Справа № 930/2031/21
Провадження №2/930/82/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.07.2022 року м. Немирів

Немирівський районий суд Вінницької області

в складі головуючого судді Царапори О.П.

за участю секретаря судового засідання Дуба В.Г.

представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Немирів цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за розпискою, за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про визнання договору позики недійсним ,

В С Т А Н О В И В:

Виклад позиції позивача.

06.09.2021 року ОСОБА_1 , в інтересах ОСОБА_4 , звернувся в суд із позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення боргу за розпискою, мотивуючи її тим, що 25 липня 2021 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , було укладено письмовий договір позики на підставі якого в той же день Позивач по справі надав у борг Відповідачу кошти у розмірі 25011 (двадцять п`ять тисяч одинадцять гривень 00 копійок), які вона зобов`язалась повернути на першу вимогу позивача.

На підтвердження укладення договору позики Відповідачем, 25 липня 2021 року було особисто написано розписку про отримання в борг від позивача 25011 (двадцять п`ять тисяч одинадцять гривень 00 копійок).

У розписці зазначені: сторони зобов`язання (позикодавець та позичальник), грошова сума, яку відповідач зобов`язується повернути позивачу, умова (перша вимога) повернення грошових коштів та особистий підпис позичальника.

Отже, між сторонами було досягнуто згоди стосовно всіх істотних умов договору позики й розписка свідчить про його укладення відповідно до вимог ст. 1046 Цивільного кодексу (далі - ЦК) України.

Станом на день подання позовної заяви, відповідач по справі свої зобов`язання у повному обсязі не виконала.

У вимозі позивач зазначив, що борг має бути сплачений до 16 серпня 2021 року, таким чином 16.08.2021 року було кінцевим терміном сплати відповідачем суми боргу за вищезазначеним договором позики.

Виклад позиції відповідача.

07.10.2021 року ОСОБА_2 звернулася із зустрічною позовною заявою до ОСОБА_4 про визнання договору позики недійсним, мотивуючи її тим, що вона працювала продавцем-касиром в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_5 » в АДРЕСА_1 з 2020 року та перебувала у трудових відносинах з ФОП « ОСОБА_5 », а перед цим з ФОП « ОСОБА_6 », що підтверджується довідеою фоми ОК-5 від 05.10.2021 року. Продаючи товар в магазині 24.07.2021 року вона виявила, що гроші, які мала передати експедитору за товар пропали з того місця, де вона їх зазвичай тримала. Відповідач відразу зателефонувала своєму менеджеру ОСОБА_7 та повідомила їй про відсутність коштів у тому місці де вона їх постійно зберігала. Кошти зберігались завжди в приміщенні магазину на випадок, якщо приїде експедитор з товаром і йому потрібно було здавати виручку. Інкасації в магазині як такої ніколи не було, безготівково перекидати кошти на картку роботодавцю чи в банк їм заборонялось. Менеджер ОСОБА_2 , ОСОБА_8 їй повідомила, що завтра приїде представник служби безпеки, щоб розібратися з вказаною обставиною. Наступного дня, 25.07.2021 року до відповідача дійсно приїхав представник служби безпеки ОСОБА_9 та наказав викликати поліцію. Вона повідомила поліцію про факт крадіжки 20 511 грн., що зберігались у неї в підсобному приміщенні, які мали бути інкасовані експедитором. Після проведених оперативно-слідчих дій на місці працівниками поліції і після їхнього від`їзду з магазину відповідача закликав ОСОБА_9 в складське приміщення магазину та, застосовуючи до неї погрози, наказав їй під його диктовку написати розписку, що нею позичено в борг 20 511 грн., саме ту суму, яка пропала з магазину, пояснюючи це тим, щоб відповідач не відкликала своєї заяви з поліції про крадіжку і гарантії того, що ці гроші будуть знайдені поліцією та повернуті власнику магазину. Перебуваючи в шоковому стані та боячись втратити роботу ОСОБА_2 написала відповідну розписку, оскільки він погрожував, що у разі відмови написати розписку у неї ще «виявиться недостача в ході ревізії» на ще більшу суму, і тоді власник магазину звернеться в поліцію, що в нього вкрадена ще більша сума. Написавши вказану розписку та віддавши її йому, відповідач була впевнена, що розписку напише саме на його ім`я, оскільки раніше ОСОБА_9 вона не знала і не бачила. Після того, як він забрав у неї розписку, почав вимагати сплатити одразу 10 000 грн., а вже іншу частину вона зможе виплачувати впродовж кількох місяців. Відповідач не погодилась та заперечувала, пояснюючи, що вказаних грошей вона не крала і відшкодовувати нікому нічого не збирається. І якщо він вважає, що це відповідач вкрала ці гроші то нехай і звертається з відповідною заявою в поліцію. В подальшому 02-03.08.2021 року було проведено ревізію в магазині, де ніяких інших нестач виявлено не було, окрім тієї суми коштів - 20511 грн., що були викрадені з магазину і про які вона повідомила поліції. Ніяких грошей ні від ОСОБА_4 , ні від ОСОБА_9 відповідач ніколи не отримувала. Коли після ревізії в магазині у неї почали вимагати ще раз повернути всю суму коштів, шляхом продажу власних цінних речей, чи оформлення кредиту на відповідну суму, вона написала спочатку заяву на відпустку, а потім заяву на звільнення та залишила роботу.

