Справа № 458/764/22
УХВАЛА

28.12.2022 м. Турка

Турківський районний суд Львівської області в складі:

головуючий суддя Ференц Р.І.,

секретар судового засідання Матківська Р.Р.,

за участі сторін цивільного провадження:

позивач товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», повноважний представник згідно довіреності Пінчук Д.С. не прибув,

відповідач ОСОБА_1 не прибув,

розглянувши в м.Турка Львівської області в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовною заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики, -

В С Т А Н О В И В:

02.11.2022 року товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» подало до Турківського районного суду Львівської області позовну заяву до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики, в якій просить стягнути з відповідача заборгованість за договором позики № 1861237 в розмірі 32447,31 грн, з яких 14700,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 17747,31 грн сума заборгованості за відсотками та судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в розмірі 2481,00 грн.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.11.2022 року у провадження судді Турківського районного суду Львівської області Ференц Р.І. передана дана справа.

Предметом позову є стягнення заборгованості.

Зазначений спір відповідно до вимог ст.19 ЦПК України належить до компетенції судів щодо розгляду цивільних справ, оскільки ч.1 ст.19 ЦПК України передбачає, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Згідно ст.23 ЦПК України усі справи, що підлягають вирішенню в порядку цивільного судочинства, розглядаються місцевими загальними судами як судами першої інстанції.

Справа підсудна Турківському районному суду Львівської області, оскільки ст.ст.23,27 ЦПК України передбачено, що усі справи, що підлягають вирішенню в порядку цивільного судочинства, розглядаються місцевими загальними судами як судами першої інстанції, позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання або перебування такої особи.

Вирішуючи питання про можливість відкриття провадження у справі суд встановив наступне.

Відповідно до ч.ч.6,7 ст.187 ЦПК України 22.11.2022 року судом отримано відповідь з відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУ ДМС України у Львівській області, як виконавчого органу реєстрації місця проживання та перебування особи, в компетенцію якого входить реєстрація місця проживання фізичних осіб, щодо зареєстрованого місця проживання відповідача фізичної особи.

Ухвалою суду від 28.11.2022 року відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

До початку розгляду справи по суті 20.12.2022 року представник позивача товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» згідно довіреності Пінчук Д.С. через канцелярію суду подав до суду заяву, в якій просить про закриття провадження по справі, а також повернути оплачений судовий збір в розмірі 2481,00 грн з державного бюджету.

В судове засідання сторони не прибули.

Частиною 1 ст.223 ЦПК України передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши зміст поданої заяви суд дійшов висновку.

За приписами ч. 1 ст. 43 ЦПК України учасники справи мають право, зокрема, подавати до суду заяви та клопотання.

Зі змісту поданої стороною позивача заяви про закриття провадження у справі вбачається, що у зв`язку з тим, що станом на 13.12.2022 року відповідач ОСОБА_1 погасив кредитну заборгованість перед позивачем згідно договору позики № 1861237 від 17.03.2021 року, позивач просить закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмету спору.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Таким чином, враховуючи те, що позивач подав заяву про закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмету спору після відкриття провадження у даній справі, що є процесуальним правом сторони позивача, дана заява не суперечить вимогам закону, не є порушенням права на справедливий судовий захист та не може вважатися обмеженням права доступу до суду, суд дійшов переконання про задоволення заяви позивача про закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмету спору на підставі п.2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, оскільки звернення до суду із даною заявою є проявом принципу диспозитивності цивільного судочинства.

Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Підстави для закриття провадження у справі визначені у ст.255 ЦПК України..

Закриття провадження у справі - це форма закінчення розгляду цивільної справи без прийняття судового рішення у зв`язку з виявленням після порушення провадження у справі обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи.

Предмет спору - це об`єкт спірного правовідношення, з приводу якого виник спір. Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення.

Підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Тобто, правові підстави позову - це зазначена в позовній заяві нормативно-правова кваліфікація обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

З урахуванням викладеного, відсутність предмета спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб.

Згідно з п.2 ч.1 ст. 255 ЦПК України, суд може закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору.

Логічно-граматичне тлумачення словосполучення «відсутність предмета спору» в контексті наведеної правової норми дає підстави для висновку про те, що предмет спору має бути відсутній, тобто не існувати на час пред`явлення позову.

Якщо предмет спору мав місце, але припинив своє існування (зник) після відкриття провадження у справі внаслідок тих чи інших обставин, зокрема у зв`язку з добровільним врегулюванням спору сторонами, виконанням відповідачем заявлених до нього вимог, то провадження у справі не може бути закрите з наведеної правової підстави, оскільки вона полягає саме у відсутності предмета спору, а не у припиненні його існування (зникнення).

