ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 2-129/2007 Номер провадження 22-ц/814/1194/22Головуючий у 1-й інстанції Горулько О.М. Доповідач ап. інст. Бутенко С. Б.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2022 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Головуючого судді Бутенко С. Б.

Суддів Дряниці Ю. В., Прядкіної О. В.

за участю секретаря: Ракович Д. Г.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Говорової Світлани Леонідівни в інтересах ОСОБА_1

на рішення Решетилівського районного суду Полтавської області від 22 березня 2007 року у складі судді Горулько О. М.

у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Решетилівської селищної ради про визнання права власності на житловий будинок, господарсько-побутові будівлі та споруди,

в с т а н о в и в:

У лютому 2007 року ОСОБА_2 звернулася до суду із вказаним позовом до Решетилівської селищної ради про визнання права власності на житловий будинок, господарсько-побутові будівлі та споруди.

Позов мотивовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати ОСОБА_3 , після смерті якої залишилася спадщина у вигляді житлового будинку, господарсько-побутових споруд, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .

Зазначала, що її мати побудувала вказаний будинок самостійно за власні кошти у 1930-1960 роках та володіла ним на праві приватної власності, що за її життя ніким не оспорювалося.

Вона є спадкоємцем за законом на майно померлої, але внаслідок того, що її мати ОСОБА_3 за свого життя не оформила правовстановлюючого документа на свій житловий будинок та господарсько-побутові будівлі і споруди, нотаріальна контора не має можливості видати їй свідоцтво про право на спадщину.

Оскільки на підставі частини п`ятої статті 1268 ЦК України їй як спадкоємцю незалежно від часу прийняття спадщини вона належить з часу відкриття, вважає, що вона як спадкоємець є наступним власником житлового будинку.

Посилаючись на викладене, просила суд визнати належність житлового будинку, господарчих будівель, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 як попередньому власнику, ОСОБА_3 , померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 , і визначити її, як спадкоємця, наступним власником вказаного будинку, господарсько-побутових споруд, визнавши за нею право власності на вказаний житловий будинок і господарчі будівлі.

Рішенням Решетилівського районного суду Полтавської області від 22 березня 2007 року прийнято визнання представником відповідача позову та задоволено позов ОСОБА_2 .

Визначено належність житлового будинку АДРЕСА_1 , ОСОБА_3 , померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 , як попередньому власнику, визначено ОСОБА_2 , як спадкоємця, наступним власником цього будинку та визнано за ОСОБА_2 право власності на вказаний жилий будинок.

Рішення суду набрало законної сили 02.04.2007.

11 квітня 2022 року рішення суду в апеляційному порядку оскаржила адвокат Говорова С. Л. в інтересах ОСОБА_1 , який не брав участі у справі, та посилаючись в апеляційній скарзі на те, що оскаржуване рішення впливає на його права та інтереси як власника земельної ділянки після померлої ОСОБА_3 , просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 .

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що при ухваленні оскаржуваного рішення суд порушив норми процесуального права та неправильно застосував норми матеріального права.

Вказує, що після смерті ОСОБА_3 спадкова справ не була заведена, відмова у вчиненні нотаріальної дії про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом не приймалося, а в рішенні суду відсутня вказівка на те, яким саме чином ОСОБА_2 прийняла спадщину та якими документами це підтверджується.

Зазначає, що ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , а тому ОСОБА_2 пропустила строк для прийняття спадщини, який закінчився 25.05.2005.

Оскільки згідно заповіту від 07.09.2004, копія якого була надана ОСОБА_4 до матеріалів справи № 546/60/22, ОСОБА_3 постійно проживала та була зареєстрована за адресою: с. Крохмалі Решетилівського району, в той час як з рішення вбачається, що ОСОБА_3 проживала в с. Прокопівка, а ОСОБА_2 в с. Покровське, тому ОСОБА_2 не прийняла спадщину.

Також вказує, що ОСОБА_1 придбав у власність земельну ділянку на підставі договору купівлі-продажу з ОСОБА_5 який, в свою чергу отримав вказану земельну ділянку на підставі заповіту ОСОБА_3 від 07.09.2004.

Суд першої інстанції при розгляді справи не визначив коло спадкоємців ОСОБА_3 , оскільки ОСОБА_2 не була єдиною спадкоємицею ОСОБА_3 , так як остання мала ще одну доньку ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , але її спадкоємці не були залучені до участі в справі.

Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив.

Колегія суддів апеляційного суду, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення особи, яка подала апеляційну скаргу, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, дійшла висновку про закриття апеляційного провадження з огляду на таке.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадщина здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 ЦК України).

Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини (стаття 1222 ЦК України).

Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (частина перша статті 1258, стаття 1261 ЦК України).

По справі встановлено, ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_3 , про що Відділом РАЦС Решетилівського районного управління юстиції в книзі реєстрації актів про смерть 26.11.2004 зроблено актовий запис № 159 та видано свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 .

Позивач ОСОБА_7 є дочкою померлої, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданим Решетилівською сільською радою Полтавської області 31.12.1966 на підставі актового запису № 122, та свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_3 , виданим Решетилівським райвідділом ЗАГС Полтавської області 29.06.1986 на підставі актового запису № 74.

Згідно технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок від 27.10.2006 ОСОБА_3 на праві власності належав житловий будинок АДРЕСА_1 .

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з наявності у позивача права на спадкування вказаного житлового будинку з господарсько-побутовими спорудами після померлої ОСОБА_3 , яка в установленому законом порядку за життя не оформила своїх прав на спірне нерухоме майно.