Ознайомившись із матеріалами позовної заяви ОСОБА_4 та долученої до неї копії паспорта ОСОБА_4 відповідач ствердно зазначає, що із ОСОБА_4 вона ніколи в житті не зустрічалась, його ніколи (щонайменше на час написання вказаної позовної заяви) не бачила і 25.07.2021 року під час написання нею під диктовку ОСОБА_9 розписки його в приміщенні магазину « ІНФОРМАЦІЯ_5 » не було. І відповідно ніяких грошових коштів він відповідачу не передавав та не міг передавати.

Відповідно до даних веб-портала «судова влада України» в провадженні Гайсинського районного суду Вінницької області знаходиться аналогічна справа №129/2522/21 від 30.08.2021 року за позовною заявою ОСОБА_4 до ОСОБА_10 про стягнення боргу за розпискою. Справа перебуває в провадженні судді Капуша І.С. За дивним збігом обставин ОСОБА_11 також в липні 2021 року працювала продавцем касиром в магазині «ІНФОРМАЦІЯ_5» в м. Гайсині і в неї також виникла нестача ТМЦ та готівкових коштів в касі в ході ревізії. І її також було змушено під психологічним примусом написати розписку про отримання в борг суми коштів, що рівна сумі нестачі в магазині. І вказані кошти також нібито брались у позику у того ж таки ОСОБА_4 .

Сума позики, що значиться в розписці про отримання коштів є нелогічною з огляду на її суму, адже відсутня будь-яка логіка в отриманні відповідачем позики в сумі 20511 грн. у незнайомого їй громадянина. Чому саме 20 511 грн., а не 20 534 грн. чи 21 000 грн. А з огляду на наявний витяг з ЄРДР від 25.07.2021 року в якому вказується, що зникли гроші в сумі 20511 грн. та датовану тією ж датою розписку на таку ж саму суму коштів вказує на очевидність відібрання від відповідача розписки на суму нестачі коштів в ході ревізії магазину, а отже вказує на безпідставність факту отримання мною грошей за вказаною розпискою.

