"28" липня 2022 р. Справа № 363/2113/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про залишення позовної заяви без руху

28 липня 2022 року м. Вишгород

Суддя Вишгородського районного суду Київської області Лукач О.П., перевіривши на відповідність вимогам статей 175, 177 ЦПК України позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та поділ спільного майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

27 липня 2022 року до Вишгородського районного суду Київської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 у якій просить: розірвати шлюб, укладений між нею та ОСОБА_2 та зареєстрований 28 квітня 2012 року Виконавчим комітетом Демидівської сільської ради Вишгородського району Київської області, актовий запис №3; визнати за нею право власності на 1/2 частину спільного сумісного майна подружжя, а саме: автомобіля марки Ford модель Focus, 2006 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN(номер кузова, шасі рами) НОМЕР_2 та стягнути з відповідача на її користь 1/2 частину вартості вказаного транспортного засобу, що становить 56 590 гривень 50 копійок; визнати за нею право власності на 1/2 частину спільного сумісного майна подружжя, а саме: земельну ділянку площею 0,1245 га, кадастровий номер: :07:312:0151, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до частини першої статті 187 ЦПК України суд відкриває провадження у справі за позовною заявою за відсутності підстав для залишення її без руху, повернення чи відмови у відкритті провадження.

Перевіривши матеріалами позовної заяви, суд вважає необхідним залишити позовну заяву без руху з таких підстав.

Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Як вказував Європейський суд з прав людини у рішенні «Креуз проти Польщі» за заявою

№ 28249/95 від 19 червня 2001 року «право на суд» не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави. Гарантуючи сторонам право доступу до суду для визначення їхніх «цивільних прав та обов`язків», пункт 1 статті 6 залишає державі вільний вибір засобів, що використовуватимуться для досягнення цієї мети.

Так, статтею 175 ЦПК України встановлено вимоги до позовної заяви, зокрема відповідно до пунктів 3, 4, 5 частини третьої статті 175 ЦПК України позовна заява повинна містити: зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються; зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги та зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Частиною п`ятою статті 177 ЦПК України встановлено, що позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, судом встановлено, що позовна заява ОСОБА_1 не відповідає вказаним вимогам норм процесуального законодавства.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно із статтею 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Ознайомившись із змістом позовної заяви, її вимогами та долученими до позовної заяви доказами, не надаючи їм оцінки, встановлено, що позивач просить суд визнати за нею право власності на 1/2 частину спільного сумісного майна подружжя, а саме: автомобіля марки Ford модель Focus, 2006 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN (номер кузова, шасі рами) НОМЕР_2 та стягнути з відповідача на її користь 1/2 частину вартості вказаного транспортного засобу. Водночас як убачається із долученої копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу та звіту про його оцінку номер шасі (кузова, рами) автомобіля марки Ford модель Focus, 2006 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , є НОМЕР_3 та відрізняється від вказаного позивачем. Інших доказів належності сторонам у справі автомобіля марки Ford модель Focus, 2006 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 із VIN (номер кузова, шасі рами) НОМЕР_2 до позову не долучено.

Крім цього, звертаючись до суду із позовною заявою про розірвання шлюбу та поділ спільного майна подружжя позивачем зазначено ціну позову 177497, 99 гривень та відповідно сплачено судовий збір за вимогу про розірвання шлюбу та 1% від суми ціни позову.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 176 ЦПК України ціна позову визначається: у позовах про визнання права власності на майно або його витребування - вартістю майна.

Як зазначає позивач у позовній заяві та надаючи докази щодо підтвердження вартості майна, на Ѕ якого просить визнати за нею право власності становить: автомобіль

113181, 00 гривень; земельна ділянка 44416,99 гривень. Тобто, загальна сума вартості майна 157597,99 гривень. Іншого розрахунку ціни позову, а саме у розмірі 177497, 99 гривень, позивачем не зазначено, що матиме значення під час вирішення питання про розподіл судових витрат під час ухвалення судом рішення у разі задоволення позову.

Враховуючи викладене вище, суд дійшов висновку, що позовна заява подана з недотриманням вимог, встановлених статями 175, 177 ЦПК України, які є імперативними нормами закону та мають вичерпний перелік вимог щодо належного оформлення позовної заяви.

Відповідно до статті 185 ЦПК України суддя, встановивши, що заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175, 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду заяви постановляє ухвалу про залишення її без руху.

З огляду на викладене, суд вважає за необхідне залишити позовну заяву без руху та надати позивачу строк для усунення недоліків, зазначених у цій ухвалі, шляхом надання до суду позовної заяви у новій редакції з урахуванням вимог частини першої статті 177 ЦПК України.

Керуючись статтями175, 177, 185 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та поділ спільного майна подружжя залишити без руху та надати позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви протягом десяти днів з дня отримання ухвали.

Роз`яснити позивачу, що у разі не усунення недоліків у встановлений строк, позовна заява буде вважатися неподаною та повернута.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О.П. Лукач