ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/1458/22
провадження № 2/753/3775/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" липня 2022 р. Дарницький районний суд міста Києва в складі головуючого судді Колесника О.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін цивільну справу за позовною заявою Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення штрафних санкцій

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство «Універсал Банк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення суми 3 % річних у розмірі 1 112,94 доларів США.

Позовні вимоги мотивовані тим, що між 28 травня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Універсал Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №053-2008-1738, згідно яким та на підставі кредитної заявки позивачем було видано відповідачу кредит у розмірі 60 000 доларів США, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 13,45% річних та строком повернення до 10 травня 2028 року.

Оскільки, відповідачем були порушені умови договору в частині повернення кредиту та сплати відсотків за його користування та не виконувались взяті на себе зобов`язання, банк був змушений звернутися до суду для захисту своїх порушених прав.

17 травня 2019 року Дарницьким районним судом м. Києва було ухвалено рішення по цивільній справі №753/22673/17 про солідарне стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на користь ПАТ «Універсал Банк» 38 779,15 доларів США в рахунок стягнення заборгованості за кредитним договором №053-2008-1738 від 28.05.2008 року, а також розподіллено судові витрати.

Постановою Київського апеляційного суду від 15 червня 2020 року рішення Дарницького районного суду міста Києва від 17 травня 2019 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити частково. Стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 солідарно на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованість за кредитним договором №053-2008-1738 від 28.05.2008 року у розмірі 25 262,56 дол. США, з яких: 2 745,64 дол. США - прострочене тіло кредиту; 22 487,70 дол. США - прострочена заборгованість по кредиту; 29,22 дол. США - відсотки за період з 28.05.2008 р. по 24.01.2015 р., а також розподілено судові витрати.

Отже, факт укладання між позивачем та ОСОБА_1 кредитного договору №053-2008-1738 від 28.05.2008 року, факт отримання кредитних коштів та факт порушення умов кредитного договору встановлено судовим рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 17.05.2019 року та постановою Київського апеляційного суду від 15.06.2020 року, а тому дані обставини доказуванню не підлягають. У подальшому, банком було отримано виконавчі документи за вищевказаним рішенням суду та пред`явлено до виконання.

В період з 15.06.2020 року по 03.12.2021 року рішення суду про стягнення заборгованості за кредитним договором не було виконано.

Враховуючи, що рішення суду є обов`язковим для відповідача, та з огляду на те, що остання порушила грошове зобов`язання з виплати суми заборгованості, та не виконала рішення суду, у позивача виникло право на застосування наслідків такого порушення у вигляді стягнення трьох процентів річних відповідно до статті 625 ЦК України у розмірі 1 112,94 доларів США.

Ухвалою суду від 14 лютого 2022 року відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням сторін за наявними у справі матеріалами.

У відповідності до ст.178 ЦПК України, відповідач не скористалася своїм правом подання до суду відзиву на позовну заяву та/або заяви із запереченням проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням сторін.

Від позивача також не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін.

Розгляд справи проведено у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у відповідності із ч. 5 ст. 279 ЦПК України за наявними у справі матеріалами.

Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом, рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 17 травня 2019 року у цивільній справі №753/22673/17 стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на користь ПАТ «Універсал Банк» 38 779,15 доларів США в рахунок стягнення заборгованості за кредитним договором №053-2008-1738 від 28.05.2008 року, а також розподіллено судові витрати.

Постановою Київського апеляційного суду від 15 червня 2020 року, рішення Дарницького районного суду міста Києва від 17 травня 2019 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити частково. Стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 солідарно на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованість за кредитним договором №053-2008-1738 від 28.05.2008 року у розмірі 25 262,56 дол. США, з яких: 2 745,64 дол. США - прострочене тіло кредиту; 22 487,70 дол. США - прострочена заборгованість по кредиту; 29,22 дол. США - відсотки за період з 28.05.2008 р. по 24.01.2015 р., а також розподілено судові витрати.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Вищезазначеним рішенням суду встановлено, що 28 травня 2008 між ВАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №053-2008-1738, згідно яким та на підставі кредитної заявки позивачем було видано відповідачу кредит у розмірі 60 000 доларів США, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 13,45% річних та строком повернення до 10 травня 2028 року.

Судом достовірно встановлено, що позивач виконав свої зобов`язання перед ОСОБА_1 , а саме надано кредитні кошти в сумі 60 000 доларів США.

Свої ж зобов`язання за кредитним договором відповідач виконувала не належним чином. Внаслідок чого рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 17 травня 2019 року та постановою Київського апеляційного суду від 15 червня 2020 року, з відповідача стягнуто заборгованість за кредитним договором.

У позовній заяві представник позивача зазначає, що в період з 15.06.2020 року по 03.12.2021 року рішення суду про стягнення заборгованості за кредитним договором не було виконано.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідач не скористалися процесуальним правом подати відзив на позовну заяву, в якому викласти свої заперечення та надати докази на підтвердження належного виконання рішення суду.

Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Враховуючи, що рішення суду є обов`язковим, та з огляду на те, що ОСОБА_1 порушила грошове зобов`язання з виплати суми заборгованості, та не виконала рішення суду, у позивача виникло право на застосування наслідків такого порушення у вигляді стягнення трьох процентів річних відповідно до статті 625 ЦК України.

Згідно із частиною другою статті 625 ЦК України в разі порушення грошового зобов`язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за неналежне виконання зобов`язання.

За змістом ч. 2 ст. 543 ЦК України солідарні боржники залишаються зобов`язаними доти, доки їхній обов`язок не буде виконаний у повному обсязі.

Статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до частин першої, третьої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Частиною першою статті 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

У Постанові Верховного Суду у складі Великої Палати від 11.04.2018 у справі № 758/1303/15-ц зроблено висновки про правильне застосування норм права, зокрема те, що стаття 625 ЦК України визначає загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання. Тобто, дія цієї статті поширюється на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, що регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

За змістом статей 524, 533-535, 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій кореспондує обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора.»

Аналогічна правова позиція викладена у Постанові ВСУ від 01.12.2018 №325/1729/16-ц та викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 16 травня 2018 року у справі № 14-16цс18.

За змістом ч. 2 ст. 625 ЦК України нарахування трьох відсотків річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору.

Правомірність застосування ст. 625 ЦК України в разі прострочення виконання боржником рішення суду підтверджена також у наступних постановах: Постанові Верховного Суду у складі Великої Палати від 16.05.2018 по справі № 686/21962/15-ц, Постановах Верховного Суду у справах № 310/5419/15-ц від 11.07.2018, № 463/4711/15 від 04.07.2018, № 703/4704/15-ц від 28.02.2018, № 361/7939/2015ц від 06.08.2018.

У постанові Верховного Суду від 06.08.2018 по справі №361/7939/2015ц вказано, що суд в оцінці обґрунтованості вимог позивача виходить з того, що зволікання відповідача з виконанням рішення суду, що набрало законної сили, призвело до девальвації (знецінення) грошових коштів, стягнутих з нього судовим рішенням, та інших втрат, а отже, позивач вправі вимагати від відповідача сплати не тільки суми боргового зобов`язання, що набуло грошового виразу, також з урахуванням встановленого індексу інфляції та трьох процентів річних.

Зобов`язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (частина перша етапі 598 ЦК). Такі підстави, зокрема, зазначені у ст.ст. 599-601,604-609 ЦК України.

Відповідно до частин першої, четвертої статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

За змістом ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

З аналізу статей 525, 526, 599, 611 ЦК України та змісту кредитного договору суд приходить до висновку, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє боржника та поручителя від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання й не позбавляє кредитора права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України, а також сплату боржником процентів (постанови ВСУ у справах № 6-1047цс16 від 06.07.2016, № 6-157цс16 від 25.05.2016, № 6-1206цс15 від 23.09.2015, № 6-2739цс15 від 21.09.2016, № 6-2631 цс 15 від 21.09.2016, постанови ВС у справах № 199/1029/15-ц від 14.03.2018, № 161/12888/15-ц від 01.02.2018, № 309/4208/13-ц від 18.01.2018).

У відповідності до ст. 625 ЦК України підлягає стягненню з відповідача заборгованість у вигляді 3% річних від простроченої суми.

Як вбачається зі змісту позовної заяви та наданого розрахунку заявлені до стягнення 3% річних у сумі нараховані у зв`язку з невиконанням рішення суду, яким стягнуто заборгованість в іноземній валюті - 25 262,56 доларів США.

Виходячи з розміру простроченої суми заборгованості, що становить 25 262,56 доларів США, 3% річних за час прострочення складає 1 112,94 доларів США, за період з 15 червня 2020 року по 03 грудня 2021 року.

Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Наданий позивачем розрахунок заборгованості досліджено та перевірено судом.

Виходячи з наведеного з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 3% річних від простроченої суми у сумі 1 112,94 доларів США.

Виходячи з наведеного, повно та всебічно дослідивши обставини справи, оцінивши зібрані докази у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та такі, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Судові витрати відповідно до ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України покладаються на відповідача. Таким чином, з відповідачів підлягає солідарному стягненню сума сплаченого судового збору у розмірі 2 481 грн.

На підставі викладеного та керуючись стст. 11, 509, 543, 625 ЦК України, стст. 2, 10, 12, 13, 49, 76-82, 89, 141, 247, 258, 259, 263-265, 274, 275, 279, 354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Стягнути ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства «Універсал Банк» () суму боргу у вигляді 3% річних у розмірі 1 112,94 доларів США за час прострочення виконання грошового зобов`язання., а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 481 грн.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

СУДДЯ: КОЛЕСНИК О.М.