Згідно даних єдиного державного реєстру судових рішень (справа №607/22826/19 від 06.12.2019 року) рішенням суду було розірвано шлюб між позивачем ОСОБА_4 та його дружиною ОСОБА_12 та стягнуто з ОСОБА_4 на користь дружини аліменти в сумі 2 000,00 грн. щомісячно на утримання малолітньої дитини. Як видно зі змісту судового рішення ОСОБА_4 зазначав, що має можливість сплачувати аліменти лише в сумі 1800,00 грн. щомісячно оскільки ніде не працює. Таким чином з огляду на фактичний майновий стан ОСОБА_4 суд відмовив у стягненні з нього аліментів на утримання його дитини у сталій сумі 3 500,00 грн. через надмірну непосильну навантаженість на нього. Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України - обставини, встановленні рішенням суду у цивільній справі, що набрало законної сили не показуються при розгляді іншої справи у якій бере участь та особа, щодо якої встановлено ці обставини. З огляду на вказані обставини є абсолютно нелогічною та взаємовиключною та обставина, що позивач ОСОБА_4 не в змозі щомісячно сплачувати своїй дитині аліменти із розрахунку 3 500 грн. на місяць і в той же час надає абсолютно сторонній людині, якої ніколи в житті не бачив, яка проживає в сусідній області і яка за позикою до нього ніколи не зверталась ,- надає суму позики, що в десять разів перевищує присуджену судом суму аліментів на утримання дитини та сплачує ще й 5 000,00 грн. адвокатських послуг за примусове стягнення в судовому порядку боргу за відповідною розпискою. А з огляду на те, що такі позики ним надаються неодноразово і іншим стороннім людям в один і той же проміжок часу (24-25 липня 2021 року) на суму, що явно перевищує річну суму аліментів на утримання власної дитини є очевидним, що вказані розписки носять суто фіктивний характер.

Заяви по суті справи

26.10.2021 року на адресу Немирівського районного суду Вінницької області від ОСОБА_1 , що діє в інтересах ОСОБА_4 надійшов відзив на зустрічну позовну заяву, у якому він зазначає, що ОСОБА_2 повідомляє суду, що вона не знайома з позивачем по справі та ніколи з ним в житті не зустрічалась, також позивач зазначає, що грошових коштів від нього не отримувала. Проте даний аргумент не підтверджується жодним доказом, а лише письмовим описом обставин.

При цьому, у борговій розписці прямо зазначається, що відповідач по первісному позову отримала у борг грошові кошти, претензій до якості купюр не має. Також розписці вказується, що вказану суму грошових коштів вона зобов`язується повернути за першої вимоги позивача по справі (кредитора за договором позики).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року в справі № 464/3790/16-ц (провадження № 14-465цс18) вказано, що за своєю суттю розписка про отримання у борг грошових коштів є документом, який видасться боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.

Отже, сам факт надання розписки вже підтверджує, що позивачка за зустрічним позовом отримала від відповідача у борг вказану в розписці суму.

Позивачка по зустрічному позову вважає, що підставою для визнання недійсним договору позики, що укладений між нею та ОСОБА_4 є (може бути) наявність відкритих інших позовних проваджень за аналогічними позовними заяви до інших осіб.

Звертає увагу суду, що судове провадження по справі № 129/2522/21 не має жодного відношення до предмета позову ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , як первісного, так і зустрічного.

Позивачка за зустрічним позовом зазначає, що вказана у розписці сума є не логічною «з огляду на її суму». Зазначаю, законодавством України не заборонено надавати у борг будь яку суму грошових коштів. Часто сторони здійснюють прив`язку до чинного курсу іноземної валюти, а договорі позики фіксується сума в українській гривні, яка є еквівалентом наданої у борг сумі в іноземній валюті.

Позивач за зустрічним позовом та її представник намагаються маніпулювати думкою суду та посилаються на судові провадження, що стосуються особистого життя позивача за первісним позовом. Зазначені обставини не стосуються жодним чином предмету позову ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за розпискою та, тим більше, не стосуються предмету позову ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про визнання договору позики недійсним.

Звертає увагу суду, що відносини ОСОБА_4 та його колишньої дружини зі сплати аліментів на утримання його малолітньої дитини є виключно його приватною справою.

Рішення суду на яке посилається ОСОБА_2 ухвалене 06.12.2019 року - майже два роки назад, що також виключає використання встановлених у рамках тієї справи обставин з метою вирішення спору, який виник між сторонами цієї справи. Більше того, ОСОБА_4 з 22 лютого 2021 року почав підприємницьку діяльність, що, як мінімум спростовує аргументи про його неплатоспроможність.

