У Х В А Л А

18 липня 2022 року

м. Київ

справа № 755/13585/21

провадження № 61-6229ск22

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Олійник А. С. (суддя-доповідач), Усика Г. І., Яремка В. В.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану адвокатом Навроцьким Дмитром Миколайовичем, на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 17 листопада 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 15 квітня 2022 року у справі за позовом Житлово-будівельного кооперативу «Марс-3» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості зі сплати внесків на утримання будинку та прибудинкової території та заборгованості за спожиті комунальні послуги,

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2021 року Житлово-будівельний кооператив «Марс-3», правонаступником якого є об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Марс-3» (далі - ОСББ «Марс-3») звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості зі сплати внесків на утримання будинку та прибудинкової території та заборгованості за спожиті комунальні послуги у розмірі 11 118,98 грн.

Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 17 листопада 2021 року, залишене без змін постановою Київського апеляційного суду від 15 квітня 2022 року, позов задоволено.

Стягнено з ОСОБА_1 на користь ОСББ «Марс-3» заборгованість зі сплати внесків на управління будинком та заборгованість за спожиті комунальні послуги за період з 01 лютого 2019 року до 30 червня 2021 року у розмірі 8 740,62 грн, інфляційні втрати за період з лютого 2019 року до червня 2021 року - 1 924,67 грн, три проценти річних за період з лютого 2019 року до червня 2021 року - 373,69 грн.

У липні 2022 року ОСОБА_1 через адвоката Навроцького Д. М. звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 17 листопада 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 15 квітня 2022 року.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Згідно з пунктом 1 частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до частини дев`ятої статті 19 ЦПК України розмір прожиткового мінімуму дляпрацездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

Згідно із статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» з 01 січня 2022 році прожитковий мінімум на одну працездатну особу становить 2 481,00 грн.

Предметом спору у зазначеній справі є стягнення заборгованості зі сплати внесків на утримання будинку та прибудинкової території та заборгованості за спожиті комунальні послуги у розмірі 11 118,98 грн. Ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 481,00 грн*100=248 100,00 грн).

Отже, зазначена справа є малозначною відповідно до вимог закону і окремого визнання її такою не потребує.

У касаційній скарзі заявниця зазначає, що справа має для неї виняткове значення, як учасника справи, оскільки вона є особою з інвалідністю І групи, людиною з обмеженими можливостями через відсутність зору, є малозабезпеченою особою. Також, вона має інші захворювання, які прогресують і її загальний стан здоров`я погіршується. Заявниця потребує лікування та оперативного втручання. Наявність заборгованості, стягненої за рішенням суду, може призвести до втрати права власності на квартиру, на яку в межах виконавчого провадження може бути звернено стягнення.

Посилання заявниці у касаційній скарзі на те, що справа має для неї виняткове значення, зводяться до незгоди із стягненням заборгованості за житлово-комунальні послуги у справі, що передбачено цивільним процесуальним законом.

Ці доводи не можуть бути предметом оцінки щодо обставин, за наявності яких Верховний Суд може відкрити касаційне провадження у малозначній справі, оскільки скрутний майновий стан та хвороба, не може бути підставою для висновку про наявність обставин, за яких рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню.

Верховний Суд дослідив та взяв до уваги: ціну позову, предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства й не встановлено випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, які б свідчили про необхідність перегляду судового рішення у цій справі у касаційному порядку.

Підстави, передбачені статтею 411 ЦПК України, для скасування судового рішення, що оскаржується, у касаційній скарзі не зазначені.

Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд, який відповідно до частини третьої статті 125 Конституції України є найвищим судовим органом, виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають статті 129 Конституції України, згідно з якою, основними засадами судочинства є, зокрема, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Наведене повністю узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини згідно з якою умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції), «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії)).

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Оскільки оскаржувані заявницею рішення судів ухвалені у малозначній справі, у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.

Керуючись статтями 19, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,

У Х В А Л И В :

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , подану адвокатом Навроцьким Дмитром Миколайовичем, на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 17 листопада 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 15 квітня 2022 року у справі за позовом Житлово-будівельного кооперативу «Марс-3» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості зі сплати внесків на утримання будинку та прибудинкової території та заборгованості за спожиті комунальні послуги відмовити.

Копію ухвали та додані до касаційної скарги матеріали направити заявниці.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: А. С. Олійник

Г. І. Усик

В. В. Яремко