.11.2018 у цій же справі апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволено частково. Рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 16.05.2018 в частині: скасування ухвали Дрогобицької міської ради Львівської області №221 від 24 вересня 2003 року в частині пункту 1.29 щодо передачі ОСОБА_4 у приватну власність земельної ділянки, площею 329 кв.м., по по АДРЕСА_2 ; визнання недійсним державного акта на право власності на земельну ділянку від 15.09.2006 серії ЯГ №512053, виданого ОСОБА_4 на земельну ділянку площею, 329 кв.м., по АДРЕСА_2 , кадастровий номер: :01:011:0131; визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки від 15.09.2006 ВЕВ №652971, реєстраційний №2605, по АДРЕСА_2 , та визнання недійсним державного акта на право власності на земельну ділянку від 04.01.2007 серії ЯГ №517531, виданого ОСОБА_3 на земельну ділянку, площею 329 кв.м., по АДРЕСА_2 , кадастровий номер: :01:011:0131, - скасовано та в цій частині ухвалено нове рішення про відмову в задоволенні вказаних вимог. Рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 16.05.2018 в частині вимог про зобов`язання ОСОБА_3 та ОСОБА_1 усунути ОСОБА_2 перешкоди в користуванні проїздом до будинку АДРЕСА_2 , шляхом демонтажу воріт по АДРЕСА_2 , залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 23.06.2021 у справі №442/5719/16 постанову Львівського апеляційного суду від 26.11.2018 в частині позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Дрогобицької міської ради, треті особи: ОСОБА_9 , відділ Держгеокадастру у м. Дрогобич, про визнання незаконною та скасування ухвали міської ради, визнання недійсними державних актів, визнання недійсним договору купівлі-продажу, усунення перешкод в користуванні проїздом, скасовано, справу в цій частині передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Згідно з ч.4 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згаданою вище постановою Львівського апеляційного суду від 27.09.2022 у справі №442/5719/16 встановлено відсутність підстав для визнання недійсними оспорюваних позивачем правовстановлюючих документів про право власності на спірну земельну ділянку, зважаючи на наступне.

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину від 13.07.2015 ОСОБА_2 є власником житлового будинку та земельної ділянки, площею 0,0818 га, призначеної для обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) по АДРЕСА_2 .

Попереднім власником вказаного вище нерухомого майна була мати позивача ОСОБА_5 .

Згідно з державним актом серії ЯГ №512217 на право власності на земельну ділянку (кадастровий номер: :01:011:0040), виданим ОСОБА_5 03.07.2007, земельна ділянка по АДРЕСА_2 у точках від А до Б по лінії «А-В» межує із землями загального користування, проїзд.

Відповідач ОСОБА_3 є власником земельної ділянки, площею 0,0329 га, призначеної для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, по АДРЕСА_2 , на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 15.09.2006, укладеного між нею та ОСОБА_4 .

На підставі цього договору ОСОБА_3 видано державний акт на право власності на вказану вище земельну ділянку серії ЯГ №517531 від 04.01.2007.

У державному акті ОСОБА_3 , який виданий раніше, ніж державний акт ОСОБА_5 , позначено, що земельна ділянка відповідача у точках від А до Б (по всій лінії) межує із земельною ділянкою ОСОБА_5 . Межі із землями загального користування у цих точках відсутні.

Разом з тим, в межах земельної ділянки ОСОБА_3 , по лінії межі у точках від А до Б, яка є спільною для двох земельних ділянок, позначено відрізок, шириною 3,00 м.

Такий же відрізок, але шириною 3,05 м, позначений по лінії нижньої межі земельної ділянки ОСОБА_3 в точках від Г до В, яка межує із землями загального користування ( АДРЕСА_5 ).

Відповідачі не заперечують, що ця частина належної їй на праві власності земельної ділянки, площею 0,0078 га, за домовленістю використовувалась як доїзд до земельної ділянки будинковолодіння АДРЕСА_1 .

Відповідно до витягу з Генерального плану щодо домоволодіння АДРЕСА_6 , передбачено проїзд (позначений топографічними позначками) зі сторони домоволодіння АДРЕСА_5 .