Заяви, клопотання позивача, відповідача

07.10.2021 року ОСОБА_2 подала зустрічну позовну заяву до ОСОБА_4 про визнання договору позики недійсним та у ній просила суд витребувати докази по справі.

09.11.2021 року на адресу Немирівського районного суду Вінницької області від ОСОБА_2 надійшла заява про забезпечення доказів.

Також від представника позивача неодноразово на адресу Немирівського районного суду Вінницької області надходили заяви про участь у судовому засіданні в режимі відео конференції, які були задоволені судом.

Інших заяв і клопотань від позивача та відповідача по справі не надходило.

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою суду від 10.09.2021 року відкрито провадження по справі та призначено підготовче засідання по справі.

Ухвалою суду від 07.10.2021 року прийнято зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про визнання договору позики недійсним.

Ухвалою суду від 09.11.2021 року заяву ОСОБА_2 про забезпечення доказів шляхом витребування доказів задоволено.

Ухвалою суду від 17.11.2021 року клопотання представника відповідача ОСОБА_3 про витребування доказів задоволено частково.

Ухвалою суду від 20.12.2021 року закрито підготовче провадження у справі, явку позивача за первісним позовом визнано обов`язковою.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 первісні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві та просив відмовити у задоволенні зустрічної позовної заяви з підстав, викладених у відзиві на зустрічну позовну заяву.

У судовому засіданні ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_3 просили суд відмовити у задоволенні первісного позову з підстав, викладених у зустрічній позовній заяві та задовольнити зустрічну позовну заяву із підстав, викладених у ній.

Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин, докази

Судом встановлено, що 25.07.2021 року ОСОБА_2 була написана розписка, відповідно до змісту якої, вона підтверджує факт отримання в борг від громадянина ОСОБА_4 , суму грошових коштів 20 511 (двадцять тисяч п`ятсот одинадцять) гривень. Притензій до цілісності та якості отриманих купюр не має. Таку ж суму грошових коштів зобов`язується повернути на першу вимогу позикодавця (а.с.4)

10.08.2021 року ОСОБА_2 від ОСОБА_4 була надіслана вимога про повернення боргу згідно розписки від 25 липня 2021 року. ОСОБА_4 просив ОСОБА_2 повернути у термін до 16 серпня 2021 року суму боргу згідно розписки від 25 липня 2021 року у розмірі 20 511 грн. 00 коп. (а.с.5)

25.07.2021 року о 10:00 надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 25.07.2021 року о 09:59 за адресою: АДРЕСА_2 , Магазин ІНФОРМАЦІЯ_5 , повідомляють що виявили крадіжку грошових коштів на суму 20511 грн. Сталась крадіжка 24.07.2021 року, невідомі особи невідомим шляхом. Заявник: ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.76)

Відповідно до витягу з ЄРДР, номер кримінального провадження: 0000204 від 26.07.2021 року, 24 липня 2021 року близько 14:00 год. 2 невідомі особи жіночої статі жіночої статі, ймовірно будучи у злочинній змові із невідомою особою чоловічої статі, під час перебування у магазині « ІНФОРМАЦІЯ_5 », що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , скориставшись неуважністю продавщиці даного магазину, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жительки АДРЕСА_3 , умисно, таємно з корисливих спонукань шляхом вільного доступу здійснили крадіжку грошових коштів в сумі 20 511 грн., що знаходились у підсобній кімнаті вказаного магазину (а.с.74)

Постановою начальника СВ Немирівського ВП ГУНП у Вінницькій області, капітана поліції Григораш М.А. від 31 серпня 2021 року кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000204 від 26 липня 2021 року закрито у зв`язку із відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України (а.с.90)

Постановою прокурора Немирівської окружної прокуратури Сивака О.М. від 08 жовня 2021 року постанову начальника СВ Немирівського ВП ГУНП у Вінницькій області Григораш М.А. від 31.08.2021 про закриття кримінального провадження № 0000204 від 26.07.2021 року скасовано. Матеріали кримінального провадження для проведення досудового розслідування направлено до СВ відділу поліції № 5 Вінницького РУП. (а.с.92)

