Справа № 700/501/22
Провадження № 2/700/213/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2022 року Лисянський районний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді Бесараб Н.В.,

за участю секретаря судового засідання Бондарчук Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Лисянка справу №700/501/22 провадження №2/700/213/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини,

В С Т А H О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини.

В обґрунтування позовних вимог позивача зазначила, що між нею та відповідачем 01.10.2010 року був укладений шлюб, який зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Лисянського районного управління юстиції Черкаської області, актовий запис № 49, що підтверджується свідоцтвом про шлюб НОМЕР_1 від 01.10.2010 року. Від шлюбу мають дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . У зв`язку із погіршенням відносин, відсутністю взаєморозуміння їх шлюбні відносини з відповідачем припинилися. Кожен із них має діаметрально протилежні погляди на сім`ю. Так відповідач постійно нехтує сімейними цінностями, такими як повага до дружини, піклування про створення в сім`ї, доброзичливої сприятливої морально-психологічної атмосфери. Збереження їхньої сім`ї буде суперечити її інтересам та моральним засадам суспільства, тому шлюб підлягає до розірвання. Крім того, старший син ОСОБА_3 проживає разом із батьком та повністю перебуває на його утриманні, донька - ОСОБА_4 проживає разом із нею, проте також перебуває на утриманні відповідача. Таким чином просить суд визначити місце проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із батьком ОСОБА_2 .

Ухвалою суду від 11 серпня 2022 року позовну заяву прийнято до розгляду та призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

20.10.2022 року ухвало суду було залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Лисянської селищної ради Черкаської області.

У судове засідання позивач не з`явилася, звернулася до суду із заявою про розгляд справи без її участі, на позовних вимогах наполягає у повному обсязі.

Відповідач у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечує.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Органу опіки та піклування виконавчого комітету Лисянської селищної ради Черкаської області у судове засідання не з`явився, до суду надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника.

У зв`язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи, надав їм правову оцінку та дійшов наступного висновку.

Відповідно до положень ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідно до ч.3 ст.105 Сімейного Кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст.110 Сімейного Кодексу.

Згідно зі ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Відповідно до ст.16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим.

Згідно зі ст.109 СК України, шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей.

Відповідно до ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення.

Відповідно до ч.2 ст.114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Згідно з ч.3 ст.115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Судом було встановлено, що причини, які спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б її інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого шлюб підлягає розірванню.

Щодо вимог про визначення місця проживання дитини суд приходить до наступного висновку.

Із свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 03.03.2011 року, ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 народилася ІНФОРМАЦІЯ_4 , про що свідчить свідоцтво про народження серії НОМЕР_3 від 25.06.2020 року, батьками яких є ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Нормою ст. 141 СК України встановлено, що мати та батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, і розірвання шлюбу між ними не впливає на обсяг їх прав та не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ст. ст. 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Згідно з ч. 3 ст. 151 СК України батьки мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства.

Частиною 1 статті 157 СК України передбачено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті.

Згідно з ч. 4 ст. 157 СК України батьки мають право укласти договір щодо здійснення батьківських прав та виконання обов`язків тим з них, хто проживає окремо від дитини.

Статтею 160 СК України визначено, що, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Відповідно до ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця проживання дитини, суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Крім цього, відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

В силу ч. 4 ст. 19 СК України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою.

Законодавцем визначено, що під час вирішення спору про визначення місця проживання дитини, участь органу опіки та піклування є обов`язковою, а позивач до заяви про визначення місця проживання дитини повинен надати висновок органу опіки та піклування про доцільність проживання дитини з одним із батьків, характеристики з місця проживання, роботи, місця навчання дитини (гуртків), медичні довідки (судом обов`язково враховується стан здоров`я як батьків, так і дитини), довідки про доходи (інші документи, які підтверджують матеріальне становище заявника), акти обстеження житлово-побутових умов, документи, що підтверджують право власності на житло.

