Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 лютого 2022 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Ярмола О. Я. ,

при секретарі Кривенко О. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в місті Біла Церква, в залі суду №5 цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , приватного нотаріуса Білоцерківського районного округу Київської області Цвинтарної Ірини Олександрівни про встановлення факту непроживання із спадкодавцем та зобов`язання приватного нотаріуса вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, мотивуючи тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік ОСОБА_3 . На день його смерті залишилося спадкове майно. Спадкоємцями за законом першої черги є мати померлого, його дружина та син. Мати спадкодавця, ОСОБА_4 подала нотаріусу заяву про відмову від спадщини. Позивач, як дружина померлого, прийняла спадщину та частину спадкового майна оформила, а син спадкодавця ОСОБА_2 , відповідач по справі, із спадкодавцем на день відкриття спадщини не проживав, заяви на прийняття спадщини не подавав. Нотаріус відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на все спадкове майно, оскільки в спадковій справі міститься інформація про сина спадкодавця, місце проживання якого було зареєстроване разом із ОСОБА_3 на день відкриття спадщини, а отже, відповідач ОСОБА_2 вважається таким, що прийняв спадщину. Позивач зазначає, що рішенням Білоцерківського міськрайонного суду, яке набрало законної сили 02.07.2021 року, було визнано ОСОБА_2 таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1 . ОСОБА_2 фактично не проживав разом із спадкодавцем на день смерті останнього, тобто ІНФОРМАЦІЯ_1 . Місце проживання відповідача невідоме, а тому позивач просить суд : визнати факт не проживання ОСОБА_2 разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини; визнати ОСОБА_2 таким, що не прийняв спадщину після смерті ОСОБА_3 померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 та зобов`язати приватного нотаріуса Білоцерківського районного нотаріального округу Київської області Цвинтарну І.О. видати позивачу свідоцтво про право на спадщину за законом на все майно, що належало ОСОБА_3 та виключити з числа спадкоємців ОСОБА_2 .

Відповідач приватний нотаріус Білоцерківського районного округу Київської області Цвинтарна І.О. в судове засідання не з`явилася, надала суду копію спадкової справи та заперечила щодо залучення її в коло відповідачів.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи був повідомлений належно, причини неявки суду не відомі, заяв/клопотань не подавав.

Процесуальні дії та рішення у справі.

20.10.2021 року ухвалою судді було залишено без руху позовну заяву ОСОБА_1 (а.с.53-54).

18.11.2021 року позивач подала уточнену позовну заяву та просила відкрити провадження у справі (а.с.58-63).

08.12.2021 року ухвалою судді було відкрито провадження у справі в загальному порядку та призначено підготовче судове засідання на 24.01.2022року (а.с.67).

24.01.2022 року ухвалою суду, яка була занесена до протоколу судового засідання, було закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті. Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду було витребувано у приватного нотаріуса Білоцерківського районного нотаріального округу Київської області Цвинтарної І.О. копію спадкової справи (а.с.73-74, 75-76).

14.02.202 року приватний нотаріус Білоцерківського районного нотаріального округу Київської області Цвинтарна І.О. направила суду копію спадкової справи та свою позицію до позовних вимог (а.с.84, 85-93).

Дослідивши наявні в справі матеріали, заслухавши позицію позивача та її адвоката Полянської С.П., покази свідків, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню.

Фактичні обставини справи.

Встановлено, що позивач перебувала в шлюбі з ОСОБА_3 , що підтверджено копією свідоцтва про укладення шлюбу (а.с.30).

Встановлено, що відповідач по справі ОСОБА_2 є сином позивача та ОСОБА_3 , що підтверджено копією свідоцтва про народження (а.с.32).

Встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , що підтверджено копією свідоцтва про смерть (а.с.29).

Встановлено, що ОСОБА_4 , яка приходиться мамою ОСОБА_3 , подала приватному нотаріусу Білоцерківського районного нотаріального округу Київської області Цвинтарній І.О. заяву про відмову від прийняття спадщини (а.с.86).

Встановлено, що приватний нотаріус Білоцерківського районного нотаріального округу Київської області Цвинтарна І.О. 30.09.2021 року винесла постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, якою відмовила ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 3/10 частини квартири АДРЕСА_1 , оскільки спадкоємцем за законом , який прийняв спадщину є ще син померлого ОСОБА_2 (а.с.93).

