Справа № 697/1043/22
Провадження № 2-з/697/14/2022
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2022 року м. Канів

Суддя Канівського міськрайонного суду Черкаської області Колісник Л.О., розглянувши заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про забезпечення позову,-

ВСТАНОВИВ:

В провадження Канівського міськрайонного суду надійшла справа за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , треті особи: Державний нотаріус Канівської державної нотаріальної контори Черкаської області Шатило Л.А., Житлово-будівельний кооператив № 7 «Магніт» про усунення перешкод в користуванні майном.

Одночасно з поданням позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_2 звернулися до Канівського міськрайонного суду з заявою про забезпечення позову, в якій просять суд забезпечити позов та накласти арешт на майно, а саме:

на квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ;

транспортні засоби:

RENAULT LOGAN (2012 року випуску, колір - сірий, об`єм двигуна 1390, тип кузова седан, vin-код НОМЕР_1 , державний номер НОМЕР_2 ),

RENAULT LOGAN (2012 року випуску, колір - сірий, об`єм двигуна 1390, тип кузова седан, vin-код НОМЕР_3 , державний номер НОМЕР_4 ),

RENAULT LOGAN (2010 року випуску, колір - сірий, об`єм двигуна 1598, тип кузова седан, vin-код НОМЕР_5 , державний номер НОМЕР_6 ),

HONDA CR-V (2016 року випуску, колір-коричневий, об`єм двигуна 2356, тип кузова універсал, vin-код НОМЕР_7 , державний номер НОМЕР_8 ).

Заборонити особам, які не мають на те законних підстав, в будь який спосіб користуватися, відчужувати, передавати у володіння та/або користування транспортні засоби:

RENAULT LOGAN (2012 року випуску, колір - сірий, об`єм двигуна 1390, тип кузова седан, vin-код НОМЕР_1 , державний номер НОМЕР_2 ),

RENAULT LOGAN (2012 року випуску, колір - сірий, об`єм двигуна 1390, тип кузова седан, vin-код НОМЕР_3 , державний номер НОМЕР_4 ),

RENAULT LOGAN (2010 року випуску, колір - сірий, об`єм двигуна 1598, тип кузова седан, vin-код НОМЕР_5 , державний номер НОМЕР_6 ),

HONDA CR-V (2016 року випуску, колір-коричневий, об`єм двигуна 2356, тип кузова універсал, vin-код НОМЕР_7 , державний номер НОМЕР_8 ).

Вимоги мотивує тим, що ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 є спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Крім них спадкоємцями першої черги є також ОСОБА_4 , ОСОБА_6 .

У зв`язку з введенням воєнного стану та припиненням строку для прийняття спадщини, позивачі позбавлені можливості отримати свідоцтва про право на спадщину. Реалізувати своє право на користування спадковим майном відповідачі не можуть внаслідок перешкод, які вчиняються відповідачем. Враховуючи шлюбний договір між ОСОБА_4 і ОСОБА_5 , майно набуте померлим до шлюбу залишається у власності останнього. До складу спадщини після смерті ОСОБА_5 входять квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; транспортні засоби: RENAULT LOGAN (2012 року випуску, державний номер НОМЕР_2 , RENAULT LOGAN, 2012 року випуску, державний номер НОМЕР_4 , RENAULT LOGAN, 2010 року випуску, державний номер НОМЕР_6 , HONDA CR-V, 2016 року випуску, державний номер НОМЕР_8 . Відповідач замінила замки вхідних дверей квартири, обмежує позивачів у користуванні цим майном, автомобілі передала невідомим особам у службі таксі, ймовірно на договірних умовах. Місце перебування відповідача не відомо. Відповідач свавільно захопила майно та документи на нього. Через відмову відповідача надати ключі від квартири, позивачі позбавлені можливості потрапити в середину житла та вжити заходи з метою утримання спадкового майна до його поділу між спадкоємцями. Один з автомобілів за час користування невідомими особами перебував у ДТП, отримавши механічні пошкодження. Відсутність належного утримання рухомого та нерухомого майна, його використання третіми особами створює ризики знищення, продажу, передання в користування без законних підстав тощо. Відсутність реєстрації права власності не зумовлює позбавлення особи прав користування та володіння майном. З метою збереження спадкового майна для його подальшого поділу між спадкоємцями необхідно забезпечити позов та вилучити транспортні засоби у невідомих осіб шляхом заборони їх використання.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи судом за відсутності учасників справи.

Вивчивши доводи поданої заяви про забезпечення позову, перевіривши матеріали справи, суд приходить до висновку, що вказана заява до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до частини 2 статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Положеннями статті 150 ЦПК України встановлені види забезпечення позову. Одними із видів такого забезпечення є накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; заборона іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконавати щодо нього інші зобов`язання.

Відповідно до частини 3 статті 150 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» роз`яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Отже, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має оцінити обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, які не є учасниками цього судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад, реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації.

Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб. Співмірність передбачає співвіднесення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони вчиняти певні дії.

Такий правовий висновок викладений Верховним Судом в постановах від 08.05.2019 у справі № 487/7097/18 та від 25.09.2019 у справі №320/3560/18, Постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі № 381/4019/18.

Окрім того, достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.

При цьому забезпечення позову не порушує принципів змагальності і процесуальної рівноправності сторін.

Наявність самого по собі позову про усунення перешкод у користуванні майном не є підставою для задоволення заяви про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно чи накладенням заборони на це майно, оскільки предметом спору є право користування майном, а не спір щодо права власності на це майно. Обрання саме таких заходів забезпечення позову, про які просять позивачі, є неспівмірним заявленим вимогам, натомість призводить до перешкод у реалізації прав як самих позивачів на отримання у власність спадкового майна після його поділу так і на право користування майном, в усуненні перешкод щодо якого просять позивачі, а також інших спадкоємців, право на це ж майно яких позивачі не заперечують. Крім того, позивачами не доведено, що відповідачем чи третіми особами вчиняються чи можуть вчинятися дії, що призведуть до утруднення виконання рішення суду у разі його задоволення. Користування, відчуження, передання у володіння чи користування транспортних засобів особами, які не мають на те законних підстав, підпадає під ознаки кримінально караного діяння, а тому припинення незаконних дій щодо такого майна вирішується не в порядку цивільного, а в порядку кримінального судочинства.

Матеріали заяви не містять належних і допустимих доказів на підтвердження необхідності вжиття заходів забезпечення позову у спосіб, про який просять позивачі, а посилання у заяві лише на потенційну можливість, їхнє припущення щодо ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення належного обґрунтування, не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивачів, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду клопотання про забезпечення позову.

За вказаних обставин, враховуючи відсутність належного обґрунтування позивачами обраних ними заходів забезпечення позову з точки зору гарантування ефективного захисту їхніх прав, не доведення існування ризиків утруднення виконання можливого рішення суду або неможливості його виконання без вжиття заходів забезпечення позову, суд приходить до висновку про відсутність передбачених ч. 1 ст. 149 ЦПК України підстав для забезпечення позову, у зв`язку з чим в забезпеченні позову необхідно відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 149-154, 157 ЦПК України, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про забезпечення позову - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцятиднів з дня її проголошення до Черкаського апеляційного суду.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Головуючий Л . О . Колісник