Оспорюваною ухвалою Дрогобицької міської ради №221 від 24.09.2003 (п.1.29) ОСОБА_4 передано у приватну власність земельну ділянку, площею 329 кв.м. (0,0329 га).

Відповідно до схематичного плану земельної ділянки по АДРЕСА_5 , за 2003 рік, який було додано ОСОБА_4 до заяви, адресованої Дрогобицькій міській раді, про надання земельної ділянки у приватну власність, до його будинку прилягає проїзд, який з`єднює сусідню ділянку з АДРЕСА_5 , при цьому, ширина проїзду складала 2,7 м.

Відповідно до висновку Дрогобицького міського управління земельних ресурсів від 19.09.2006 (який є складовою технічного звіту по підготовці та видачі державного акта на право власності на земельну ділянку ОСОБА_4 по АДРЕСА_5 ) на земельній ділянці ОСОБА_4 , площею 0,0329 га, яка розташована за адресою АДРЕСА_5 , на території Дрогобицької міської ради, наявні обмеження на використання та вона обтяжена сервітутом на земельній ділянці, площею 0,0078 га.

Заява ОСОБА_4 від 13.09.2006, що є складовою технічного звіту по підготовці та видачі державного акта на право власності на земельну ділянку ОСОБА_4 , підтверджує факт використання ОСОБА_5 земельної ділянки, площею 0,0078 га по АДРЕСА_5 , як проїзду до свого будинку по АДРЕСА_1 .

Відповідно до плану території земельної ділянки, погодженого Дрогобицьким міським управлінням земельних ресурсів 28.11.2006, що є складовою частиною технічного звіту ОСОБА_3 , на території земельної ділянки ОСОБА_3 виділено смугу, яка веде від АДРЕСА_5 до земельної ділянки ОСОБА_5 .

Своєю заявою від 01.12.2016 (яка є складовою частиною технічного звіту) ОСОБА_3 надала дозвіл на користування земельною ділянкою, площею 0,0078 га, яка проходить через її земельну ділянку, ОСОБА_5 для користування проїздом до будинку по АДРЕСА_1 .

Також встановлено, що мати позивача - ОСОБА_5 , зі своєї сторони, погодила відповідачу ОСОБА_3 межі земельної ділянки в існуючих розмірах.

Аналогічного змісту заява від 13.09.2016 про дозвіл на користування земельною ділянкою для проїзду до будинку по АДРЕСА_1 була надана ОСОБА_5 і ОСОБА_4

Михайлівська ОСОБА_10 погодила ОСОБА_4 межі земельної ділянки, площею 0,0329 га, при виготовленні ним державного акта на право власності на землю.

У той же час, у договорі купівлі-продажу земельної ділянки від 15.09.2006, укладеному між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , не зазначено про обтяження земельної ділянки, площею 0,0329 га, сервітутом.

Так, зокрема, у пункті 6 цього договору вказано, що ОСОБА_4 продав, а ОСОБА_3 купила земельну ділянку, згідно з довідкою, виданою Дрогобицьким міським управлінням земельних ресурсів, не обмежену на використання та сервітути.

Разом з тим, складовою частиною технічної документації ОСОБА_3 є висновок Дрогобицького міського управління земельних ресурсів від 24.11.2006 щодо наявного обмеження на використання земельної ділянки по АДРЕСА_2 , сервітутом на земельній ділянці, площею 0,0078 га.

Крім того, як вбачається з довідки Міськрайонного управління у Дрогобицькому районі та місті Дрогобичі Головного управління Держгеокадастру у Львівській області від 19.06.2018, повідомлено, що відповідно до даних державної статистичної звітності з кількісного обліку земель про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_2 , розташована в межах населеного пункту, відводиться за рахунок: рядок 2 (громадяни, яким надані землі у власність та користування), для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

Водночас, суд звертає увагу, що відповідно до довідки інженера з інвентаризації нерухомого майна П.В.Нестерівського від 15.02.2018 за №15/02-18, проведено огляд (технічну інвентаризацію об`єктів нерухомого майна) за адресою: АДРЕСА_2 . При цьому встановлено, що ОСОБА_3 на праві приватної власності за вищевказаною адресою належать наступні об`єкти нерухомого майна: житловий будинок АДРЕСА_2 на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_2 від 21.01.2009, земельна ділянка для обслуговування житлового будинку на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ №517531 від 04.01.2007 (кадастровий номер земельної ділянки: :01:011:0131). Вказаний будинок розташований на даній земельній ділянці у відповідності до схематичного плану забудови земельної ділянки. З АДРЕСА_5 до житлового будинку, а також до господарської будівлі (навісу) власник має можливість доступу через земельну ділянку, віддаль якого від стіни будинку до межі земельної ділянки (стіна будинку АДРЕСА_5 ) складає лише 2,51 м, яка менша від нормативних вимог державних будівельних норм і правил.

