Провадження № 22-ц/801/2204/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції Федчишен С. А.
Доповідач:Голота Л. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2022 рокуСправа № 127/16321/22м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді - Голоти Л.О. (суддя-доповідач),

суддів Денишенко Т. О., Рибчинського В. П.,

за участю секретаря судового засідання Бешлей Г. О.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду № 2 справу за заявою ОСОБА_1 про перегляд судового наказу про стягнення аліментів на утримання дитини у зв`язку з нововиявленими обставинами у цивільній справі за заявою ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення аліментів,

за апеляційною скаргою Піпко Андрія Миколайовича , який діє в інтересах ОСОБА_1 , на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 17.11.2022 року, постановлене у складі судді Федчишен С. А. в приміщенні суду в м. Вінниці, повний текст ухвали суду складено 18.11.2022 року, -

в с т а н о в и в :

29.08.2022 року ОСОБА_2 звернулася до суду із заявою (вх. № 47200) про видачу судового наказу про стягнення аліментів.

Судовим наказом Вінницького міського суду Вінницької області від 09.08.2022 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти в розмірі ј частки заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів та не менше, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 29.07.2022 року і до досягнення дитиною повноліття. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 248 грн. 10 коп.

18.08.2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою (вх № 51602/22) про перегляд судового наказу виданого 09.08.2022 року по цивільній справі № 127/16321/22 у зв`язку з нововиявленими обставинами.

Як нововиявлену ОСОБА_1 зазначив ту обставину, що судом першої інстанції при винесені наказу не було враховано тієї обставини, що на його утриманні перебуває син ОСОБА_5 від першого шлюбу, на утримання якого з нього стягуються аліменти за рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 12.10.2017 року (справа № 127/19891/17, провадження № 2/127/5534/17) у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 % від прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку починаючи стягнення з дня подачі позовної заяви, а саме з 19.09.2017 року до досягнення дитиною повноліття.

Виходячи з наведеного, ОСОБА_1 просив переглянути судовий наказ у зв`язку з нововиявленими обставинами про стягненню з нього аліментів у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів та не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 29.07.2022 року і до досягнення дитиною повноліття. Призначити справу до нового розгляду.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 17.11.2022 року відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд судового наказу виданого 09.08.2022 року по цивільній справі №127/16321/22 в зв`язку з нововиявленими обставинами.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що підстава зазначена ОСОБА_1 у заяві від 15.08.2022 року, а саме: перебування на його утриманні ще однієї неповнолітньої дитини від першого шлюбу - ОСОБА_5 , на якого рішенням суду від 12.10.2017 року стягуються аліменти в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 % від прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку не є нововиявленою, оскільки про дану обставину зазначалося у заяві про видачу судового наказу.

Не погоджуючись із ухвалою суду першої інстанції, Піпко А. М. , який діє в інтересах ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу (вх № 8878 від 28.11.2022 року), в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення процесуального права, просить ухвалу суду скасувати та постановити нову про задоволення заяви.

Основними доводами апеляційної скарги є те, що :

- суд першої інстанції не оцінив докази, надані із заявою про перегляд судового наказу у зв`язку з нововиявленими обставинами та із заявою про надання додаткових доказів, письмових пояснень від 15.11.2022 року. Зазначені докази суд не долучив до матеріалів справи, хоча 17.11.2022 року суду було повторно надано їх для долучення до матеріалів справи після їх повернення ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 25.08.2022 року, яка скасована постановою Вінницького апеляційного суду від 10.10.2022 року;

- судовий наказ видано з порушенням пункту 4 частини першої статті 161 ЦПК України без залучення заінтересованих осіб, а саме ОСОБА_6 на користь якої з ОСОБА_1 рішенням Вінницького міського суду від 12.10.2017 року у справі № 127/19891/17 стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі ј частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів та не менше, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 29.07.2022 року і досягнення дитиною повноліття;

- судовий наказ виданий у відсутності ОСОБА_1 , без врахування його позиції та аргументів, без надання можливості подати суду докази на підтвердження своїх заперечень;

- відсутні, передбачені частиною п`ятою статті 183 СК України підстави для його видачі, адже батько дитини ОСОБА_1 виконував свій обов`язок щодо утримання сина ОСОБА_4 , добровільно перераховував кошти ОСОБА_2 .. Натомість ОСОБА_2 не надала жодного доказу утримання сина, перебування сина на її утримання;

- судовий наказ видається в разі безспірності грошових вимог, однак ця обставина в даному випадку відсутня, а має місце спір, який має вирішуватись в позовному провадженні;

- ОСОБА_2 приховала ряд обставин, зокрема, існування у ОСОБА_1 іншого утриманця, що сама звернулась до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на її утримання в розмірі 1/6 частки від усіх видів доходу (заробітку);

- у даному випадку внаслідок видання судового наказу від 09.08.2022 року матиме місце стягнення аліментів з ОСОБА_7 в розмірі Ѕ частки заробітку (доходу), що є неприпустимим з огляду на положення статті 161, 163 СК України, які передбачають такий розміри стягнення на трьох і більше дітей.

У відзиві (вх № 9268 від 09.12.2022 року) на апеляційну скаргу Мишковська Т. М. , яка діє в інтересах ОСОБА_2 , посилаючись на необґрунтованість доводів апеляційної скарги, просить залишити її без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.

У судовому засіданні захисник боржника Піпко А.М. підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

Адвокат заявниці Мишковська Т.М. просила відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а ухвалу суду залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіряючи законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, обговоривши підстави апеляційної скарги, Вінницький апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

За змістом частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з статтею 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвала суду першої інстанції зазначеним вимогам відповідає з огляду на наступне.

Відповідно до частин першої, другої статті 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

За приписами частини восьмої статті 170 ЦПК України у разі видачі судового наказу відповідно до пунктів 4 і 5 частини першої статті 161 цього Кодексу, судовий наказ може бути переглянуто за нововиявленими обставинами у порядку, встановленому главою 3 розділу V цього Кодексу.

У разі видачі судового наказу відповідно до пункту 4 частини першої статті 161 ЦПК України боржник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів (частина сьома статті 170 ЦПК України) або судовий наказ може бути переглянуто за нововиявленими обставинами у порядку, встановленому главою 3 Розділу V цього Кодексу (частина восьма статті 170 ЦПК України).

Відповідно до частини першої, пункту 1 частини другої статті 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами. Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: 1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; 2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

За змістом наведених норм права необхідними умовами для визнання обставин, визначених пунктом 1 частини другої статті 423 ЦПК України, нововиявленими є те, що зазначені обставини є істотними та існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки учасників справи. Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Перший критерій для віднесення обставин до категорій нововиявлених для суду становить істотність цих обставин для вирішення справи.

Питання про те, які обставини можна вважати істотними, є оціночним, і вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням того, чи ці обставини могли спростувати факти, покладені в основу судового рішення, та вплинути на висновки суду під час його ухвалення таким чином, що якби така обставина була відома особам, які беруть участь у справі, то зміст судового рішення був би іншим.

Другим критерієм для віднесення обставин до категорії нововиявлених для суду є доведеність того, що такі обставини не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою.

Вирішуючи питання про наявність нововиявлених обставин, суд повинен розмежовувати нововиявлені обставини та нові докази. Обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, існували на час ухвалення судового рішення, але залишаються невідомими учасникам справи, та стали відомими тільки після ухвалення судового рішення, є нововиявленими обставинами. Судам необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду за нововиявленими обставинами судового рішення.

Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що у встановленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення за нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається та вирішення спору по суті.

Нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.

Обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, існували на час ухвалення судового рішення, але залишилися невідомими особам, які беруть участь у справі, та стали відомими тільки після ухвалення судового рішення, є нововиявленими обставинами.

Процесуальні недоліки розгляду справи, зокрема неповне встановлення фактичних обставин справи не вважаються нововиявленими обставинами. Такі обставини можуть бути підставою для перегляду судового рішення в апеляційному або касаційному порядку.

Звернувшись до суду із заявою про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами, заявник, як нововиявлену зазначає ту обставину, що стягувач не повідомила суд про те, що з боржника іншим рішенням вже стягуються аліменти на іншу дитину у розмірі 25 % його доходів. Наведене, на переконання заявника, мало мати своїм наслідком відмову стягувачу у видачі судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 1/4 частини доходів, оскільки у сумі за двома судовими рішеннями з позивача стягується 1/2 частина його доходів, що суперечить пункту 4 частини першої статті 161 ЦПК України.

В оцінці істотності обставин, на які посилається заявник, Вінницький апеляційний суд врахував, що відповідно до пункту 3 частини першої статті 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 161 цього Кодексу.

Зі справи видно, що ОСОБА_2 звернулася до суду із вимогою про видачу судового наказу та стягнення із заявника 1/4 частини заробітку на одну дитину, що відповідає вимогам статті 161 ЦПК України.

Посилання заявника на те, що наведеним положенням обмежена можливість стягувати з нього на двох дітей за різними виконавчими листами 1/2 частину заробітку, Вінницький апеляційний суд визнає необґрунтованими, оскільки зазначені обмеження застосовуються у разі звернення до суду в порядку наказного провадження з вимогами саме про одночасне стягнення аліментів на кількох дітей , а тому наявність іншого судового рішення про стягнення з ОСОБА_1 25 % доходів на іншу його дитину не зумовлювала обов`язку суду відповідно до пункту 3 частини першої статті 165 ЦПК України відмовити у видачі судового наказу.

Інше розуміння наведених положень закону призвело би до законодавчого обмеження максимального розміру стягуваних аліментів й у позовному провадженні, однак чинне законодавство не містить обмежень щодо стягнення на двох дітей половини заробітку (доходу).

При цьому судом враховано, що згідно із частиною третьою статті 70 Закону України «Про виконавче провадження» загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків.

Тож загальна частка доходів, що стягуються із заявника на утримання його дітей, не суперечить чинному законодавству, з огляду на що Вінницький апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що наведені заявником обставини не є нововиявленими у розумінні статті 423 ЦПК України.

Аналогічна правова позиція, викладена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 21 грудня 2021 рок у справі № 492/990/20.

У свою чергу, як вірно зазначив суд першої інстанції, заявницею у заяві про видачу судового наказу була зазначена та обставина, що на утриманні боржника знаходиться син від першого шлюбу, а тому дана обставина не може вважатися нововиявленою, оскільки на час видачі судового наказу вона була встановлена судом та не була істотною.

Доводи апеляційної скарги про порушення судом першої інстанції норм процесуального права в частині безпідставної відмови у долучені до матеріалів справи доказів, а саме додатку зазначеного у заяві від 15.08.2022 року колегія суддів відхиляє з огляду на вимоги ст. 89 ЦПК України, враховуючи надану судом оцінку даним документам та обґрунтуванням відмови недоцільністю їх долучення у зв`язку з не оспорюванням даних обставин ( одруження, народження дитини, часника бойових дій та місця реєстрації ) іншою стороною та наявністю в матеріалах справи інших доказів з аналогічною інформацією ( рішення суду).

Звертаючись із апеляційною скаргою Піпко А. М. , який діє в інтересах ОСОБА_1 , до апеляційної скарги долучено наступні докази :

-копію заяви про перегляд судового наказу у зв`язку з нововиявленими обставинами від 15.09.2022 року з додатками;

-заяву про долучення додаткових доказів і письмових пояснень від 15.11.2022 року з додатками;

-відповідь на адвокатський запит від 15.11.2022 року з додатками і поштовим конвертом;

-посвідчення від 09.03.2017 року;

-ухвалу Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області у справі № 138/2151/19 від 21.10.2019 року з ЄДРСР.

Відповідно до частини третьої статті 367 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються апеляційним судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

З матеріалів справи та звукового запису судового засідання 17.11.2022 року не вбачається, що дані докази, а також заява про надання додаткових доказів і письмових пояснень від 15.11.2022 року ( у якій зазначені додаткові обставини, які боржник вважає нововиявленими) надавалися суду першої інстанції та були предметом розгляду. З огляду на це, колегія суддів приходить висновку про відсутність підстав їх прийняття.

Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Враховуючи, що предметом розгляду судом першої інстанції, як нововиявлена була лише та обставина, що судом при видачі судового наказу не враховано наявність на утриманні боржника іншої неповнолітньої дитини, колегія суддів приходить висновку про відсутність підстав для апеляційного перегляду додаткових доводів апелянта, які він зазначає як нововиявлені обставини (добровільну сплату ОСОБА_1 аліментів на утримання сина ОСОБА_4 ; звернення заявниці до суду з позовом про стягнення з боржника аліментів на своє утримання) у заві від 15.11.2022 року та в апеляційній скарзі.

Не знайшли свого підтвердження відповідними доказами пояснення адвоката Піпко А.М. про те, що заява про надання додаткових доказів і письмових пояснень від 15.11.2022 року була своєчасно подана до суду, однак помилково її було приєднано до матеріалів іншої справи.

Так, із звукозапису судового засідання 17.11.2022 року вбачається, що головуючим були оголошені матеріали справи, а отже боржнику було відомо про відсутність у матеріалах справи даної заяви з додатком.

Колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не є суттєвими, а відтак не дають підстав для висновку про порушення норм процесуального права судом першої інстанції.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи викладене, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.

Керуючись частиною четвертою статті 258, частиною першою статті 259, статтями 367, 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд апеляційної інстанції, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Піпко Андрія Миколайовича , який діє в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 17.11.2022 року у даній справі залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Л. О. Голота

Судді: Т. О. Денишенко

В. П. Рибчинський

Повний текст постанови складено 02.01.2023 року.