Якщо предмет спору став відсутній після відкриття провадження у справі, то залежно від обставин, що призвели до зникнення такого предмета, та стадії цивільного процесу, на якій він припинив своє існування, сторони мають цілий ряд передбачених законом процесуальних можливостей припинити подальший розгляд справи, зокрема шляхом залишення позову без розгляду, відмови від позову, визнання позову відповідачем, укладення мирової угоди тощо.

Подібного правового висновку Верховний Суд дійшов у постановах: від 10.04.2019 року у справі № 456/647/18 (провадження № 61-2018св19), від 13.05.2020 року у справі № 686/20582/19-ц (провадження № 61-1807св20), від 09.09.2020 року у справі № 750/1658/20 (провадження № 61-9658св20).

Таким чином, сама по собі сплата відповідачем заборгованості за договором після відкриття провадження у справі, не може свідчити про те, що між сторонами відсутній спір, а тому суд не має визначених процесуальним законом підстав для закриття провадження у справі на підставі п.2 ч.1 ст. 255 ЦПК України.

Відповідно до правового висновку, висловленого Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 26.06.2019 року у справі N 13/51-04, провадження N 12-67гс19, прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін, чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань або самими сторонами врегульовано спірні питання. Суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, зокрема у випадку припинення існування предмета спору, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

Водночас Велика Палата Верховного Суду застосувала у постанові від 26.06.2019 року у справі N 13/51-04, провадження N 12-67гс19, відступ від висновку, сформульованого у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів: Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 10.04.2019 року у справі N 456/647/18, провадження N 61-2018св19; Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 13.05.2020 року у справі N 686/20582/19, провадження N 61-1807св20; Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 09.09.2020 року у справі N 750/1658/20, провадження N 61-9658св20, конкретизувавши цей висновок так, що закриття провадження у справі на підставі п.2 ч.1 ст.255 ЦПК України можливе, якщо предмет спору був відсутній як на час пред`явлення позову, так і на час ухвалення судом першої інстанції судового рішення.

Суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, якщо предмет спору був відсутній як на час пред`явлення позову, так і на час ухвалення судом першої інстанції судового рішення за умови, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

Таким чином, застосування п.2 ч.1 ст. 255 ЦПК України щодо закриття провадження у справі можливе, якщо предмет спору був відсутній як на час пред`явлення позову, так і на час ухвалення судового рішення.

З урахуванням викладеного, відсутність предмету спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб.

За таких обставин закриття провадження з підстав, передбачених п.2 ч.1 ст. 255 ЦПК України можливо лише в судовому засіданні, а не при проведенні підготовчого судового засідання, оскільки згідно з ст.200 ЦПК України, закриття провадження можливо на цій стадії процесу з двох підстав, це: відмова від позову, визнання позову та укладення мирової угоди, визначених ст.ст.206,207 ЦПК України.

Стосовно повернення судового збору суд враховує наступне.

В заяві про закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмету спору позивач просить постановити ухвалу про повернення судового збору за подачу позовної заяви.

Вимоги до форми та змісту клопотання про повернення судового збору визначені ст.183 Цивільного процесуального кодексу України.

Згідно з ч.2 ст.133 ЦПК України порядок повернення судового збору встановлюється законом.

Згідно з ч.2 ст. 255 ЦПК України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з державного бюджету.

Отже, саме по собі подання заяви про закриття провадження у справі не є необґрунтованими діями позивача, так як це є його диспозитивним правом, передбаченим нормами ЦПК України, яке не містить обмежень в його реалізації.

Оскільки подання заяви про закриття провадження у справі є правом позивача, яке не може бути обмежено судом, то заява позивача підлягає задоволенню.

Згідно ст.1 Закону України "Про судовий збір" судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

Відповідно до частини першої ст.9 Закону України "Про судовий збір" судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України.

Частиною 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» передбачений виключний перелік підстав, за яких сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду.

Так сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду в разі: зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом; повернення заяви або скарги; відмови у відкритті провадження у справі; залишення заяви або скарги без розгляду (крім випадків, якщо такі заяви або скарги залишені без розгляду у зв`язку з повторним неприбуттям позивача або за його клопотанням); закриття провадження у справі.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст.7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Окрім цього, ч.2 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що у випадках, установлених п.1 ч.1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір", судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми; в інших випадках, установлених ч.1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" - повністю.

Частиною 5 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що повернення сплаченої суми судового збору здійснюється в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної фінансової політики.

Крім цього, в п. 42 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справи від 17.10.2014 року N 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» роз`яснено, що ст..7 Закону України «Про судовий збір» врегульовано загальні питання повернення сплачених сум судового збору з підстав, визначених цією статтею, і перелік яких є вичерпним. Питання про повернення сплаченої суми судового збору вирішується судом за результатами розгляду справи, у тому числі й за відсутності заяви (клопотання) сторони чи іншого учасника судового процесу про повернення суми судового збору (ст..ст.214, 215 ЦПК України). Про таке повернення зазначається: в ухвалі, якою заява повертається або відмовляється у відкритті провадження у справі, за подання якої сплачується судовий збір; у резолютивній частині судового рішення, яким закінчується розгляд справи по суті (при цьому в його мотивувальній частині наводяться підстави повернення сум судового збору згідно із Законом України «Про судовий збір»); в ухвалі про повернення сум судового збору, постановленій як окремий процесуальний документ.

Пунктом 44 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справи від 17.10.2014 року N 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» передбачено, що питання щодо повернення сплаченої суми судового збору в будь-якому разі вирішується судом, який вирішував питання, пов`язані з відкриттям провадження у справі, чи розглядав справу, навіть якщо таку сплату помилково здійснено не за місцем розгляду справи.

Відповідно до п.5 Порядку повернення (перерахування) коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 787 від 03.09.2013 року, повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету або на єдиний рахунок (у разі його використання) податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджетів, перерахування між видами доходів і бюджетів коштів, помилково та/або надміру зарахованих до відповідних бюджетів через єдиний рахунок, здійснюється за поданням (висновком, повідомленням) органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, а при поверненні судового збору (крім помилково зарахованого) - за судовим рішенням, яке набрало законної сили.

Зі змісту ст.78 Бюджетного Кодексу України вбачається, що Держказначейство України веде облік усіх надходжень, що належать місцевим бюджетам, та за поданням (висновком) органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, погодженим з відповідними місцевими фінансовими органами, здійснює повернення (перерахування) коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету.

У разі повернення судового збору (крім помилково зарахованого) до головних управлінь Казначейства подається копія судового рішення, засвідчена належним чином.

Копія судового рішення, засвідчена належним чином, подається платником до відповідного головного управління Казначейства разом з його заявою про повернення коштів з бюджету та оригіналом або копією документа на переказ або паперовою копією електронного розрахункового документа, які підтверджують перерахування коштів до бюджету.

При зверненні до суду з позовом товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» сплатило судовий збір у розмірі 2481,00 грн згідно платіжного доручення № 30142 від 18.10.2022 року.

Отже, враховуючи викладене та оскільки згідно ст. 13 ЦПК України сторони вправі розпоряджатись процесуальними правами на власний розсуд, суд доходить висновку про можливість закриття провадження у справі на підставі поданої заяви позивачем.

Таким чином, сплачений судовий збір у розмірі 2481,00 грн підлягає поверненню позивачу.

Враховуючи те, що суд прийшов до переконання про закриття провадження у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики, суд дійшов висновку, що сплачені кошти на оплату судового збору підлягають поверненню у зв`язку закриттям провадження у справі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10,13,43,175,185,255,258-260,263,272,273,353 ЦПК України, ст. 7 Закону України "Про судовий збір" суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Заяву представника позивача товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» згідно довіреності Пінчука Д.С. про закриття провадження по справі за позовною заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики - задовольнити.

Закрити провадження по справі за позовною заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики у зв`язку з відсутністю предмету спору.

Повернути товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» сплачений судовий збір у розмірі 2481,00 грн, що внесений згідно платіжного доручення № 30142 від 18.10.2022 року на розрахунковий рахунок UA0013919 , отримувач - ГУК Львів /Турківська ТГ/ 22030101, код банку отримувача (МФО) - 899998, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 38008294, банк отримувача казначейство України (ел.адм.подат.), код класифікації доходів бюджету 22030101.

Повернути позивачу товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» платіжне доручення № 30142 від 18.10.2022 року.

Копію платіжного доручення залишити в суді.

Копію ухвали направити сторонам по справі за наявними електронними або юридичними адресами.

Роз`яснити стороні по справі, що повернення судового збору проводиться фінансовим органом за особистою заявою про повернення судового збору із зазначенням реквізитів рахунку отримувача коштів, оригіналом платіжного доручення, що підтверджує сплату судового збору до бюджету.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Інформацію щодо справи, що розглядається учасники справи можуть отримати на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет веб-адреса сторінки: http://court.gov.ua.

Повний текст ухвали складено та підписано 28.12.2022 року.

Суддя Р.І.Ференц