Справа № 346/738/22
Провадження № 2/346/704/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2022 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

у складі головуючого судді Калинюка О.П.

з участю секретаря Рокіщук Н.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Коломийської міської ради Івано-Франківської області про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю,-

В С Т А Н О В И В:

в обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що згідно з даними свідоцтва про право на спадщину № Д-440, виданого 06.09.1974 року Коломийською державною нотаріальною конторою, ОСОБА_2 за життя належали 2/3 (дві треті) частки, а ОСОБА_3 - 1/3 (одна третя) частка житлового будинку та господарських споруд, розташованих по АДРЕСА_1 . Наведене підтверджується випискою з інвентаризаційних матеріалів від 25.08.2021р. № 69535, однак, вказане свідоцтво про право на спадщину втрачено.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер. Після його смерті в цьому будинку залишився проживати його брат ОСОБА_2 та дружина останнього ОСОБА_1 (позивач), які здійснювали догляд за будинком, сплачували комунальні платежі, проводили ремонтні роботи, тобто підтримували це майно в належному стані.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 помер.

З метою оформлення спадщини після його смерті позивач як дружина померлого звернулась до державного нотаріуса Коломийської міської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті її чоловіка.

Однак, постановою державного нотаріуса від 07.12.2021 року позивачу відмовлено у видачі вказаного свідоцтва у зв`язку з тим, що правовстановлюючий документ на дане будинковолодіння відсутній, а дружина померлого ОСОБА_3 , ОСОБА_4 прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав.

Отже, враховуючи неприйняття спадщини ОСОБА_4 , яка померла, не оформивши своїх спадкових прав, продовження проживання в цьому будинку протягом тривалого часу (з 1975 р.), тобто більше 10 років, позивача та її чоловіка (до його смерті), позивач вважає, що вона має право на визнання за нею права власності на 1/3 (одну третю) частку вказаного будинку в порядку ст.344 ЦК України, тобто за набувальною давністю.

Крім того, позивач вважає, що оскільки вона відкрито та безперервно володіє цілим вказаним будинковолодінням, а її чоловікові належали 2/3 частки цього майна, то позивач просить визнати за нею право власності за набувальною давністю на все вказане майно.

В судове засідання позивач не з`явилася, 12.04.2022 р. її представник, адвокат Сліпко В.М. подала письмову заяву про розгляд справи у її та відсутності та підтримання позовних вимог.

Представник відповідача в судове засідання не з`явилася, міським головою м.Коломия 12.04.2022 року подано письмове клопотання про розгляд справи без участі представника відповідача та прийняття рішення згідно з вимогами чинного законодавства (а.с.52,53).

Тому відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази, дійшов наступних висновків

Судом встановлено, що власником 2/3 (двох третіх) частин будинковолодіння, що в АДРЕСА_1 , вказаний ОСОБА_2 , а власником 1/3 (однієї третьої ) частки цього майна - ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за законом № Д-440, виданим Коломийською державною нотаріальною конторою 06.09.1974 року (а.с.12).

Права вказаних співвласників на зазначені частки на підставі названого свідоцтва про право на спадщину зареєстровані у встановленому законом порядку, що стверджується випискою з інвентаризаційних матеріалів, виготовленою Обласним комунальним підприємством «Коломийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» 25.08.2021 року №69535.

Відповідно до даних цієї виписки та технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, виготовленого цим комунальним підприємством 07.09.2021 року, спадкове нерухоме майно складається із: житлового будинку «А», загальною площею 50, 7 кв.м., житловою площею 26,6 кв.м.; гаражу «Б»; літньої кухні «В»; сараю - «Г»; сараю «Д»; криниці «К»; огорожі - «№1-2». Житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами збудовано у 1969-1971 роках (а.с.13-15, 26).

Судом встановлено, що ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , а ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що стверджується даними свідоцтв про смерть (а.с.7, 8).

Судом також встановлено, що з метою оформлення спадщини після смерті свого чоловіка ОСОБА_2 позивач звернулась до державного нотаріуса Коломийської міської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті її чоловіка.

Однак, постановою державного нотаріуса від 07.12.2021 року позивачу відмовлено у видачі такого свідоцтва у зв`язку з тим, що правовстановлюючий документ на дане будинковолодіння відсутній, а дружина померлого ОСОБА_3 , ОСОБА_4 прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав (а.с.25).

В газеті «ЗР-Інформ», випуск №5 (1360) від 11.02.2022 р. опубліковане оголошення про те, щоб вважати недійсним вищевказане свідоцтво про право на спадщину за законом від 06.09.1974 р. за №Д-440, яке втрачене (а.с. 44).

Пункт 1 ч. 2 ст.16 ЦК України передбачає, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

У відповідності до ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

У відповідності до ст. 392 ЦК Українивласник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

На підставі ч.1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до частин 1, 4 статті 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Аналізуючи поняття добросовісності заволодіння майном як підстави для набуття права власності за набувальною давністю відповідно до статті 344 ЦК України, слід виходити з того, що добросовісність як одна із загальних засад цивільного судочинства означає фактичну чесність суб`єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно захистити свої цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків. При вирішенні спорів має значення факт добросовісності заявника саме на момент отримання ним майна (заволодіння майном), тобто на той початковий момент, який включається в повний давнісний строк володіння майном, визначений законом. Володілець майна в момент його заволодіння не знає (і не повинен знати) про неправомірність заволодіння майном. Крім того, позивач як володілець майна повинен бути впевнений у тому, що на це майно не претендують інші особи і він отримав це майно за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для отримання права власності на нього.

Відкритість володіння майном означає, що володілець володіє річчю відкрито, без таємниць, не вчиняє дій, спрямованих на приховування від третіх осіб самого факту давнісного володіння. При цьому володілець не зобов`язаний спеціально повідомляти інших осіб про своє володіння. Володілець має поводитися з відповідним майном так само, як поводився б з ним власник.

Давнісне володіння є безперервним, якщо воно не втрачалося володільцем протягом усього строку, визначеного законом для набуття права власності на майно за набувальною давністю. При цьому втрата не зі своєї волі майна його володільцем не перериває набувальної давності в разі повернення майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування (абзац 2 частини 3 статті 344 ЦК України); не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є правонаступником іншого володільця, адже в такому випадку ця особа може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина 2 статті 344 ЦК України). Також не перериває набувальної давності здійснення володільцем фактичного розпорядження майном у вигляді передання його в тимчасове користування іншій особі.

Отже, набуття відповідною особою права власності за набувальною давністю можливе лише за наявності всіх вищевказаних умов у сукупності.

За змістом частини 1 статті 344 ЦК України добросовісність особи має існувати саме на момент заволодіння нею чужим майном, що є однією з умов набуття права власності на таке майно за набувальною давністю. Після заволодіння чужим майном подальше володіння особою таким майном має бути безтитульним, тобто таким фактичним володінням, яке не спирається на будь-яку правову підставу володіння чужим майном. Володіння майном на підставі певного юридичного титулу виключає застосування набувальної давності (наведена правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.05.2019 у справі №910/17274/17).

Аналізуючи встановлені обставини, суд дійшов висновку, що вимоги про визнання за набувальною давністю права власності на 1/3 (одну третю) частку цього майна підлягають задоволенню, оскільки позивачем дотримані умови, передбачені ст..344 ЦК України, для такого визнання, оскільки позивач добросовісно, відкрито і протягом понад 10 років користувалася цим майном, проживаючи в зазначеному будинку.

Однак, позовні вимоги про визнання в такому порядку права власності на все нерухоме майно суд вважає частково не обґрунтованими, адже 2/3 (дві треті) частки цього майна належали чоловіку позивача, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Тому за нею як єдиним спадкоємцем першої черги за законом слід визнати право власності на вказану частку в порядку спадкування на підставі ст.392 ЦК України, а не за набувальною давністю.

Отже, позов підлягає частковому задоволенню.

На підставі ст.16, 328, 344, 346, 347, 392 ЦК України та, керуючись ст.ст 263-265, 268, 273, 353-355 ЦПК України ,суд,-

В И Р І Ш И В:

позов задовольнити частково .

Визнати за набувальною давністю за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жителькою АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , право власності на 1/3 (одну третю) частку будинковолодіння, яке складається із: житлового будинку «А», загальною площею 50, 7 кв.м., житловою площею 26,6 кв.м.; гаражу «Б»; літньої кухні «В»; сараю - «Г»; сараю «Д»; криниці «К»; огорожі - «№1-2", що за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнати в порядку спадкування за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жителькою АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , право власності на 2/3 (дві третіх) частки будинковолодіння, яке складається із: житлового будинку «А», загальною площею 50, 7 кв.м., житловою площею 26,6 кв.м.; гаражу «Б»; літньої кухні «В»; сараю - «Г»; сараю «Д»; криниці «К»; огорожі - «№1-2", що за адресою: АДРЕСА_1 .

В задоволенні позову про визнання за набувальною давністю за ОСОБА_1 права власності на 2/3 (дві третіх) частки вказаного будинковолодіння відмовити в зв`язку з безпідставністю позовних вимог.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його ухвалення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 20.07.2022 року.

Суддя Калинюк О. П.