Справа № 621/828/21
Провадження № 2/621/267/22
РІШЕННЯ

Іменем України

15 лютого 2022 року м. Зміїв

Зміївський районний суд Харківської області у складі:

головуючий суддя Вельможна І.В.,

секретар судового засідання Лацько А.В.,

позивач - ОСОБА_1 ,

представник позивача ОСОБА_2 ,

відповідач ОСОБА_3 ,

представник відповідача - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,

у с т а н о в и в:

26.03.2021 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_3 з наступними вимогами: стягнути з відповідача на користь позивача суму коштів за договором позики у розмірі 440346 грн., інфляційні витрати у розмірі 1902599 грн. 89 к., суму 3% річних 212 384 грн. 90 к., 797350 грн. 54 к., нарахованих відсотків від суми позики, а вього 3352680 грн. 48 к.

На обґрунтування позовних вимог зазначив, що 26.01.2005 він передав ОСОБА_3 грошові кошти в сумі 15800 доларів США, що складало 86110 грн. 00 к.

Факт передачі грошових коштів підтверджується договором від 26.01.2005, який посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Железняк Л.В., зареєстрованому в реєстрі №146.

Факт отримання ОСОБА_3 , коштів засвідчений у пункті 5 вказаного Договору.

Виходячи зі змісту Договору, відповідач зобов`язувався виплатити отримані ним грошові кошти в сумі 15800 доларів США у строк до 25.02.2005.

Станом на сьогоднішній день відповідач грошові кошти в сумі 15800 доларів США у встановлений строк не повернув, хоча ОСОБА_1 , направив останньому 20.01.2020 вимогу про їх повернення, яка була проігнорована відповідачем.

У зв`язку з зазначеним, він змушений звернутися до суду за захистом своїх порушених прав та інтересів.

На підставі розрахунку, основна сума боргу в перерахунку за курсом НБУ становить 440 346 грн. 00 к.

В позовній заяві сформульовано вимоги щодо стягнення з відповідача 3% річних 212384 грн 90 к., інфляційних - 1902599 грн 89 к., та відсотки за користування коштами 797 350 грн. 54 к., які ОСОБА_1 , просить стягнути з ОСОБА_3 , на його користь.

Ухвалою судді Зміївського районного суду Харківської області від 13.04.2021 провадження у зазначеній справі відкрито та призначено підготовче засідання на 27.04.2021.

27.04.2021, 21.05.2021 та 03.06.2021 підготовче засідання відкладено у зв`язку з неявкою відповідача, відсутності відомостей про його належне повідомлення.

Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 08.07.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 23.07.2021.

23.07.2021 та 10.08.2021 судовий розгляд відкладено, у зв`язку з неявкою відповідача ОСОБА_3 , та відсутністю відомостей про його належне повідомлення.

24.03.2021 за клопотанням представника позивача відкладено судовий розгляд.

30.09.2021 представник відповідача Нелюба С., подав заяву про відкладення судового розгляду, надання часу для подання відзиву, оскільки про наявність у провадженні суду вказаної справи відповідачу стало відомо із сайту «Судова влада» лише 30.09.2021.

04.10.2021 за клопотанням представника відповідача відкладено судовий розгляд.

20.10.2021 надійшов відзив в якому представник відповідача не заперечував факт посвідчення договору від 26.01.2005, та отримання від позивача суми у розмірі 15800 доларів США, зазначив, що повернув ОСОБА_1 , кошти у строки, визначені пунктом 2 Договору. Просив відмовити у задоволенні позову у зв`язку зі спливом строку позовної давності.

28.10.2021 від представника позивача ОСОБА_2 , надійшла відповідь на відзив з посиланням на безпідставність доводів ОСОБА_5 , щодо повернення суми коштів, а також факт переривання строків позовної давності. Так, відповідачем в рахунок повернення коштів на користь ОСОБА_1 , частково сплачено 3762 грн. 20 к., що підтверджується банківською випискою і таким чином, своїми діями відповідач перервав перебіг строку позовної давності. Вважала доводи відповідача безпідставними, просила позов задовольнити.

09.11.2021 судовий розгляд відкладено за клопотання представника відповідача, можливості надання заперечень на відповідь на відзив.

18.11.2021 надійшли заперечення представника ОСОБА_3 , щодо доводів представника позивача, викладених у відповіді на відзив.

01.12.2021 та 23.12.2021, 18.01.2021 судовий розгляд відкладено за клопотання представника позивача ОСОБА_2 , підстава зайнятість у іншому судовому провадженні.

