Справа №725/3665/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 грудня 2022 року Кельменецький районний суд Чернівецької області в складі:

головуючого судді: Туржанського В.В.

за участі секретаря: Тихоненко І.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Кельменці за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами цивільну справу за позовом за позовом ОСОБА_1 до приватного акціонерко товариства „СТРАХОВА ГРУПА „Ю.БІ.АЙ-КООП?? та ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Представник позивача ОСОБА_3 подала до Кельменецького районного суду Чернівецької області позовну заяву у якій просить стягнути з приватного акціонерного товариства „СТРАХОВА ГРУПА „Ю.БІ.АЙ-КООП?? на користь ОСОБА_1 , страхове відшкодування в розмірі 130 000 гривень. Стягнути з ОСОБА_2 матеріальну шкоду в розмірі 5631 гривень та моральну шкоду в розмірі 7000 (десять тисяч) гривень. Вирішити питання про стягнення з відповідачів судових витрат.

ВСТАНОВИВ:

Відповідачі відзиви та клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін до суду не подали.

Позов заявлений з тих підстав, що 20 липня 2021 року близько 13 години 30 хвилин, на автодорозі М-19 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу ?Volkswagen Golf? номерний знак НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_2 , та транспортного засобу ?Renault Мegane?, номерний знак НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_4 . Постановою Заліщицького районного суду від 05 жовтня 2021 року ОСОБА_2 визнано винним у вчинені правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП. Вартість відновлювального ремонту автомобіля ?Renault megane? номерний знак НОМЕР_2 пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 20 липня 2021 року , з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу складає 135631 гривню 51 копійку. Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована страховиком ПАТ „СТРАХОВА ГРУПА „Ю.БІ.АЙ-КООП??. Позивач 15 та 22 листопада 2021 року, 03 та 11 лютого 2022 року надсилав на офіційну адресу відповідача ПАТ „СТРАХОВА ГРУПА „Ю.БІ.АЙ-КООП?? та на офіційну електронну адресу ПАТ „СТРАХОВА ГРУПА „Ю.БІ.АЙ-КООП?? заяву по страхове відшкодування. Повідомлення про прийняте рішення та жодні виплати від ПАТ „СТРАХОВА ГРУПА „Ю.БІ.АЙ-КООП?? позивач не отримав. ПАТ „СТРАХОВА ГРУПА „Ю.БІ.АЙ-КООП?? як страховик зобов?язане відшкодувати позивачу майнову шкоду у розмірі 130 000 гривень. Різницю між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою, у сумі 5631 гривня, зобов?язаний відшкодувати відповідач ОСОБА_2 . Окрім цього, позивачу ОСОБА_1 була завдана моральна шкода, яка полягає в емоційному дискомфорті та постійних душевних переживаннях пов?язаних з ушкодженням транспортного засобу, тривало доказуванні позивачем своєї невинуватості та у затримці виплати відшкодування матеріальних збитків. Також у зв?язку із пошкодженням автомобіля ОСОБА_1 змушений користуватися громадським транспортом, що викликало суттєві незручності у пересуванні через карантинні правила, позивач змушений був витрачати час для вирішення питань ремонту автомобіля та відшкодування завданої шкоди. Заподіяну йому моральну шкоду позивач оцінює у 7000 гривень.

Судом встановлено, що 20 липня 2021 року о 13 годині 30 хвилин ОСОБА_2 на автодорозі М-19 керував автомобілем ?Volkswagen Golf? номерний знак НОМЕР_1 , не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з автомобілем ?Renault Мegane? номерний знак НОМЕР_2 , який рухався в попутному напрямку, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження, чим порушив п.12.1, 13.1 ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення передбачене ст. 124 КУпАП. Вказана обставина стверджується постановою Заліщицького районного суду по справі №597/1331/21 від 05 жовтня 2021 року.

Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована в АТ „СГ „Ю.БІ.АЙ-КООП, що підтверджується копією інформації про поліс № АР5374946, який був діючим станом на 20 липня 2021 року, забезпеченим транспортним засобом за яким є автомобіль державний номер НОМЕР_1 , VIN-код НОМЕР_3 .

Власником автомобіля ?Renault Мegane? реєстраційний номер НОМЕР_2 є позивач ОСОБА_1 . Вказана обставина стверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 виданого 04 січня 2021 року.

Згідно звіту про оцінку вартості матеріального збитку , завданого власнику колісного транспортного засобу №42-2345 складеного 02 серпня 2021 року оцінювачем ОСОБА_5 вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля ?Renault Мegane? державний реєстраційний номер НОМЕР_2 становить 135631 гривню 51 копійку.

03 лютого 2022 року позивач звернувся до відповідача ПАТ „СГ „Ю.БІ.АЙ-КООП із заявою про виплату страхового відшкодування. Вказана обставина стверджується копією заяви про страхове відшкодування, копією поштового конверту та роздруківкою трекінгу поштового відправлення 896.