В судовому засіданні позивач ОСОБА_4 пояснив суду, що з ФОП « ОСОБА_5 » у нього укладений договір, відповідно до умов якого, до його обов`язків входить навчання персоналу, облік товарів та забезпечення охорони магазину. До нього звернулась ОСОБА_2 із проханням надати кошти для своїх власних потреб у сумі 20 511 грн. Оскільки того дня його у місті Немирові не було, кошти замість нього передав ОСОБА_14 , який діяв на підставі договору, укладеного із ОСОБА_4 . Також ОСОБА_4 було відомо про те, що у магазині « ІНФОРМАЦІЯ_5 » була крадіжка коштів. Також йому не є відомим про ту обставину, чи після надання коштів у позику ОСОБА_2 нестача у магазині «ІНФОРМАЦІЯ_5» була вирішена.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні повідомив, що був присутнім при інвентаризації у магазині « ІНФОРМАЦІЯ_5 » за дорученням ОСОБА_4 . У магазині була виявлена нестача грошових коштів. ОСОБА_2 вказала, що з магазину була здійснена крадіжка грошових коштів на суму 20 511 грн. ОСОБА_2 викликала поліцію. Після того як працівники поліції поїхали з магазину, до нього звернулася ОСОБА_2 , яка визнала нестачу грошових коштів та просила у нього позичити кошти для своїх власних потреб. ОСОБА_4 вказав ОСОБА_9 , щоб останній взяв відповідну розписку у ОСОБА_2 на підтвердження укладеного договору. ОСОБА_4 надіслав фото розписки ОСОБА_9 , а ОСОБА_15 вже власноручно написала вказану розписку та після цього отримала грошові кошти на власні потреби.

Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно із ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до положення статті 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з частиною першою статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з частиною першою статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики на позичальникові лежить обов`язок повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором.

Відповідно до статті 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

За своїми правовими ознаками договір позики є реальною, односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника.

Договір позики вважається укладеним в момент здійснення дій з передачі предмета договору на основі попередньої домовленості (пункт 2 частини першої статті 1046 ЦК України).

Ця особливість реальних договорів зазначена в частині другій статті 640 ЦК України, за якою якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії.

На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Договір позики є укладеним з моменту передачі грошей або інших речей, і може не співпадати з датою складання розписки, яка посвідчує цей факт, однак у будь-якому разі складанню розписки має передувати факт передачі коштів у борг.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики після отримання коштів, підтверджуючи як факт укладення договору та зміст умов договору, так і факт отримання боржником від кредитора певної грошової суми.

Факт отримання коштів у борг підтверджує не будь-яка розписка, а саме розписка про отримання коштів, зі змісту якої можливо установити, що відбулася передача певної суми коштів від позичальника до позикодавця.

Досліджуючи боргові розписки чи інші письмові документи, суд для визначення факту укладення договору повинен виявляти справжню правову природу правовідносин сторін незалежно від найменування документа та, залежно від установлених результатів, зробити відповідні правові висновки.

Зазначене узгоджується з висновками викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 464/3790/16-ц (провадження № 14-465цс18).

Письмова форма договору позики унаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладання договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику, такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 16 січня 2019 року при розгляді справи № 388/1354/17-ц (провадження № 61-45859св18).

За своїми правовими характеристиками договір позики є реальною, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. У разі пред`явлення позову про стягнення боргу позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобов`язання. З метою забезпечення правильного застосування статей 1046, 1047 ЦК України суд повинен встановити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умов.

Такі правові висновки про застосування статей 1046, 1047 ЦК України викладені в постановах Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року у справі № 6-63цс13, від 02 липня 2014 року у справі № 6-79цс14 та від 13 грудня 2017 року у справі № 6-996цс17. Підстав відступити від таких правових висновків Верховний Суд не встановив.