15.02.2022 у судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 , наполягала на задоволенні позову з підстав, викладених у ньому. Зазначила про необґрунтованість доводів ОСОБА_3 , щодо повернення коштів та факт переривання строків позовної давності в зв`язку з частковою сплатою суми за договором. Просила у повному обсязі задовольнити позовні вимоги.

Відповідач ОСОБА_3 , та його представник ОСОБА_6 , у судове засідання не з`явились, просили проводити судове засідання за їх відсутності з урахуванням позиції, викладеної у відзиві та запереченні, застосувавши строк позовної давності, у задоволенні позову відмовити.

Вислухавши представника позивача, дослідивши письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного:

Частинами 1, 3 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Відповідно до ст. ст. 76-81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

На підставі відомостей, наявних у позовній заяві та письмових доказах, встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

На підтвердження наявності у ОСОБА_3 зобов`язання щодо повернення суми позики позивачем надано копію договору позики від 26.01.2005, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Железняк Л.В., зареєстрованому в реєстрі №146. Факт отримання ОСОБА_3 , коштів засвідчений у пункті 5 вказаного Договору. Виходячи зі змісту Договору, відповідач зобов`язувався виплатити отримані ним грошові кошти в сумі 15800 доларів США у строк до 25.02.2005. (а.с.7)

Відповідач ОСОБА_3 , у відзиві на позов не заперечував факт посвідчення договору від 26.01.2005, та отримання від позивача суми у розмірі 15800 доларів США, зазначив, що повернув ОСОБА_1 , кошти у строки, визначені пунктом 2 Договору.

Однак належних та допустимих доказів на підтвердження погашення суми боргу ОСОБА_3 , на розсуд суду не надано.

Разом з тим, у відзиві на позов відповідач ОСОБА_3 , просить, поряд з безпідставністю позовних вимог, відмовити у задоволенні позову у зв`язку зі спливом строку позовної давності.

Згідно зі статтею 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

За правилами частини 3 статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина 4 статті 267 ЦК України).

Відмовити в позові через пропуск строку звернення до суду можливо лише в тому разі, коли позов є обґрунтованим. У разі безпідставності позовних вимог в позові належить відмовити за безпідставністю.

Отже, позовна давність застосовується до обґрунтованого позову.

Перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина 1 статті 261 ЦК України).

За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку (частина 5 статті 261 ЦК України).

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться в статтях 252 - 255 ЦК України.

При цьому початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Статтею 253 цього Кодексу визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Як вбачається із змісту нотаріально посвідченого договору позики від 26.01.2005, відповідач зобов`язався повернути позику у строк до 25.02.2005. (а.с.7)

Отже, починаючи з 26.02.2005 почався перебіг загального трьохрічного строку позовної давності, який закінчився 26 лютогого 2008.

З позовом ОСОБА_1 , в особі свого представника звернувся до суду 26.03.2021, тобто з пропуском строку позовної давності.

Доводи позивача про те, що ОСОБА_3 , в рахунок погашення боргу по договору від 26.01.2005 повернув йому 11.08.2021 суму 3762 грн. 40 к., на підтвердження чого надано копію виписки КБ «Приватбанк» про зарахування на картковий рахунок ОСОБА_1 , вказаної суми з зазначенням призначення платежу (за договором №146 від 26.01.2005), не можуть бути, з урахуванням положень частини 1 статті 545 ЦК України та частини 2 статті 78 ЦПК України, допустимим доказом на підтвердження факту переривання строку позовної давності, а тому такі посилання суд сприймає критично. (а.с.120)

Прийнявши виконання зобов`язання, саме кредитор, згідно з частини 1 статті 545 ЦК України, повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання зобов`язання частково або в повному обсязі, а не боржник.

У відповідності до частини 6 статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Отже, належних та допустимих доказів переривання або зупинення строків позовної давності позивач ОСОБА_1 , суду не надав, а тому, беручи до уваги, що позовні вимоги є обґрунтованими, однак заявлені поза межами строку позовної давності, про застосування якої зробив заяву відповідач, суд дійшов висновку про необхідність відмови у задоволенні позову.

Оскільки у позові відмовлено, понесені позивачем судові витрати по справі відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 76-81, 89, 141, 223, 259, 263-265, 268, 352, 354 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості відмовити у повному обсязі.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не буде подано.

Учасники справи, а також особи, які не брали участь у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Зміївський районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня складання повного рішення суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач ОСОБА_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач - ОСОБА_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Головуючий: