Березівський районний суд Одеської області
27.07.2022
Провадження № 2/494/169/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.07.2022 року м. Березівка

Березівський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Панчишина А.Ю.

за участю секретаря Твердун Т.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін в залі суду цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» до ОСОБА_1 про стягнення виплаченого страхового відшкодування,

В С Т А Н О В И В:

Позивач, приватне акціонерне товариство «Страхова група «ТАС» (далі ПрАТ «СГ «ТАС», звернувся до суду з позовом, в якому просить суд стягнути з відповідача ОСОБА_1 78887,56 грн. сплаченого страхового відшкодування та судові витрати.

Свої вимоги позивач мотивував тим, що 27.12.2019 року о 15 год. 37 хв. на автодорозі Р-55, с. Волково, Березівського району, Одеської області сталася дорожньо - транспортна пригода за участю автомобіля «Ореl», державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням громадянина ОСОБА_1 (надалі Відповідач). Під час цієї пригоди було завдані механічні пошкодження автомобілю марки «Нyundai», державний номерний знак НОМЕР_2 .

На момент, коли матеріальна шкода була спричинена, діяв договір добровільного страхування наземного транспорту № FA-00063167 від 14.06.2019 року, укладений Приватним акціонерним товариством «Страхова група «ТАС», щодо автомобіля марки «Hyundai», державний номерний знак НОМЕР_2 , згідно з яким позивач прийняв на себе зобов`язання по відшкодуванні матеріальної шкоди заподіяної страхувальнику вищенаведеного транспортному.

Згідно з Постановою Суворовського районного суду м. Одеси від 19 лютого 2020 року у справі №523/805/20, яка набрала законної сили. Відповідач був визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення (порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна).

Враховуючи наявність Договору страхування, страхувальник звернувся до позивача з заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування.

Позивач, відповідно до умов договору добровільного страхування наземного транспорту №FA-00063167 від 14.06 2019 року виплатив страхове відшкодування за пошкоджений автомобіль марки «Hyundai», державний номерний знак НОМЕР_2 в розмірі 177 887 гривень 56 копійок. Позивачем було отримано інформацію, що відповідач був застрахований відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в ПрАТ «УАСК «АСКА» за полісом № АО/3 164579, який покрив суму збитків позивача в розмірі 99 000 грн.

Таким чином, позивач вважає, що відповідач повинен здійснити відшкодування йому завданих збитків, що перевищує ліміт полісу, а саме 177 887, 56 99000 грн.= 78887,56 грн.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, в матеріалах справи міститься його заява про підтримання позовних вимог, в якій він просив розглядати справу за його відсутності.

Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, причини неявки не повідомив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується витягом з журналу телефонограм Березівського районного суду Одеської області за №797. Подав до суду 05.07.2022 року заяву, в якій просив відкласти судовий розгляд у зв`язку з воєнними діями до закінчення військового стану. Однак, підстав для задоволення такої заяви суд не вбачає, оскільки відповідачем не подано жодного доказу про об`єктивну неможливість приймати участь в судовому засіданні.

Відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому зазначив наступне.

Саме на позивача покладено обов`язок довести наявність заподіяної шкоди та її розміру. Відповідач вважає, що розмір відновлювального ремонту з урахуванням зносу при настанні страхового випадку повинен бути підтверджений звітом (актом) про оцінку майна або експертним висновком, оскільки його визначення потребує спеціальних знань у відповідній галузі. Узгодження потерпілим зі страховиком розміру страхового відшкодування без проведення оцінки відновлювального ремонту не покладає на особу, винну у ДТП, обов`язку з відшкодування шкоди в обсязі, більшому, ніж встановлено Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» і договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Таким чином вважає, що позивачем не підтверджено належними і допустимими доказами вартість відновлювального ремонту в зв`язку з пошкодженнями належного потерпілому автомобіля, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів того, що обсяг проведених ремонтних робіт та замінених деталей повною мірою відповідає характеру та обсягу ушкоджень, отриманих автомобілем потерпілого в результаті ДТП, а також заміна вказаних у акті огляду ТЗ (дефектна відомість) від 15.01.2020 р. ушкоджених вузлів і агрегатів була з технічної точки зору необхідною, а деформація не відновлювальною. Враховуючи викладене, вважає, що позов не підлягає задоволенню.