Відповідно до ч. 5 ст. 19 СК України, орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

08.12.2022 року з метою встановлення обставин (фактів), які мають значення для вирішення справи, ухвалою суду про витребування доказів Орган опіки та піклування Лисянської селищної ради було зобов`язано надати до суду письмовий висновок щодо визначення місця проживання дитини одним з батьків на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків.

Із наданого до суду висновку від 28.12.2022 року про визначення місця проживання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 вбачається, що 01 грудня 2022 року Службою у справах дітей виконавчого комітету Лисянської селищної ради проведено обстеження матеріально-побутових умов сім`ї за місцем проживання батька з дітьми. Під час обстеження встановлено, що створені належні умови для проживання, виховання та розвитку дитини. Мати, дітей, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . Питання про визначення місця проживання дитини ОСОБА_3 було розглянуто комісією з захисту прав. Батько дитини ОСОБА_2 , має доброзичливі відносини з сином, добросовісно виконує свої обов`язки по вихованню та утриманні, створює всі належні житлово-побутові умови для проживання сина, піклується про його здоров`я, забезпечує духовний та розумовий розвиток. Також, позитивно характеризується із місця роботи, має стабільний заробіток. У соціумі зарекомендував себе з позитивної сторони: ввічливий, добропорядний та врівноважений. ОСОБА_1 , як мати, прикладає усіх зусиль, щоб життя дітей було комфортним. Із цією метою планує працевлаштування за кордоном задля фінансової можливості повноцінного забезпечення потреб дітей. На даний час ОСОБА_1 зареєстрована як фізична особа-підприємець ( АДРЕСА_2 ). ОСОБА_1 вважає за доцільне визначити місце проживання дитини ОСОБА_3 з батьком за місцем його реєстрації та проживання: АДРЕСА_3 . У свою чергу ОСОБА_5 виявляє тверде бажання проживати з батьком, навчатися у школі, де йому все знайоме та спілкуватися у колі друзів, з якими склалися дружні, довірливі, доброзичливі стосунки. Отже, з метою забезпечення реалізації прав, свобод та законних інтересів дитини, Орган опіки та піклування вважає за доцільне визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з батьком ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_3 .

Суд погоджується з зазначеним висновком, виходячи з такого.

Статтею 6 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної і матеріальної забезпеченості; малолітню дитину не слід, крім випадків, коли є виняткові обставини, розлучати зі своєю матір`ю.

Згідно з ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У даному випадку, жодна особа не порушує, заперечує чи оспорює права позивача на проживання з нею малолітньої дитини.

Так, в постанові Верховного Суду від 15 січня 2020 року №200/952/18 останній зазначив, що суд, у разі відсутності спору між сторонами, може, а не зобов`язаний, визначити місце проживання дитини.

При визначенні місця проживання дитини суд в першу чергу повинен виходити виключно з інтересів дитини.

Судом досліджувались зазначені обставини. В ході розгляду справи було встановлено, що батько дитини до виконання батьківських обов`язків відноситься добре, характеризується позитивно за місцем проживання та в соціумі, має належні умови для проживання, виховання та розвитку дитини.

Таким чином, судом встановлено, що на даний час залишення старшої дитини на проживанні, утриманні та вихованні разом з батьком, не суперечитиме їх інтересам, у зв`язку з чим, суд приходить до висновку про задоволення заявленої вимоги.

Керуючись ст. ст. 12, 81, 247, 258, 263-265 ЦПК України, ст.ст.19. 109, 110,112-114, 151, 157, 160, 161, СК України, суд -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Лисянської селищної ради Черкаської області про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини задовольнити.

Шлюб, зареєстрований 01 жовтня 2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Лисянського районного управління юстиції Черкаської області, актовий запис № 49, між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_4 , місце проживання: АДРЕСА_3 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_5 , місце проживання: АДРЕСА_1 розірвати.

Після розірвання шлюбу позивачу залишити прізвище « ОСОБА_6 ».

Місце проживання малолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визначити разом із батьком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який проживає за адресою: АДРЕСА_3

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н. В. Бесараб