ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/86/22 Справа № 201/4975/20 Головуючий у першій інстанції: Антонюк О. А. Суддя-доповідач: Красвітна Т. П.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2022 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого Красвітної Т.П.,

суддів: Єлізаренко І.А., Свистунової О.В.,

при секретарі Піменовій М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро клопотання представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про призначення експертизи у цивільній справі по апеляційній скарзі представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 21 вересня 2021 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Дніпровської міської ради, ОСОБА_3 , треті особи: Головне управління держгеокадастру у Дніпропетровській області, відділ у місті Дніпрі Головного управління держгеокадастру у Дніпропетровській області, про визнання незаконним і скасування рішення, записів про право власності,

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що 2016 року позивач отримав у власність, як дарунок від матері, житловий будинок та земельну ділянку (кадастровий номер :03:109:0063, площею 0.06 га, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташованих за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі договорів дарування. Окрім нерухомого майна, що було розташовано на земельній ділянці у власність позивач отримав огорожу (паркан), який був розташований на неприватизованій земельній ділянці та який значився у технічному паспорті. Цією земельною ділянкою він користується й досі. Земельну ділянку, на якій розташований паркан, у свою чергу намагалась приватизувати ще його матір, що підтверджується відповідною заявою. Однак, представник Дніпровської міської ради пояснив, що земельну ділянку одразу ж всю приватизувати у неї нема можливості. У її випадку потрібно спершу приватизувати у спрощеному порядку частину земельної ділянки на якій розташований житловий будинок, а потім вже у загальному порядку через проект відведення земельної ділянки іншу частину земельної ділянки. Дослухавшись до порад, мати позивача після приватизації земельної ділянки площею 0.06 га подарувала цю земельну ділянку та житловий будинок позивачу, іншу ж частину земельної ділянки площею 0.1 га вирішили приватизувати одразу на ім`я останнього. Враховуючи недешеву вартість процедури приватизації земельної ділянки, то з приватизацією земельної ділянки ніхто не поспішав, так як позивач вважав добросовісним користувачем її. Між тим, у лютому 2019 року позивачу стало відомо, що ОСОБА_3 приватизувала земельну ділянку (кадастровий номер :03:109:0069) на якій саме був розташований його паркан (огорожа), та якою він, позивач, добросовісно користується. Земельну ділянку у власність відповідачем набуто на підставі рішення Дніпровської міської ради №149/18 від 15 лютого 2017 року. Відповідач не поставив до відома, що намагається приватизувати спірну земельну ділянку, окрім того із позивачем не погодили межі земельної ділянки. Одразу ж після приватизації спірної земельної ділянки відповідачем було здійснено поділ земельної ділянки на два об`єкта з кадастровими номерами :03:109:0090 та :03:109:0091. Право власності на них було зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за номерами 27622106 та 27619072. При цьому земельна ділянка з кадастровими номерами :03:109:0090 (номер запису про право власності 27622106) перебуває у фактичному користуванні позивача. Зазначені обставини свідчить по недобросовісність набуття прав на земельну ділянку. Таким чином, відповідачем захоплено майно позивача та порушені його права, а рішення про передачу земельної ділянки у власність та записи про право власності на нерухоме майно підлягають скасуванню, оскільки «порушене право на правомірне очікування». Враховуючи те що у свій час від матері позивача було зареєстровано заяву про надання у власність спірної земельної ділянки Дніпропетровською міською радою та не було надано жодної відповіді про результат розгляду цієї заяви, - створило правомірне очікування у матері позивача. Таке ж правомірне очікування перейшло й до позивача після отримання в дарунок нерухомого майна. Таким чином, рішенням Дніпровської міської ради порушено право позивача на правомірне очікування. Також відбулося не погоджено меж земельної ділянки, що передавалась у власність. Складання та підписання акту погодження меж за нормами законодавства є обов`язковим при виготовленні проекту землеустрою, погодження меж земельної ділянки із суміжними власниками (користувачами) є обов`язковим при виділенні земельної ділянки у власність. Між тим, позивачу жодним чином не було запропоновано погодити межі спірної земельної ділянки, що призвело до накладання меж земельної ділянки, яка знаходиться у його користуванні. Крім того, документація із землеустрою не відповідає вимогам законодавства, так як документація була складена станом на 01 січня 2016 року, в цей час власником суміжної земельної ділянки була мати позивача ОСОБА_4 . У зазначеній документацій вбачається, що в акті встановлення та узгодження меж земельної ділянки (сторінки 27, 28) підпис від імені ОСОБА_4 , який розташований у графі «1. Від В до Г - вул. Панфілова, 1-Б... (підпис)... (ПІБ)» та запис розташований в цій же графі « ОСОБА_4 », виконаний не ОСОБА_4 , а іншою особою. Окрім того, при проведені топографічної зйомки та складанні топографічного плану М 1:500 не було відображено огорожу (паркан) позивача, який розташований на спірній земельній ділянці. Зазначена огорожа була побудована до 2007 році, а в 2015 році була реконструйовано з улаштуванням фундаменту. Отже, на думку позивача, можливо стверджувати, що оскільки не відображено огорожу (паркан) при проведені топографічної зйомки та складанні топографічного плану М 1:500 були порушені вимоги законодавства. Рішення Дніпровської міської ради прийнято без додержання вимог законодавства. Вказане порушує його, позивача, права. Тому, уточнивши свої позовні вимоги, позивач просив визнати незаконним та скасувати рішення Дніпровської міської ради Дніпропетровської області №149/18 «Про передачу земельної ділянки у районі АДРЕСА_2 у власність гр. ОСОБА_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка)» від 15 лютого 2017 року; скасувати запис про право власності 27622106 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно ОСОБА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , на земельну ділянку з кадастровим номером :03:109:0090; скасувати запис про право власності 27619072 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно ОСОБА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , на земельну ділянку з кадастровим номером :03:109:0091, задовольнивши уточнений позов в повному обсязі.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 21 вересня 2021 року ОСОБА_1 в задоволенні позову до Дніпровської міської ради і ОСОБА_3 , треті особи Головне управління держгеокадастру у Дніпропетровській області і відділ у місті Дніпрі Головного управління держгеокадастру у Дніпропетровській області про визнання незаконним і скасування рішення міськради, записів про право власності відмовлено.