Пунктом 9 частини другої статті 129 Конституції України однією з основних засад судочинства визначено обов`язковість судового рішення.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами (частина перша статті 18 ЦПК України).

Згідно частини першої статті 352 ЦПК України право апеляційного оскарження мають учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року у справі № 638/2304/17 (провадження № 61-2417сво19) зроблено висновок про те, що аналіз частини першої статті 352 ЦПК України дозволяє зробити висновок, що ця норма визначає коло осіб, які наділені процесуальним правом на апеляційне оскарження судового рішення і які поділяються на дві групи: учасники справи, а також особи, які участі у справі не брали, але судове рішення стосується їх прав, інтересів та (або) обов`язків.

У пункті 3 частини першої статті 362 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.

Тобто, у разі подання апеляційної скарги особою, яка не брала участі у справі, і апеляційним судом встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося, апеляційне провадження підлягає закриттю, а рішення суду першої інстанції не має переглядатися по суті. Таких правових висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 08 грудня 2021 року у справі № 522/14240/15-ц.

Скасування рішення суду за скаргою особи, яка не була залучена до участі у справі, можливе лише у разі, якщо рішення суду порушує права, свободи чи інтереси заявника і ці порушення є доведеними, реальними, а не на припущеннях (постанова Верховного Суду від 12 червня 2019 року у справі № 639/9780/15-ц).

У постанові від 13 січня 2021 року в справі № 466/5766/13-ц Верховний Суд вказав, що рішення є таким, що прийняте про права, інтереси та (або) обов`язки особи, яка не була залучена до участі у справі, лише тоді, якщо в мотивувальній частині рішення містяться висновки суду про права, інтереси та (або) обов`язки цієї особи, або у резолютивній частині рішення суд прямо вказав про права, інтереси та (або) обов`язки такої особи. Будь-який інший правовий зв`язок між скаржником і сторонами спору не може братися до уваги.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 19 червня 2018 р. у справі № 910/18705/17, від 3 червня 2019 р. у справі № 910/6767/17, від 25 жовтня 2019 р. у справі № 910/16430/14, від 5 травня 2020 р. у справі № 910/9254/18.

Особа, яка не брала участі у справі, має довести наявність у неї правового зв`язку зі сторонами спору або безпосередньо судовим рішенням через обґрунтування наявності таких критеріїв: вирішення судом питання про її право, інтерес, обов`язок, і такий зв`язок має бути очевидним та безумовним, а не ймовірним. Разом із тим, судове рішення, оскаржуване особою, яка не брала участі у справі, повинно безпосередньо стосуватися прав, інтересів та обов`язків цієї особи, тобто судом має бути розглянуто й вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких на момент розгляду справи та ухвалення рішення судом першої інстанції є заявник, або в рішенні міститься судження про права та обов`язки цієї особи у відповідних правовідносинах, або рішення впливає на права та обов`язки такої особи.

Зазначене тлумачення надано у постанові Верховного Суду від 04 листопада 2019 року у справі № 542/401/18, провадження № 61-15078св19.

Як вбачається з доводів апеляційної скарги та доданих до скарги документів, 17.07.2021 на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу, ОСОБА_1 придбав земельну ділянку площею 5,0651 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва кадастровий номер :00:002:0103. Даний правочин, а також право ОСОБА_1 на цю земельну ділянку оспорюється у іншій справі № 546/60/22 спадкоємцем ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , її чоловіком - ОСОБА_4 . Необхідність скасування рішення Решетилівського районного суду Полтавської області від 22.03.2007 у справі № 2-129/2007 заявник обґрунтовує встановленням судом обставин, що мають преюдиційне значення у справі № 546/60/22.

Колегія суддів апеляційного суду не вбачає підстав для скасування оскаржуваного судового рішення, оскільки судом не вирішувалось питання про права та обов`язки ОСОБА_1 на земельну ділянку сільськогосподарського призначення кадастровий номер :00:002:0103.

Право заявника на вказану земельну ділянку виникло 17 липня 2021 року - після ухвалення Решетилівським районним судом рішення від 22 березня 2007 року за позовом ОСОБА_2 до Решетилівської селищної ради про визнання права власності на житловий будинок, господарсько-побутові будівлі та споруди. Спірні об`єкти нерухомого майна між собою не пов`язані. Заявник ОСОБА_1 не є спадкоємцем ані ОСОБА_3 , ані ОСОБА_2 та обставин, що безпосередньо стосуються його прав, інтересів та обов`язків в оскаржуваному судовому рішенні не зазначено.

Оскільки на момент розгляду справи у 2007 році ОСОБА_1 не був учасником спірних правовідносин та факту порушення його прав, інтересів та обов`язків оскаржуваним судовим рішенням у цій справі не довів, відповідно до статті 352 ЦПК України заявник не має право апеляційного оскарження рішення суду, тому провадження у справі, відкрите за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Говорової С. Л. підлягає закриттю на підставі пункту 3 частини першої статті 362 ЦПК України.

Керуючись статтями 352, 362, 381, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

у х в а л и в:

Апеляційне провадження за апеляційною скаргою адвоката Говорової Світлани Леонідівни в інтересах ОСОБА_1 на рішення Решетилівського районного суду Полтавської області від 22 березня 2007 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Решетилівської селищної ради про визнання права власності на житловий будинок, господарсько-побутові будівлі та споруди - закрити.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя С. Б. Бутенко

Судді Ю. В. Дряниця

О. В. Прядкіна