Згідно з вимогами ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, з таких підстав.

Судом встановлено, що 27.12.2019 року о 15 год. 37 хв. на автодорозі Р-55, с. Волково, Березівського району, Одеської області сталася дорожньо - транспортна пригода за участю автомобіля «Ореl», державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням громадянина ОСОБА_1 (надалі Відповідач). Під час цієї пригоди було завдані механічні пошкодження автомобілю марки «Нyundai», державний номерний знак НОМЕР_2 .

14.06.2019 року ПрАТ «СГ «ТАС» укладено договір добровільного страхування наземного транспорту FA-00063167. Предметом Договору страхування є страхування транспортного засобу автомобіля «Hundai», державний номерний знав НОМЕР_2 .

Постановою від 19.02.2020 року Суворовського районного суду м. Одеси по справі №523/805/20 відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Ухвалою Одеського апеляційного суду від 17.12.2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Постанову Суворовського районного суду м. Одеси від 19.02.2020 року змінено, виключено з мотивувальної частини посилання суду на ту обставину, що пом`якшує відповідальність, визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, накладено на останнього штраф в розмірі 340 грн та стягнуто судовий збір, в іншій частині постанову суду залишено без змін.

Відповідно до ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відтак, винуватість відповідача ОСОБА_1 у ДТП 27.12.2019 року о 15:37 год. за участі автомобіля марки «Opel», державний номерний знак НОМЕР_1 вже встановлена рішенням суду, що набрало законної сили, і не підлягає доказуванню у даній справі.

27 грудня 2020 року до ПрАТ «СГ «ТАС»» звернувся потерпілий ТОВ «ОТОКОЧ Україна» з заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування на підставі договору добровільного страхування наземного транспорту №FA- 00063167 від 14.06.2019 року.

Представником страховика ПрАТ «СГ «ТАС»» в присутності страхувальника було складено акт від 15.01.2020 року огляду транспортного засобу (дефектна відомість) марки «Hyundai», державний номерний знак НОМЕР_3 .

Відповідно до рахунку-фактури №АС-0000247від 10 січня 2020 року вартість ремонту автомобіля) марки «Hyundai», державний номерний знак НОМЕР_3 було визначено в розмірі 190279,56 грн.

Згідно страхового акту ПрАТ «СГ «ТАС» №05017/01/920 від 03.03.2020 року страховою компанією (позивачем) було визначено страхову суму, що належить до виплати в розмірі 177887,56 грн.

Позивач, відповідно до умов договору добровільного страхування наземного транспорту №FA-00063167 від 14.06 2019 року виплатив страхове відшкодування за ремонт пошкодженого автомобіля марки «Hyundai», державний номерний знак НОМЕР_2 в розмірі 177 887 гривень 56 копійок, що вбачається з платіжного доручення №84708 від 05 березня 2020 року.

Відповідач ОСОБА_1 був застрахований відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в ПрАТ «УАСК «АСКА» за полісом № АО/3 164579.

ПрАТ «УАСК «АСКА» частково покрила суму збитків ПрАТ «СГ «ТАС» в розмірі 99000 грн., що вбачається з платіжного доручення №71_6331 від 17.11.2020 року.

Згідно до ч. 1 та п.1 ч.2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Згідно ст. 1192 ЦК України, чинної на момент виникнення спірних правовідносин, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (ст. 979 ЦК України).

Відповідно до статті 980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності).

Види обов`язкового страхування в Україні визначені у ст. 7 Закону України «Про страхування». До них п.9 ч.1 вказаної статті відносить страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини у цій сфері регламентує, зокрема Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність.

Відповідно до п.33.4 ст. 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі оформлення працівниками відповідних підрозділів Національної поліції відповідних документів про дорожньо-транспортну пригоду вони також встановлюють та фіксують необхідні відомості щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності учасників цієї пригоди і сприяють представникам страховиків (МТСБУ) у проведенні огляду місця дорожньо-транспортної пригоди і транспортних засобів, причетних до неї.

За п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно зі ст. 29 зазначеного Закону, у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою (ст. 36.1. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (ч.1 ст. 1187 ЦК України).

За змістом ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Відповідно, на підставі ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, яка отримала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдану шкоду.

Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (ч.1 ст. 1166 ЦК України).

Згідно ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Судом встановлено, що позивачем ПрАТ «СГ «ТАС»» виплачено потерпілому страхове відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок ДТП, у розмірі 177887,56 грн.

ПрАТ «УАСК «АСКА» частково покрила суму збитків ПрАТ «СГ «ТАС» в розмірі 99000 грн

За змістом вищенаведених правових норм, після виплати страхового відшкодування до страховика переходить право вимоги, яке страхувальник (особа, що одержала страхове відшкодування) має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Отже, до ПрАТ «СГ «ТАС» перейшло право на отримання від відповідача ОСОБА_1 , як винуватця ДТП, суми непокритих збитків у розмірі 177887,56 грн. 99000 грн. = 78887,56 грн.

У п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» роз`яснено судам, що особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

В п. 26 цієї Постанови вказано, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування, переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, яка одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Сума страхового відшкодування підлягає стягненню з особи, відповідальної за завдані збитки відповідно до правил ст. 993 ЦК України.

Особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) (ст. 1194 ЦК України).

За змістом ст. 1194 ЦК України в системному зв`язку зі ст. 993 цього Кодексу та ст. 27 Закону України «Про страхування» можна дійти висновку про те, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди в межах різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 201/1431/16-ц провадження № 61-24437 св 18.

Стосовно доводів відповідача зазначених у відзиві на позовну заяву, то суд зазначає наступне.

Визначення поняття «фізичний знос» наведено в Медодиці товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів (надалі Методика). Так згідно з п.1.6 Методики під поняттям «фізичний знос» розуміють втрату вартості колісного транспортного засобу (автомобіля), його складників, яка зумовлена частковою або повною втратою первісних технічних та технологічних якостей колісних транспортних засобів, його складників, порівняно з вартістю нового подібного транспортного засобу або його складників.

Законом України «Про страхування» не передбачено обов`язку страхових компаній при розрахунку розміру страхового відшкодування застосовувати коефіцієнт щодо вартості пошкоджених деталей, які підлягають заміні. Такої саме норми не передбачено і Цивільним кодексом України. В договорі Каско може бути передбачено, що розмір страхового відшкодування може визначатись не лише на підставі Методики, а й на підставі калькуляції самої страхової компанії, де відповідно при розрахунку страхова компанія може не застосовувати коефіцієнт зносу.

Як вбачається з Договору добровільного страхування наземного транспорту «Правильне каско» укладеного між позивачем та ТОВ «ОТОКОЧ Україна» від 14.06.2019 року в п.2.4 зазначені умови використання та розрахунку страхового відшкодування без врахування зносу.

Позивачем підтверджено належними і допустимими доказами вартість відновлювального ремонту у зв`язку з пошкодженнями належного потерпілому автомобіля. Доказів про те, що вартість відновлювального ремонту є меншою, ніж заявлено позивачем, ОСОБА_1 суду не подано. Відповідно до ч.1,2 ст. 106 ЦПК України учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення. Разом з тим, ОСОБА_1 такого висновку суду не подав.

Таким чином, доводи ОСОБА_1 у поданому відзиві не заслуговують на увагу.

Відповідно ч.ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Частиною 4 ст. 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

При цьому, згідно з ч.6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З огляду на викладене, даючи оцінку зібраним доказам по справі, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача та наявність правових підстав для їх повного задоволення.

Частиною 1 ст. 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а відтак, у даному випадку при повному задоволенні позовних вимог з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені останнім судові витрати у виді судового збору.

Керуючись ст.ст.11,1191ЦК України,ст.ст.22,38,41 Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» ст. ст. 12, 13, 76 81, 82, 89, 259, 263, 265, 268 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позовну заяву Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» до ОСОБА_1 про стягнення виплаченого страхового відшкодування - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 (РНОКПП: невідомий) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» () 78887 (сімдесят вісім тисяч вісімсот вісімдесят сім) гривень 56 копійок суми сплаченого страхового відшкодування.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 (РНОКПП: невідомий) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» () судові витрати по сплаті судового збору у сумі 2270 гривень.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом 30 днів. Особи , які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення .

Суддя Панчишин А.Ю.