З таким рішенням не погодився представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 та звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, ставить питання про скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового судового рішення про задоволення позову у повному обсязі.

Представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подав клопотання про призначення судової комплексної експертизи, обґрунтовуючи його необхідністю перевірки законності оскаржуваного рішення, для повного, всебічного, справедливого розгляду справи, на вирішення експерта просить поставити наступні питання:

1) Чи відповідає розроблена документація із землеустрою на земельну ділянку (документація із землеустрою (матеріали), що включена до Державного фонду документації із землеустрою, а саме: код технічної документації 2016МФ13ДНДН000435, назва технічної документації «Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_3 , АДРЕСА_2 , буд-во та обслуговування жб. госп. будівель і споруд» (кадастровий номер :03:109:0069) та її затвердження вимогам земельного законодавства та іншим нормативним документам з питань землеустрою та землекористування? Якщо не відповідає, то в чому полягають невідповідності?

2) Чи виконано підпис від імені ОСОБА_4 у документації із землеустрою на земельну ділянку (документація із землеустрою (матеріали), що включена до Державного фонду документації із землеустрою, а саме: код технічної документації 2016МФ13ДНДН000435, назва технічної документації «Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_3 , АДРЕСА_2 , буд-во та обслуговування жб, госп. будівель і споруд» (кадастровий номер :03:109:0069), а саме в акті встановлення та узгодження меж земельної ділянки (сторінки 27, 28), який розташований у графі «1. Від В до Г - вул. Панфілова, 1-Б... (підпис)... (ПІБ)» та запис розташований в цій же графі « ОСОБА_4 » тією особою, від імені якої він зазначений, чи іншою особою?

Згідно ч. 1 ст. 103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.

Також, за змістом статті 110 ЦПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.

За правилом ч. 3 ст. 367 ЦПК докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Виходячи з викладеного, дослідивши зміст первісної та уточненої позовних заяв, приймаючи до уваги зміст питань, що викладені в клопотанні про призначення судової комплексної експертизи, - колегія дійшла висновку, що вказане клопотання не містить належного обґрунтування наявності підстав для призначення судової комплексної експертизи у даній справі.

Отже, враховуючи викладене, вислухавши думку учасників процесу, що з`явились в судове засідання, - колегія дійшла висновку про необхідність відмовити у задоволенні даного клопотання.

Керуючись ст.ст. 103, 259, 268, 381 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

В задоволенні клопотання представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про призначення судової комплексної експертизи відмовити.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий Т.П. Красвітна

Судді І.А. Єлізаренко

О.В. Свистунова