Справа №293/2220/22
Провадження № 2-о/293/46/2022
УХВАЛА

28 грудня 2022 рокусмт Черняхів

Суддя Черняхівського районного суду Житомирської області Збаражський О.М., розглянувши матеріали цивільної справи за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Головне управління пенсійного фонду України в Житомирській області про встановлення факту належності правовстановлюючого документу,-

ВСТАНОВИВ:

27.12.2022 ОСОБА_1 (далі заявник) звернулася до Черняхівського районного суду Житомирської області із заявою, в якій просила встановити факт, що архівна довідка №247 від 10.11.2022 та довідка №246 від 10.11.2022 про розмір заробітної плати, видані Управлінням освіти Районного консиліуму Синджерей Міністерства освіти, культури і досліджень Республіки Молдова належать ОСОБА_1 .

Подана заява обґрунтовувалась тим, що заявник звернулась до Головного управління пенсійного фонду України в Житомирській області із заявою про призначення пенсії, однак, під час розгляду її документів для призначення пенсії виявилось, що в архівних довідках №246 та №247 від 10.11.2022 про розмір заробітної плати, що видані Управлінням освіти Районного консиліуму Синджерей Міністерства освіти, культури і досліджень Республіки Молдова допущено помилку у зазначенні її по батькові як « ОСОБА_2 » замість вірного « ОСОБА_3 ». Зазначені неточності в документах є перешкодою для реалізації права на призначення пенсії, тому заявник звернулася до суду для захисту своїх прав та інтересів.

Відповідно до частин першої та другої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Частина 1 ст. 315 ЦПК України містить перелік фактів, справи про встановлення яких можуть бути розглянуті судом, зокрема це факти належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Згідно роз`яснень, викладених у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» (далі - постанова Пленуму), в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: - згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; - чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; - заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; - встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Згідно вимог ст.318 ЦПК України, у заяві повинно бути зазначено: який факт заявник просить встановити та з якою метою; причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; докази, що підтверджують факт. До заяви додаються докази, що підтверджують викладені в заяві обставини, і довідка про неможливість відновлення втрачених документів.

В п.3 вказаної постанови Пленуму зазначено, що вирішуючи питання про прийняття заяв про встановлення фактів, що мають юридичне значення, судам необхідно враховувати, що ці заяви повинні відповідати як загальним правилам щодо змісту і форми позовної заяви, встановленим ст.137 ЦПК, так і вимогам щодо її змісту, передбаченим ст.274 ЦПК. Якщо в заяві не зазначено, який конкретно факт просить встановити заявник, з яких причин неможливо одержати або відновити документ, що посвідчує даний факт, якими доказами цей факт підтверджується або до заяви не приєднано довідки про неможливість одержання чи відновлення необхідних документів, суддя відповідно до ст.139 ЦПК постановляє ухвалу про залишення заяви без руху і надає заявникові строк для виправлення недоліків. У разі невиконання цих вказівок заява вважається неподаною і повертається заявникові, про що суддя постановляє мотивовану ухвалу.

Крім того, в п.12 зазначеної постанови Пленуму роз`яснено, що при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданнями цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Суд звертає увагу заявника, що справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, а саме - належності правовстановлюючих документів особі, розглядаються судом, якщо організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення.

Як убачається з матеріалів заяви, довідки про розмір заробітної плати видано Управлінням освіти Районного консиліуму Синджерей Міністерства освіти, культури і досліджень Республіки Молдова.

При цьому, в заяві не викладено обставин та не додано доказів відмови чи неможливості виправлення помилки в зазначених довідках органом, який їх видав або іншим уповноваженим органом.

Разом з тим, наявність вмотивованої відмови або неможливості виправити помилку є передумовою звернення до суду за захистом своїх прав із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі.

Крім того, частиною 4 ст. 177 ЦПК України визначено, що до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

За приписами ч.2 ст.133 ЦПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до частини першої статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

У відповідності до п. 4 ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду заяви у справах окремого провадження, яка подана фізичною особою, судовий збір справляється у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого станом на 01.01.2022року становить 496,20грн.

Із змісту прохальної частини заяви вбачається, що ОСОБА_1 просить встановити факт належності їй архівної довідки №247 від 10.11.2022 та довідки №246 від 10.11.2022 про розмір заробітної плати, видані Управлінням освіти Районного консиліуму Синджерей Міністерства освіти, культури і досліджень Республіки Молдова, тобто просить встановити два юридичні факти. Натомість позивачем додано до заяви квитанцію про сплату судового збору в розмірі 496,20грн.

Відтак, в порушення вимог ч. 4 ст. 177 ЦПК України заявник не надала документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Оскільки нормами ЦПК України залишення без руху заяви про встановлення юридичного факту не передбачено, за аналогією закону застосуванню підлягають положення ЦПК України щодо залишення без руху позовної заяви (стаття 185 ЦПК України).

Відповідно до ст.185 ЦПК України позовна заява, подана без додержання вимог ст.ст.175, 177 ЦПК України, підлягає залишенню без руху з наданням строку для усунення недоліків.

Керуючись ст.ст. 185, 293, 315, 318 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту належності правовстановлюючого документу залишити без руху.

Надати заявнику строк для усунення недоліків десять днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Якщо заявник відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтею 175 цього Кодексу, заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо заявник не усуне недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається заявнику.

Ухвала не підлягає оскарженню окремо від рішення суду, заперечення на ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя Олег ЗБАРАЖСЬКИЙ