Відповідач приватне акціонерне товариство „Страхова група „Ю.БІ.АЙ-КООП не виплатило ОСОБА_1 страхове відшкодування.

Таким чином, між сторонами склалися правовідносини з приводу відшкодування шкоди завданої джерелом підвищеної небезпеки.

Частинами другою, п`ятою статті 1187 ЦК України визначено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Згідно з частиною першою цієї статті джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Статтею 1194 ЦК України регламентується визначення обсягу відповідальності застрахованої особи у разі недостатності страхової виплати. Вказана норма у главі 82 ЦК України визначає особливості розподілу повної відповідальності (стаття 1166 ЦК України) між особою, яка заподіяла шкоду та її страховиком. Стаття 1194 ЦК України, встановивши межі відповідальності особи, яка заподіяла шкоду та застрахувала свою цивільну відповідальність у розмірі, що перевищує страхове відшкодування, тим самим покладає решту відповідальності на страховика. Стаття 1194 ЦК України застосовується до будь-яких правовідносин, в яких бере участь особа, яка заподіяла шкоду та застрахувала свою цивільну відповідальність. Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе лише за умови, що згідно із цим договором або Законом № 1961-IV у страховика не виникло обов`язку з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених статтею 37 цього Закону), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. У такому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону № 1961-IV).

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України). Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності) (стаття 980 ЦК України). Відносини страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регламентує, зокрема, Закон № 1961-IV. Згідно зі статтею 999 ЦК України до відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

Згідно з статтею 3 Закону №1961-IV обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників.

У разі настання страхового випадку страховик (страхова компанія) у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи (пункт 22.1 статті 22 Закону № 1961 IV).

Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відтак основний тягар відшкодування шкоди, спричиненої за наслідками ДТП, повинен нести страховик та саме він є належним відповідачем у справах за позовами про відшкодування шкоди в межах страхової суми. Відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом № 1961-IV у страховика (страховика) не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону № 1961 IV).

Згідно з пунктом 3 частини другої статті 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної шкоди) та моральної шкоди іншій особі.

За загальним принципом, відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Разом з тим, як уже зазначалось, винна особа - володілець транспортного засобу має право застрахувати свою відповідальність, передавши обов`язок відшкодування шкоди, спричиненої за участю його транспортного засобу, страховій компанії (страховику). Відповідно до пункту 3 частини першої статті 988 ЦК України страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим замість завдавача шкоди в передбаченому Законом порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням. У разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи (пункт 22.1 статті 22 Закону). Одночасно за положеннями статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до підпункту 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону № 1961-IV підставою для відмови страховиком (страховою компанією) у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є, зокрема, неподання потерпілою особою заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння ДТП.

Позивачем подано заяву про здійснення страхової виплати (відшкодування) в межах річного строку з моменту скоєння відповідної ДТП.

У справах про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної страхувальником за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у межах ліміту страхового відшкодування належним відповідачем буде страховик.

Згідно до Розпорядження Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 9.07.2010 року № 566 ?Про деякі питання здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів? в редакції станом на 20 липня 2021 року , встановлено розмір страхової суми за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеними після набрання чинності цим розпорядженням за шкоду, заподіяну майну потерпілих, у розмірі 130000 гривень на одного потерпілого.

Принцип повного відшкодування шкоди, закріплений у статті 1166 ЦК України, реалізується у відносинах страхування через застосування положень статті 1194 цього Кодексу. Вказана норма передбачає, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди за загальним правилом зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, завдання моральної шкоди іншій особі (пункт 3 частини другої статті 11 ЦК України). Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди (пункт 9 частини другої статті 16 ЦК України). Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Виходячи з положень статей 16 і 23 ЦК України та змісту права на відшкодування моральної шкоди в цілому як способу захисту суб`єктивного цивільного права компенсація моральної шкоди повинна відбуватися в будь-якому випадку її спричинення - право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди виникає внаслідок порушення права особи незалежно від наявності спеціальних норм цивільного законодавства Відповідно до статті 23 Закону № 1961-IVшкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок ДТП, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана із смертю потерпілого. Шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП (стаття 28 Закону № 1961-IV). Потерпіла особа у разі настання страхового випадку набуває право на відшкодування моральної шкоди. Страхове відшкодування такої шкоди охоплює лише шкоду потерпілій фізичній особі, заподіяну у зв`язку з її каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я (зокрема, смертю). У таких випадках розмір моральної шкоди, яку відшкодовує страховик винної особи, передбачений статтею 26-1 та пунктом 27.3 статті 27 Закону. Страхувальник, який спричинив настання страхового випадку, відшкодовує моральну шкоду заподіяну у зв`язку з каліцтвом або смертю потерпілого лише у разі, якщо її розмір перевищує ліміт відповідальності страховика, та у випадку, якщо потерпіла особа просить відшкодувати моральну шкоду з інших підстав, ніж передбачені статтею 23 Закону № 1961-IV. Суд врахує, що позивач не мав можливості користуватися належним йому автомобілем, моральна шкода, заподіяна позивачу полягає у душевних стражданнях, яких він зазнав у зв`язку із пошкодженням його майна. Позивач просить стягнути моральну шкоду, яка не охоплюється страховим відшкодуванням, оскільки не стосується шкоди, заподіяної життю та здоров`ю потерпілого (згідно з статтею 23 Закону № 1961-IV) та не належить до шкоди, заподіяної майну (згідно з статтею 28 Закону № 1961-IV). Тому відповідальність за заподіяну позивачу моральну шкоду, яка полягає в його моральних стражданнях та інших немайнових втратах через спричинене з вини страхувальника ДТП, має бути співмірно компенсована відповідачем ОСОБА_2 . Суд вважає, що з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 слід стягнути 7000 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Згідно із статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи наведене вище, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити в повному обсязі та стягнути із відповідача приватного акціонерного товариства „СТРАХОВА ГРУПА „Ю.БІ.АЙ-КООП?? на користь ОСОБА_1 130 000 гривень в рахунок страхового відшкодування заподіяної йому матеріальної шкоди, з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача слід стягнути 5631 гривню в рахунок відшкодування заподіяної йому матеріальної шкоди та 7000 гривень в рахунок відшкодування заподіяної моральної шкоди. .