Як вбачається з листа Дрогобицької міської ради від 28.10.2018 за №3-21/8300, земельна ділянка - кадастровий номер 461060000:01:011:0131, площею 329 кв.м. по АДРЕСА_2 на праві приватної власності належить ОСОБА_3 . Станом на 24.09.2003 та 15.09.2006 земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_2 , мала призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд. У межах зазначеної земельної ділянки не передбачено земель загального користування. Генеральним планом м. Дрогобича станом на 24.09.2003 та 15.09.2006 в межах земельної ділянки по АДРЕСА_2 не передбачено земель загального користування. Детальний план території міста Дрогобича станом на згадані дати в межах земельної ділянки, що розташована по АДРЕСА_5 , не розроблявся.

Згідно з положеннями статтей 15 та 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Отже, для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити, які права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду.

При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права.

Частиною першою статті 98 ЗК України визначено, що право земельного сервітуту - це право власника або землекористувача земельної ділянки чи іншої заінтересованої особи на обмежене платне або безоплатне користування чужою земельною ділянкою (ділянками).

Встановлення земельного сервітуту не веде до позбавлення власника земельної ділянки, щодо якої встановлений земельний сервітут, прав володіння, користування та розпорядження нею (ч.3 ст.98 ЗК).

Згідно зі статтею 99 ЗК України, власники або землекористувачі земельних ділянок чи інші заінтересовані особи можуть вимагати встановлення земельних сервітутів, зокрема, для: проходу та проїзду на велосипеді; проїзду на транспортному засобі по наявному шляху; розміщення тимчасових споруд (малих архітектурних форм), об`єктів трубопровідного транспорту; прокладання та експлуатації ліній електропередачі, електронних комунікаційних мереж, трубопроводів, інших лінійних комунікацій; прогону худоби по наявному шляху та інше.

Тобто, предметом земельного сервітуту є користування чужою земельною ділянкою.

Статтею 100 ЗК України передбачено, що сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду.

Сервітут може належати власникові (володільцеві) сусідньої земельної ділянки, а також іншій конкретно визначеній особі (особистий сервітут).

Земельний сервітут може бути встановлений договором між особою, яка вимагає його встановлення, та власником (землекористувачем) земельної ділянки. За домовленістю сторін договір про встановлення земельного сервітуту може бути посвідчений нотаріально.

Земельний сервітут підлягає державній реєстрації в порядку, встановленому для державної реєстрації прав на нерухоме майно.

Згідно з частиною першою статті 101 ЗК України, дія земельного сервітуту зберігається у разі переходу прав на земельну ділянку, щодо якої встановлений земельний сервітут, до іншої особи.

Відповідно до частини першої та другої статті 182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Державна реєстрація прав на нерухомість є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов`язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом. Аналогічна вимога закладена у статті 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», яка зазначає, що державній реєстрації прав підлягає право користування (сервітут).

Згідно з частиною першою статті 79-1 ЗК України, формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.

Відповідно до частин третьої та четвертої статті 79-1 ЗК України, сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера.

Згідно з частиною десятою статті 79-1 ЗК України, державна реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі.

Відповідно до частини одинадцятої статті 79-1 ЗК України, державна реєстрація прав суборенди, сервітуту, які поширюються на частину земельної ділянки, здійснюється після внесення відомостей про таку частину до Державного земельного кадастру.

Статтею 16 Закону України «Про Державний земельний кадастр» визначено, що земельній ділянці, відомості про яку внесені до Державного земельного кадастру, присвоюється кадастровий номер. Кадастровий номер земельної ділянки є її ідентифікатором у Державному земельному кадастрі.

