Справа № 446/1677/22
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06.12.2022 року Кам`янка-Бузький районний суд Львівської області в складі:
головуючого - судді Самсін М. Л.
при секретарі Груба Л.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кам`янка-Бузька Львівської області справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності,-
26.10.2022 ОСОБА_1 звернувся до Кам`янка-Бузького районного суду із позовною заявою до ОСОБА_2 в якому просить визнати за ним право власності на 1/3 житлового будинку АДРЕСА_1 за набувальною давністю.
В обґрунтування позовних вимог зазначає, що вищевказаний будинок, в якому він зареєстрований та проживає перебував у власності його батька ОСОБА_3 .. Зазначає, що між його батьком та ОСОБА_2 було укладено договір купівлі продажу 1/3 житлового будинку та сплачено останньому кошти за його частину будинку.
01 жовтня 2010 ОСОБА_3 подарував ОСОБА_1 2/3 частини житлового будинку з приналежними до нього будівлями та спорудами за адресою АДРЕСА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер. На даний час позивач не має можливості оформити вищевказаний правочин у нотаріальному порядку, а тому просить визнати за ним право власності на 1/3 житлового будинку АДРЕСА_1 за набувальною давністю.
Ухвалою суду від 03.1.2022 року відкрито провадження у даній справі.
Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, суду надали заяву, згідно якої просили справу розглянути без їх участі, на задоволенні позовних вимог наполягає.
Відповідач будучи належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, до суду не прибув і заяви про розгляд справи за його відсутності не подавав.
Враховуючи, що особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явились, суд розглядає справу в порядку, встановленому ч.2 ст.247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом було встановлено, що житловий будинок розташований за адресою АДРЕСА_1 перебував у власності ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого 04.10.1991 року Кам`янка-Бузькою державною нотаріальною конторою за реєстровим №2262 та зареєстрованого у Червоноградському МБТІ 08.10.1991 року в реєстрову книгу №1 запис №141 та на підставі рішення суду видного 07.09.2010 року Кам`янка-Бузьким районним судом Львівської області та зареєстрованого у Червоноградському МБТІ 21.09.2010 року в реєстрову книгу №1 запис № 141.
Як вбачається з матеріалів справи, між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 було укладено договір купівлі продажу 1/3 житлового будинку та сплачено останньому кошти за його частину будинку, що також підтверджується Витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно №26900163 виданим 03.08.2010 року КП ЛОР «Червоноградським міжміським бюро технічної інвентаризації».
01 жовтня 2010 року ОСОБА_3 подарував ОСОБА_1 2/3 частини житлового будинку з приналежними до нього будівлями та спорудами за адресою АДРЕСА_1 , що підтверджується договором дарування 2/3 частин житлового будинку виданого та посвідченого 01.10.2010 року приватним нотаріусом Кам`янка-Бузького районного нотаріального округу Робак Л.А.
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть виданим Кам`янка-Бузьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області серія НОМЕР_1 .
За життя ОСОБА_3 проживав разом з позивачем в будинку АДРЕСА_1 , що підтверджується рішенням Кам`янка-Бузького районного суду у справі № 446/2035/20 від 25.11.2020 року.
Судом встановлено, що ОСОБА_2 є далеким родичем позивача, проте він ніколи не проживав у даному житловому будинку, не цікавився та не доглядав за ним і ніколи не з`являвся за вищевказаною адресою, що підтверджується заявами сусідів, які подано разом з позовною заявою.
17 жовтня 2022 року було оформлено технічний паспорт на житловий будинок АДРЕСА_1 , вартість будинку становить 135 997 грн.00 коп. Відповідно вартість 1/3 частини житлового будинку становить 45 332,33 грн.
Факт проживання ОСОБА_1 в будинку АДРЕСА_1 підтверджується заявами свідків, та рішенням Кам`янка-Бузького районного суду у справі № 446/2035/20 від 25.11.2020 року.
Статтями 16, 328 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути в тому числі і визнання права; право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.
Згідно ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.
Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації.
Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.
Згідно Постанови пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» відповідно до частини першої статті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК. При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК). (п. 9 Постанови)
Враховуючи положення статей 335, 344 ЦК України, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду.
Враховуючи положення пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК про те, що правила статті 344 ЦК про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, та беручи до уваги, що ЦК набрав чинності з 1 січня 2004 року, положення статті 344 ЦК поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 року. Отже, визнання судом права власності на нерухоме майно за набувальною давністю може мати місце не раніше 1 січня 2001 року.
При цьому суди мають виходити з того, що коли строк давнісного володіння почався раніше 1 січня 2001 року, то до строку, який дає право на набуття права власності за набувальною давністю, зараховується лише строк з 1 січня 2001 року. Разом із тим, якщо перебіг строку володіння за давністю почався після цієї дати, то до строку набувальної давності цей період зараховується повністю. (п. 11 Постанови)
Можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15,16 ЦК України, а також частини четвертої статті 344 ЦК України, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності.
Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади. (п. 13 Постанови)
Виходячи зі змісту частини першої статті 344 ЦК України, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв`язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю.
Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (пункт 5 частини першої статті 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"). (п. 14 Постанови).

Отже, враховуючи, що позивач добросовісно заволодів майном і понад 10 років продовжує відкрито, безперервно користуватися житловим будинком, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , суд вважає за можливе визнати за ним право власності за набувальною давністю.

Керуючись ст.ст.76,81,258,259,263,264,265,268 ЦПК України, та ст.ст.16,328,344 ЦК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/3 житлового будинку АДРЕСА_1 за набувальною давністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя: Самсін М.Л.