Згідно рішення Білоцерківського міськрайонного суду від 02.06.2021 року по справі № 357/3045/21, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 визнано таким, що втратив право на користування житловим приміщенням квартири АДРЕСА_1 . Рішення суду набрало законної сили 02.07.2021р. (а.с.9-12).

З матеріалів справи слідує, що з 14.05.2020 року ОСОБА_2 перебуває в розшуку, оскільки переховується від органів військової прокуратури (а.с.13).

Допитані судом свідки ОСОБА_5 , ОСОБА_6 підтвердили непроживання відповідача в одному помешканні із ОСОБА_3 на час відкриття спадщини.

При вирішенні зазначеного спору суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявленою нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст. 13 ЦПК України).

Питання винесення постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії регулюються Законом України «Про нотаріат» та Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року за № 296/5.

Правовою основою діяльності нотаріату відповідно до ст.2 Закону України «Про нотаріат» є Конституція України, Закон України «Про нотаріат», інші законодавчі акти України.

Передумовою законності нотаріальних актів є те, що нотаріус перед вчиненням нотаріальних дій має перевіряти відповідність їх закону.

Згідно із главою 13 Порядку нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо: вчинення такої дії суперечить законодавству України; не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії; дія підлягає вчиненню іншим нотаріусом або посадовою особою, яка вчиняє нотаріальні дії; є сумніви у тому, що фізична особа, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії, усвідомлює значення, зміст, правові наслідки цієї дії, або є підозра в тому, що ця особа діє під впливом насильства; з проханням про вчинення нотаріальної дії звернулась особа, яка в установленому порядку визнана недієздатною, або уповноважений представник не має необхідних повноважень; правочин, що укладається від імені юридичної особи, суперечить цілям, зазначеним у її статуті чи положенні, або виходить за межі її діяльності; особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії, не внесла плату за її вчинення; особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії, не внесла встановлені законодавством платежі, пов`язані з її вчиненням; в інших випадках, передбачених Законом.

Підстави для відмови у вчиненні нотаріальної дії та порядок оскарження нотаріальних дій передбачені у статтях 49, 50 Закону України «Про нотаріат».

Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

За ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

За ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

За ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Як встановлено судом і вказано вище в рішенні, позивач ОСОБА_1 , як спадкоємець за законом першої черги, подала приватному нотаріусу заяву про прийняття спадщини та не оформила свої спадкові права на частину нерухомого майна через відмову нотаріуса.

Як роз`яснено в п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до ч.5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Як вбачається із позовної заяви, в якості відповідача по справі, позивач зазначає приватного нотаріуса Білоцерківського районного нотаріального округу Київської області Цвинтарну І.О. та просить суд зобов`язати нотаріуса видати позивачу Свідоцтво про право на спадщину за законом на майно.

Відповідач є обов`язковим учасником цивільного процесу його стороною. Основною ознакою сторін цивільного процесу є їхня особиста і безпосередня заінтересованість; саме сторони є суб`єктами правовідношення, з приводу якого виник спір. Крім того, відповідач є тією особою, на яку вказує позивач як на порушника свого права.

Нотаріус є публічною особою, якій державою надано повноваження щодо посвідчення прав і фактів, які мають юридичне значення, та вчинення інших нотаріальних дій з метою надання їм юридичної вірогідності. Вчиняючи нотаріальні дії, нотаріус діє неупереджено, він не може діяти в інтересах жодної з осіб учасника нотаріальної дії. Нотаріус не стає учасником цивільних правовідносин між цими особами, а отже, не може порушувати цивільні права, які є змістом цих відносин. Відсутня і процесуальна заінтересованість нотаріуса в предметі спору та реалізації прийнятого рішення.

Тобто, нотаріус не може бути відповідачем у даній справі, оскільки предметом позову є спір про право, зокрема позивач вказує на спір в спадкових правовідносинах.

Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача, натомість встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. Викладене узгоджується із висновками Верховного Суду, висловленими у постановах від 14.08. 2019 року у справі № 519/77/18, від 15.04.2020 року у справі № 474/106/18 .

Щодо самої вимоги до нотаріуса про зобов`язання видати свідоцтво про право на спадщину, суд зазначає, що, дійсно, у відповідності до статті 50 Закону "Про нотаріат" нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

Однак, тлумачення статті 50 Закону "Про нотаріат" свідчить, що суд не може зобов`язати нотаріуса вчиняти нотаріальні дії, оскільки такі дії вчиняються нотаріусом відповідно до Закону "Про нотаріат" і належать виключно до його компетенції.

Відповідне положення міститься у постанові КЦС ВС від 17 березня 2021 року у справі № 761/36415/18.

В інформаційному листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» роз`яснено, зокрема, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

В даному випадку, позивач не ставить питання про визнання права власності на спадкове майно, а просить суд визнати факт непроживання ОСОБА_2 разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, хоча дані обставини вже були предметом судового розгляду по справі №357/3045/21, та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 було визнано таким, що втратив право на користування житловим приміщенням квартири АДРЕСА_1 , тобто факт непроживання відповідача станом на 12.10.2020 року вже встановлено в судовому порядку.

Також, позивач просить суд визнати ОСОБА_2 таким, що не прийняв спадщину після смерті ОСОБА_3 померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 та зобов`язати приватного нотаріуса Білоцерківського районного нотаріального округу Київської області Цвинтарну І.О. видати позивачу свідоцтво про право на спадщину за законом на все майно, що належало ОСОБА_3 та виключити з числа спадкоємців ОСОБА_2 , однак такі вимоги є неналежним способом захисту в зазначених правовідносинах.

Як наголошується Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ із посиланням на Постанову Пленуму ВССУ "Про узагальнення судової практики розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні" від 07.02.2014 року N 2 можливість оскарження нотаріальних дій або відмови у їх вчиненні забезпечує законність нотаріального провадження і захист прав та інтересів учасників нотаріального процесу. Судовий контроль за діяльністю нотаріусів має забезпечити виправлення нотаріальних помилок, тлумачення чинного законодавства та сприяти дотриманню законності у сфері цивільних правовідносин, що виникають із вчинення нотаріальних дій.

Отже, в даній справі позивачем невірно обрано спосіб захисту.

Способи захисту права це передбачені законом дії, що безпосередньо спрямовані на захист права. Для ефективного поновлення порушеного права необхідно, щоб існував чіткий зв`язок між правопорушенням та способом захисту права. Іншими словами, метою заявлених позовних вимог має бути усунення перешкод у здійсненні права, а її досягненням визначений спосіб захисту права, який би вичерпував себе.

Відповідно до положень ч.2 ст.16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути : визнання права, визнання правочину недійсним, припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення, примусове виконання обов`язку в натурі, зміна правовідношення, припинення правовідношення, відшкодування збитків, відшкодування моральної шкоди, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу місцевого самоврядування. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

За змістом вказаної норми особа, яка вважає, що її право порушене, може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права, який, як правило, визначається спеціальним законом (Цивільний Кодекс чи інший акт цивільного законодавства), що регламентує конкретні цивільні правовідносини.

Відсутність порушеного права, чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту, способам, визначеним законодавством є підставою для відмови у позові.

Згідно зі статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до якої кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. Таким чином, суд зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), наявність/відсутність порушеного права чи інтересу та можливість його поновлення/захисту в обраний спосіб. Наведена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 04.10.2017 у справі № 914/1128/16.

З огляду на вимоги процесуального закону (ч. 1 ст. 13 ЦПК України), який не надає права суду виходити за межі заявлених позивачем вимог та захищати його право іншим способом, ніж обраний позивачем, суд вважає, що ефективним способом захисту своїх спадкових прав може бути позов, ініційований позивачем в межах іншого провадження про визнання права на спадщину у вигляді тих об`єктів нерухомого майна, на які позивач має намір отримати право власності в порядку спадкування.

В даному випадку, суд не має можливості дійти обґрунтованого висновку про задоволення позову. Позивач скористалася своїм правом на судовий захист, однак обраний спосіб захисту її права не узгоджується з нормами діючого законодавства та встановленими по справі обставинами.

Оскільки суд відмовлає в задоволенні позову, то судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на позивача (п.2 ч.2 ст. 141 ЦПК України).

Керуючись ст. ст. 4, 12, 76, 81, 141, 258, 259, 263-265, 268, 354, 355 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , приватного нотаріуса Білоцерківського районного округу Київської області Цвинтарної Ірини Олександрівни про встановлення факту непроживання із спадкодавцем та зобов`язання приватного нотаріуса вчинити дії - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У випадку подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду .

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду

Повний текст рішення виготовлений 02.03.2022 року.

СуддяО. Я. Ярмола