Відповідно до статті 204 ЦК України вчинений сторонами правочин є дійсним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права та обов`язки, тоді як обов`язок щодо спростування презумпції правомірності правочину покладається на відповідача.

Згідно з абзацом другим частини першої статті 218 ЦК України заперечення однією із сторін факту вчинення правочину або оспорювання окремих його частин може доводитися письмовими доказами, засобами аудіо-, відеозапису та іншими доказами. Рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків.

З метою захисту майнових інтересів позичальника від недобросовісного позикодавця стаття 1051 ЦК України надає позичальникові право оспорювати договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Обставину стосовно передання чи навпаки, непередання грошових коштів або речей, доводить та сторона, яка посилається на таку обставину.

При встановленні судом факту неотримання позичальником від позикодавця грошей або речей, визначених родовими ознаками, договір позики вважається неукладеним. Якщо договір позики має бути укладений у письмовій формі, рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків для підтвердження того, що гроші або речі насправді не були одержані позичальником від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Це положення не застосовується до випадків, коли договір був укладений під впливом обману, насильства, зловмисної домовленості представника позичальника з позикодавцем або під впливом тяжкої обставини.

Висновки суду

Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши думку учасників судового розгляду, приходить до висновку про те, що позовні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за розпискою не знайшли свого підтвердження, оскільки, ОСОБА_2 коштів, зазначених у розписці від 25.07.2021 року фактично не отримала. Написання власноручно ОСОБА_2 вищевказаної розписки зумовлено тиском на неї зі сторони ОСОБА_16 , який у свою чергу діяв в інтересах та за довіреністю ОСОБА_4 , однак вказаної довіреності суду надано не було. Факт отримання ОСОБА_2 грошових коштів від ОСОБА_4 на свої власні потреби суд вважає таким, що не знайшли свого підтвердження, оскільки ці кошти їй фактично не надавалися. Розписка від 25.07.2021 року була написана після виявленої нестачі у магазині, яка становила 20 511 грн.

Внаслідок встановлених судом обставин, зустрічна позовна заява ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про визнання договору позики недійсним підлягає до задоволення.

Розподіл судових витрат

Відповідно до ч.1ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

У п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України передбачено, що витрати на професійну правничу допомогу відносяться до витрат, пов`язаних з розглядом справи.

За нормами частини 8 статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Частинами 1,2 статті 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Позивачем за зустрічним було надано акт надання послуг за договором № 20 від 28.09.2021 року, довідку про отримання коштів в якості гонорару в сумі 7 000,00 грн. та квитанцію до прибуткового касового ордера № 20 від 16.06.2022 року на суму 7 000,00 грн.

Крім того з Відповідача за зустрічним позовом на користь позивача за зустрічним позовом слід стягнути витрати на оплату судового збору в розмірі 908 грн. відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 1-23, 76-81, 89, 95, 141, 258-259, 263-265, 352, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд -,

У Х В А Л И В:

У задоволенні первісних позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за розпискою - відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про визнання договору позики недійсним - задовольнити.

Визнати договір позики від 25.07.2021 року у вигляді розписки про отримання ОСОБА_2 у ОСОБА_4 20 511,00 грн. недійсним.

Стягнути з ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) - 908,00 грн. судових витрат на оплату судового збору та 7 000,00 грн. витрат на оплату послуг адвоката.

Рішення може бути оскаржене до Вінницького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Немирівський районний суд, Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було проголошено лише вступну і резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, цей строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи за вебадресою: https://court.gov.ua/fair/ на офіційному вебпорталі судової влади України в мережі Інтернет.

Повний текс рішення виготовлено 18.07.2022 року.

Позивач за первісним позовом: ОСОБА_4 , АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_1

Представник позивача за первісним позовом: ОСОБА_1 , АДРЕСА_5 , адреса для листування: АДРЕСА_6 , адреса електронної пошти ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Відповідач за первісним позовом: ОСОБА_2 , АДРЕСА_7 , РНОКПП НОМЕР_2

Суддя О.П.Царапора