З правового аналізу наведених вище норм слідує, що право земельного сервітуту підлягає державній реєстрації спочатку у Державному земельному кадастрі, а після цього також у Єдиному державному реєстрі речових прав.

Отже, підставою встановлення сервітуту є відсутність у особи, у тому числі і в користувача земельною ділянкою, можливості задовольнити свої потреби іншим способом, як встановлення права користування чужою земельною ділянкою - земельного сервітуту. При його визначенні варто вказати конкретні параметри земельної ділянки (її частини), відносно якої встановлюється сервітут (кадастровий номер, місце розташування, площа, цільове призначення та інше.). Такі відомості зазначаються в договорі сервітуту відповідно до правовстановлюючих документів власника/користувача такої земельної ділянки та відомостей Державного земельного кадастру.

Такі висновки викладені у постанові Верховного Суду від 18.10.2018 (справа №807/764/17).

Як встановлено з наведених вище доказів, при передачі у приватну власність ОСОБА_4 земельної ділянки, площею 0,0329 га, по АДРЕСА_2 , між власниками суміжних будинковолодінь АДРЕСА_2 та АДРЕСА_4 існувала домовленість щодо користування частиною належної ОСОБА_4 земельної ділянки для проїзду до будинковолодіння АДРЕСА_4 .

Такі заяви-погодження від суміжних землекористувачів були враховані при приватизації спірної земельної ділянки, а також, при виготовленні відповідачем ОСОБА_3 державного акта на право власності на земельну ділянку, площею 0,0329 га, яку вона купила в ОСОБА_4 за договором купівлі-продажу від 15.09.2006.

Разом з тим, назване вище обмеження земельної ділянки відповідача щодо права користування частиною її земельної ділянки, площею 0,0078 га, для проїзду до будинковолодіння позивача (земельний сервітут) не зареєстроване у встановленому законом порядку, що підтверджується державними актами на право власності на землю, виданими ОСОБА_4 та ОСОБА_3 .

Крім того, відсутність зареєстрованого сервітуту на земельній ділянці ОСОБА_3 підтверджується листом від 23.11.2021 Управління у Дрогобицькому районі Головного управління Держгеокадастру у Львівській області повідомило, що земельна ділянка, площею 0,0078 га (що входить до складу земельної ділянки, площею 0,0329 га, кадастровий номер: :01:011:0131), яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , як об`єкт земельного сервітуту не була сформована, відомості про реєстрацію земельного сервітуту до Державного земельного кадастру не вносились.

Таким чином, відсутність у правовстановлюючих документах ОСОБА_3 названого вище обмеження пояснюється відсутністю самої підстави для реєстрації земельного сервітуту: договору або рішення суду.

За наведених вище і встановлених судом обставин справи, немає підстав для визнання недійсними оспорюваних позивачем правовстановлюючих документів про право власності на спірну земельну ділянку.

Зважаючи на вищенаведене, позивачем не доведено належність спірної земельної ділянки площею 0,0078 га до земель загального користування, оскільки згідно відповіді Дрогобицької міської ради від 28.10.2018 у Генеральному плані м. Дрогобича станом на 24.09.2003 та 15.09.2006 в межах земельної ділянки по АДРЕСА_2 не передбачено земель загального користування. Детальний план території міста Дрогобича станом на згадані дати в межах земельної ділянки, що розташована по АДРЕСА_5 , не розроблявся.

Окрім того, оскільки право позивача на користування земельною ділянкою ОСОБА_3 для проїзду не оформлено у встановленому законом порядку, його позовна вимога про усунення перешкод у користуванні проїздом, шляхом повторного демонтажу воріт по АДРЕСА_2 , є безпідставною і також не підлягає до задоволення.

Разом з тим, позивач не позбавлений захистити своє право, у випадку його порушення, невизнання або оспорювання, в інший спосіб, визначений законом.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 слід відмовити.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 81, 264, 265, 352 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , Дрогобицької міської ради Львівської області, ОСОБА_4 про визнання земельної ділянки власністю міської ради, порушення прав власності спадкоємців, визнання незаконним та скасування державного акта на право власності та договору купівлі-продажу, зобов`язання до вчинення дій, - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками, якщо апеляційну скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 27.12.2022.

Суддя Грицай М.М.