Дата документу 18.07.2022
Справа № 334/943/22
Провадження № 2/334/1778/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.07.2022 року суддя Ленінського районного суду міста Запоріжжя Коломаренко К.А.,

розглянувши позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал» / 04071, м.Київ, вул. Набережно-Лугова, буд. 8/ до ОСОБА_1 / АДРЕСА_1 / про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Профіт Капіал» звернулося до Ленінського районного суду м. Запоріжжя з позовом до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості, в якому просить стягнути з відповідача суму заборгованості за кредитним договором №С20.211.74226 від 13.08.2017 в розмірі 14 722,67 грн., яка складається з: заборгованості за тілом кредиту 3990,00грн; заборгованість за відсотками 9000,10 грн; заборгованість за 3% річних за користування кредитом 420,58 грн; заборгованість за інфляційними витратами 1311,99 грн та судові витрати.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.02.2022, наведену вище позовну заяву передано для розгляду судді Коломаренко К.А.

Ухвалою суду від 18.02.2022 у справі прийнято позовну заяву та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Ухвалою суду від 04.05.2022 року судом ухвалено перейти до розгляду справи у спрощеному позовному провадженні з викликом сторін та призначено судове засідання на 17.06.2022, яке було відкладене на 18.07.2022 у зв`язку з неявкою усіх сторін в судове засідання.

13 липня 2022 року від позивача в справі на адресу суду надійшло клопотання про долучення доказів до матеріалів цивільної справи, до якої долучена позовна заява у новій редакції, згідно якої позивач просить стягнути заборгованість з відповідача за кредитним договором № С03.210.72954 від 28.11.2016 року, а саме заборгованість у розмірі 31 970,25, яка складається з: заборгованості за тілом кредиту 10 000 грн; заборгованості за відсотками 18 207,95; заборгованості за 3% річних за користування кредитом 913, 29 грн; заборгованості за інфляційними витратами 2 849,01 грн та судові витрати. Разом з тим, у заяві про доручення доказів до матеріалів цивільної справи, представник позивача просить прийняти до розгляду позовну заяву про стягнення заборгованості у новій редакції.

Представник позивача та позивач у судове засідання не з`явилися, у клопотанні від 13.07.2022 просили прийняти до розгляду позовну заяву у новій редакції та розглядати справу без участі позивача та його представників.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. З заявами/ клопотаннями про розгляд справи без її участі, відкладення судового засідання із зазначенням поважних причин неможливості явки до суду не зверталась.

Перевіривши матеріали справи, розглянувши подану позивачем заяву, заслухавши думку учасників справи, суд дійшов наступного висновку:

Відповідно до ч..1, 2 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Разом з тим, Верховний Суд неодноразово звертав увагу на те, що процесуальним законом не передбачено права позивача на подання заяв (клопотань) про «доповнення» або «уточнення» позовних вимог. Тому в разі надходження до суду однієї із зазначених заяв (клопотань) останній, виходячи з її змісту, а також змісту раніше поданої позовної заяви та конкретних обставин справи, повинен розцінювати її як: - подання іншого (ще одного) позову, чи - збільшення або зменшення розміру позовних вимог, чи - об`єднання позовних вимог, чи - зміну предмета або підстав позову.

При цьому при поданні вказаних заяв (клопотань) позивач має дотримуватися правил вчинення відповідної процесуальної дії, недодержання яких тягне за собою процесуальні наслідки, передбачені ЦПК України.

12 січня 2022 року Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду в рамках справи № 234/11607/20, провадження № 61-15126св21 (ЄДРСРУ № 102562288) досліджував питання щодо правомірності заяви про «доповнення» або «уточнення» позовних вимог.

Відповідно до висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 жовтня 2020 року у справі № 369/10789/14-ц (провадження № 14-703цс19), застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідками.

За змістом принципу диспозитивності цивільного судочинства, закріпленого у статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Складовою правової визначеності є передбачуваність застосування норм процесуального законодавства. Європейський суд з прав людини зазначає, що сторони судового провадження повинні мати право очікувати застосування до їхньої справи чинних норм процесуального законодавства (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Дія 97» проти України» від 21 жовтня 2010 року).

У пунктах 6, 7 частини другої статті 43 ЦПК України встановлено, що учасники справи зобов`язані: виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається із двох елементів: предмета і підстави позову.

Предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Аналогічна правова позиція зазначена у постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 01 листопада 2021 року у справі № 405/3360/17 (провадження № 61-9545сво21).

Особа, яка звертається до суду з позовом, самостійно визначає у позовній заяві, яке її право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Предмет позову кореспондується із способами захисту права, які визначені, зокрема у статті 16 Цивільного кодексу України, а відтак зміна предмета позову означає зміну вимоги, що може полягати в обранні позивачем іншого/інших, на відміну від первісно обраного/них способу/способів захисту порушеного права, в межах спірних правовідносин.

Відповідно до ч. 3 статті 49 ЦПК України позивач до закінчення підготовчого засідання має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви. У справі, що розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, зміна предмета або підстав позову допускається не пізніше ніж за п`ять днів до початку першого судового засідання у справі.

Необхідність у зміні предмету позову може виникати тоді, коли початкові вимоги позивача не будуть забезпечувати чи не в повній мірі забезпечать позивачу захист його порушених прав та інтересів.

Зміна предмету позову можлива, зокрема у такі способи:

1) заміна одних позовних вимог іншими;

2) доповнення позовних вимог новими;

3) вилучення деяких із позовних вимог;

4) пред`явлення цих вимог іншому відповідачу в межах спірних правовідносин.

Доповнення позовних вимог новими відбувається шляхом зміни предмету позову, а не через збільшення розміру позовних вимог.

Такі висновки викладені в постанові Верховного Суду від 22.07.2021 у справі № 910/18389/20 та від 17 серпня 2021 року у справі № 910/19210/15.

Зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача. Одночасна зміна і предмета, і підстав позову не допускається.

Дослідивши подану позивачем «позовну заяву у новій редакції», з огляду на викладені в ній вимоги, суд доходить висновку, що фактично позивачем здійснено зміну підстави позову шляхом зазначення інших обставин, якими позивач обґрунтовує позовні вимоги, а саме зазначення іншого кредитного договору, на підставі якого виникло зобов`язання: Договір № С03.210.72954 від 28.11.2016 замість первинно зазначеного Договору №С20.211.74226 від 13.08.2017 та предмету позову, шляхом зміни матеріально-правової вимоги позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення.

Одночасна зміна предмету та підстави позову є по своєї суті поданням нової позовної заяви (з новими матеріально-правовими вимогами та їх підставами), що не може бути реалізовано позивачем в межах ініційованого ним процесу, який вже перебуває на розгляді в суді.

На підставі викладеного, керуючись ст. 260, 261 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал» у прийнятті позовної заяви у новій редакції від 13.07.2022 року та повернути позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення на ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя: Коломаренко К. А.