Згідно до пункту 5 статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 3 Закону України ?Про судовий збір? судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством. Зі змісту положень пункту 1 частини другої статті 176 ЦПК України, ціна позову визначається у позовах про стягнення грошових коштів - сумою, яка стягується, чи оспорюваною сумою за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку. При цьому позовна вимога про відшкодування моральної шкоди є майновою вимогою, оскільки позивач її визначив у грошовому вимірі. Згідно з підпунктом 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України ?Про судовий збір? (у редакції, чинній на час подання позову до суду першої інстанції) за подання до суду позовної заяви майнового характеру (відшкодування моральної шкоди) ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 1 січня 2022 року становить 2481 гривню.

Згідно до статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, згідно ст.ст.133,141 ЦПК України, суд вважає, що з відповідача - приватного акціонерного товариства „Страхова група „Ю.БІ.АЙ-КООП на корись позивача слід стягнути 1300 гривень в рахунок відшкодування витрат понесених на сплату судового збору. З відповідача ОСОБА_2 на користь позивача слід стягнути 1048 гривень 71 копійку в рахунок відшкодування витрат понесених на сплату судового збору.

Згідно до статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої статті 137 ЦПК України, суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідачі не заявляли клопотань про зменшення витрат на правову допомогу та не надали суду доказів не співмірності витрат.

Витрати позивача на правничу допомогу склали 18 000 гривень. Суд вважає, що на користь позивача з відповідача - приватного акціонерного товариства „Страхова група „Ю.БІ.АЙ-КООП слід стягнути 16405 гривень 97 копійок в рахунок відшкодування витрат на правничу допомогу пропорційно до задоволених позовних вимог до цього відповідача. На користь позивача з відповідача ОСОБА_2 слід стягнути 1594 гривні 03 копійки в рахунок відшкодування витрат на правничу допомогу пропорційно до задоволених позовних вимог до цього відповідача.

На підставі ст.ст. 11, 23, 979, 980, 988, 999, 1166, 1168, 1187, 1194 ЦК України, ст.ст. 3, 22, 23, 37 Закону України „Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів), Розпорядження Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 9.07.2010 року № 566 ?Про деякі питання здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів?, керуючись ст. ст. 2, 5, 12, 13, 15, 19, 76, 77, 78, 79, 80, 81, 82, 209,258,263,264,265 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 , жителя АДРЕСА_1 , до приватного акціонерного товариства „Страхова група „Ю.БІ.АЙ-КООП, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 31113488, яке розташоване в м. Київ вулиця Бастіонна будинок 5/13, та ОСОБА_2 , жителя АДРЕСА_2 , про відшкодування матеріальної та моральної шкоди - задовольнити повністю.

Стягнути з приватного акціонерного товариства „Страхова група „Ю.БІ.АЙ-КООП на користь ОСОБА_1 130000 (сто тридцять тисяч) гривень в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, 1300 (одну тисячу триста) гривень в рахунок відшкодування витрат понесених на сплату судового збору та 16405 (шістнадцять тисяч чотириста п?ять) гривень 97 (дев?яносто сім) копійок в рахунок відшкодування витрат на правничу допомогу.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 5631 (п?ять тисяч шістсот тридцять одну) гривню в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, 7000 (сім тисяч) в рахунок відшкодування моральної шкоди, 1048 (одну тисячу сорок вісім) гривень 71 (сімдесят одну) копійку в рахунок відшкодування витрат понесених на сплату судового збору та 1594 (одну тисячу п?ятсот дев?яносто чотири) гривні 03 (три) копійки в рахунок відшкодування витрат на правничу допомогу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Чернівецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Надіслати сторонам копії рішення протягом двох днів з дня його складання.

Повне рішення суду складено 30 грудня 2022 року.

Суддя: