справа №176/757/22
провадження №2/176/422/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

/заочне/

26 липня 2022 р. Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області в складі головуючого судді Крамар О.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 ) про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

31 березня 2022 року на адресу Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості в сумі 18920 грн. 00 коп.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилався на те, що 27 квітня 2019 року ОСОБА_2 за договором позики взяла у нього у борг 4300 гривень на строк до 28.04.2019 року, із зобов`язанням у випадку затримки повернення суми позики сплачувати 10% від суми боргу за кожен місяць затримки.

Договір позики у вигляді розписки між ними був укладений у простій письмовій формі в одному примірнику, його текст виконаний відповідачкою власноручно. Свої зобов`язання за договорами позики ОСОБА_2 виконала частково, сплатила позивачу лише за перший місяць затримки повернення суми позики 430 грн. На вимоги щодо повернення боргу відповідачка відповідала, що гроші поверне по мірі можливості, не вказуючи конкретних термінів. За таких обставин позивач був змушений звернутись до суду з цим позовом.

Суми боргу становлять 4300 гривень. Передбачена плата за затримку повернення суми позики згідно умов договору позики становить 10% від суми боргу, що дорівнює 430 грн за кожен місяць, а з 28 травня 2019 року по 28 березня 2022 року, 34 місяця по 430 гривень дорівнює 14620 гривень.

Таким чином, позивач просить стягнути з ОСОБА_2 на його користь 4300 грн. суми боргу та 14620 грн. відсотків за затримку повернення суми позики, а всього 18920 грн.

В порядку ч. 6 ст. 187 ЦПК України було витребувано інформацію щодо зареєстрованого місця проживання відповідача.

14.06.2022 року надійшла інформація щодо зареєстрованого місця проживання відповідача ОСОБА_2 .

Ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 14 червня 2022 року у справі відкрито провадження та призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення.

Позивач про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін повідомлений належним чином, заперечень щодо розгляду справи без повідомлення сторін не подав.

Відповідачу ОСОБА_2 , відповідно до вимог ЦПК України, направлено копію позовної заяви та додатків до неї, копію ухвали суду про відкриття провадження у справі. Надано строк для подачі заперечень щодо розгляду справи в порядку спрощеного провадження, відзиву на позовну заяву з наданням суду доказів в обґрунтування свого відзиву. На адресу суду повернулося поштове повідомлення з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» /адреса місця реєстрації відповідача/. Заперечень щодо розгляду справи у його відсутності не надійшло. Відзив на позов відповідач не подала.

Приймаючи до уваги те, що судом виконані вимоги щодо повідомлення відповідача про день та час розгляду справи у спосіб передбачений законом та з огляду на те, що відповідач не скористався своїм правом подати відзив на позовну заяву, а позивач не заперечував проти заочного розгляду справи, суд ухвалив відповідно до ст. 280 ЦПК України, проводити заочний розгляд справи з ухваленням заочного рішення суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Враховуючи, що справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд повно, всебічно та об`єктивно дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 27.04.2019 року ОСОБА_2 взяла в борг у ОСОБА_1 4300 грн. Вказану суму зобов`язувалась повернути до 28.04.2019 року. У разі затримки повернення боргу зобов`язувалась сплачувати 10 % від суми позики за кожен місяць затримки, що підтверджується копією договору позики грошей від 27.04.2019 року. /а.с.4/.

Факт отримання відповідачкою ОСОБА_2 грошових коштів у розмірі 4300 грн. підтверджується оригіналом розписки про отримання позики, що міститься в матеріалах справи. /а.с.27/.

Статтею 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей.

Договір позики, як визначено в ст. 1047 ЦК України, укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України в постанові від 18.09.2013 у справі №6-63цс13, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки.

При цьому, відповідно до ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Статтями 526, 527, 530 ЦК України встановлено, що зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк, відповідно до умов договору та вимог закону.

Згідно зі ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору (ч.1 ст. 631 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Також статті 15, 16 ЦК України містять норми про те, що особа має право звернутися до суду за захистом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Одним зі способів захисту цивільного права є примусове виконання обов`язку в натурі.

На підставі наведеного вище суд дійшов висновку, що відповідач ОСОБА_2 є позичальником, який не виконує належним чином свої зобов`язання за договором позики щодо своєчасного та у повному обсязі повернення суми боргу позикодавцю ОСОБА_1 , що є підставою для примусового стягнення суми боргу у розмірі 4300 грн. за договором позики від 27.04.2019 року.

Відповідно до правового висновку, викладеного Великою Палатою Верховного Суду у постановах: від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12, провадження №14-10цс18, від 04 липня 2018 року у справі №310/11534/13-ц, провадження №4-154цс18, від 31 жовтня 2018 року у справі №202/4494/16-ц, провадження №14-318цс18, після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Таким чином, у кредитодавця/позикодавця відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором проценти та пеню після закінчення строку його дії, чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

Із змісту укладеного між сторонами договору позики від 27.04.2019 року встановлено, що сторонами визначено, що відповідач зобов`язується сплачувати 10 % від суми боргу за кожен місяць затримки повернення позики.

Оскільки договором позики передбачена плата за затримку повернення суми позики 4300 грн. у розмірі 10 % від суми позики, що дорівнює 430 грн за кожен місяць затримки, з відповідача слід стягнути 14620 гривень за 34 місяці затримки з 28 травня 2019 року по 28 березня 2022 року в рахунок відсотків за користування позикою.

На підставі наведеного вище суд дійшов висновку, що відповідач ОСОБА_2 є позичальником, яка не виконує належним чином свої зобов`язання за договорами позики щодо своєчасного та у повному обсязі повернення суми боргу позикодавцю ОСОБА_1 , що є підставою для примусового стягнення суми заборгованості за договором позики від 27.04.2019 року в розмірі 18920 грн., з яких 4300 грн - сума боргу 14620 грн відсотки згідно умов договору за затримку повернення суми позики.

Позивач звільнений від сплати судового збору, а тому, відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі 992,4 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 526, 527, 530, 533, 610, 612, 631, 625, 1046, 1047, 1049 ЦК України, та згідно із ст.ст. 12, 13, 76-83, 95, 141, 258, 259, 263-265, 268, 280-284 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , заборгованість за договором позики від 27.04.2019 року у розмірі: 4300 грн - сума боргу та 14620 грн відсотки згідно умов договору за затримку повернення суми позики, а всього 18920 (вісімнадцять тисяч дев`ятсот двадцять) гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , на користь держави судовий збір у розмірі 992,4 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржено відповідачем в загальному порядку , встановленому ЦПК України в апеляційному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Позивачем на рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Повний текст рішення складено 26.07.2022 року.

Учасники справи:

1. Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

2. Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

Суддя