Справа № 161/3482/21 Головуючий у 1 інстанції: Ковтуненко В. В.
Провадження № 22-ц/802/312/22 Категорія: 8 Доповідач: Шевчук Л. Я.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 лютого 2022 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Шевчук Л. Я.,

суддів Данилюк В. А., Киці С. І.,

секретар с/з Кіт А. Д.,

з участю:

позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Альфа-Банк», приватного нотаріуса Луцького міського нотаріального округу Троц Юлії Борисівни про визнання правочину недійсним, визнання незаконним та скасування рішення приватного нотаріуса про державну реєстрацію прав власності на нерухоме майно та зобов`язання вчинити певну дію, за апеляційною скаргою відповідача приватного нотаріуса Луцького міського нотаріального округу Троц Юлії Борисівни на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 14 квітня 2021 року та додаткове рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20 квітня 2021 року,

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2021 року ОСОБА_1 звернувся в суд із зазначеними позовними вимогами, які обґрунтовані тим, що рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26 серпня 2020 року постановлено визнати незаконним та скасувати рішення державного реєстратора КП «Волинь-реєстр» Куклинської сільської ради Чернюк О. О. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер 46120824 від 25 березня 2019 року 11:59:04 про реєстрацію права власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 за АТ «Укрсоцбанк».

Зазначеним рішенням суду також відновлено становище, що існувало до порушення його права власності на квартиру, шляхом поновлення у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відомостей про його право власності на це жиле приміщення.

Позивач також зазначив, що 23 грудня 2020 року він звертався із заявою до департаменту «Центр надання адміністративних послуг у місті Луцьку» Луцької міської ради про державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 , на що отримав відмову від державного реєстратора у вчиненні державної реєстрації його права власності на квартиру.

Йому теж стало відомо, що 11 жовтня 2019 року між АТ «Укрсоцбанк» та АТ «Альфа-Банк» був укладений передавальний акт 10221-10229 про перехід усіх майнових прав та обов`язків від АТ «Укрсоцбанк» до АТ «Альфа-Банк» у зв`язку із реорганізацією АТ «Укрсоцбанк» шляхом приєднання до АТ «Альфа-Банк». Згідно із цим передавальним актом право власності на його квартиру перейшло до відповідача у справі АТ «Альфа-Банк» і приватним нотаріусом Троц Ю. Б. було прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 51537572 від 10 березня 2020 року, яким 05 березня 2020 року право власності на вказану квартиру було зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за АТ «Альфа-Банк».

Позивач вважає, що такі дії відповідачів щодо його квартири, яка перебувала в іпотеці АТ «Укрсоцбанк» як забезпечення його кредитних зобов`язань у валюті перед цим банком, були проведені з порушенням вимог Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 03 червня 2014 року, а тому просив суд визнати недійсним з моменту його підписання передавальний акт 10221-10229 від 11 жовтня 2019 року, укладений між АТ «Укрсоцбанк» та АТ «Альфа-Банк», в частині передачі права власності на квартиру АДРЕСА_1 від АТ «Укрсоцбанк» до АТ «Альфа-Банк», визнати незаконним та скасувати рішення приватного нотаріуса Луцького міського нотаріального округу Волинської області Троц Ю. Б. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 51537572 від 10 березня 2020 року 14:32:18 про державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 за АТ «Альфа-Банк» , відновити становище, що існувало до порушення його права власності на квартиру, шляхом поновлення у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно відомостей щодо права власності ОСОБА_1 на квартиру АДРЕСА_1 та стягнути з відповідачів понесені ним судові витрати.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 14 квітня 2021 року у цій справі позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено.

Визнано недійсним з моменту затвердження передавальний акт № 10221-10229, затверджений рішеннями єдиного акціонера АТ «Укрсоцбанк» та загальних зборів акціонерів АТ «Альфа-Банк» від 15 жовтня 2019 року, в частині передачі АТ «Альфа-Банк» права власності на квартиру АДРЕСА_1 .

Визнано протиправним та скасовано рішення приватного нотаріуса Луцького міського нотаріального округу Волинської області Троц Ю. Б. (індексний номер: 51537572 від 10.03.2020 року 14:32:18) про державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 за АТ «Альфа-Банк» у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Відновлено становище, що існувало до порушення права власності ОСОБА_1 на квартиру, шляхом поновлення у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відомостей щодо його права власності на квартиру АДРЕСА_1 .

Додатковим рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20 квітня 2021 року постановлено стягнути в рівних частинах з відповідачів АТ «Альфа-Банк», приватного нотаріуса Луцького міського нотаріального округу Троц Ю. Б. в користь позивача ОСОБА_1 понесені і документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2724 грн та судові витрати на правничу допомогу в розмірі 15000 грн.

Не погоджуючись із постановленим рішенням суду від 14 квітня 2021 року і додатковим рішенням суду від 20 квітня 2021 року, відповідач -приватний нотаріус Троц Ю. Б. подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду встановленим обставинам справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, просить судові рішення скасувати та ухвалити нові судові рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 та про відмову у стягненні з неї судових витрат по справі.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач ОСОБА_1 , вважаючи оскаржувані судові рішення законними і обґрунтованими, просить апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення, а судові рішення без змін.

В судовому засіданні позивач та його представник апеляційну скаргу заперечили і просили скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, хоча у встановленому законом порядку були повідомлені про час і місце розгляду справи.

Апеляційну скаргу відповідача - приватного нотаріуса Троц Ю. Б. слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції від 14 квітня 2021 року та додаткове рішення суду від 20 квітня 2021 року у цій справі залишити без змін з таких підстав.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 , суд першої інстанції дійшов висновку, що оспорюваний передавальний акт є формою договору відчуження майнових прав АТ «Укрсоцбанк» на квартиру позивача іншій стороні цього договору АТ «Альфа-Банк», яке відбулося з порушенням вимог чинного законодавства. Крім того суд вважав, що зазначений договір порушує право власника квартири ОСОБА_1 , а також, що приватний нотаріус прийняла неправомірне рішення про державну реєстрацію права власності на квартиру позивача, не врахувавши при цьому наявність судового рішення про вжиття заходів забезпечення позову.

Такі висновки суду відповідають встановленим обставинам справи і зроблені з дотриманням вимог закону.

За матеріалами справи судом встановлено, що 16 травня 2007 року між позивачем ОСОБА_1 та АТ «Укрсоцбанк» був укладений договір про надання відновлювальної кредитної лінії № 072-22-02/07, за умовами якого позичальнику ОСОБА_1 був наданий споживчий кредит у розмірі 90000,00 доларів США.

Для забезпечення укладеного кредитного договору 16 травня 2007 року між ОСОБА_1 та АТ «Укрсоцбанк» був укладений договір іпотеки, за умовами якого в іпотеку банку іпотекодавець ОСОБА_1 передав квартиру АДРЕСА_1 .

За даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно рішенням державного реєстратора КП «Волинь-реєстр» Куклинської сільської ради Чернюк О. О. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер 46120824 від 25 березня 2019 року право власності на спірну квартиру було зареєстровано за іпотекодержателем - АТ «Укрсоцбанк» на підставі іпотечного застереження, що містилося в іпотечному договорі.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26 серпня 2020 року, що набрало законної сили, постановлено визнати незаконним та скасувати рішення державного реєстратора КП «Волинь-реєстр» Куклинської сільської ради Чернюк О. О. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер 46120824 від 25 березня 2019 року про реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 за АТ «Укрсоцбанк». Відновлено становище, що існувало до порушення права власності ОСОБА_1 на квартиру, шляхом поновлення у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відомостей щодо його права власності на вказану квартиру (т. 1 а. с. 8-10).

Крім того, судом встановлено, що 10 вересня 2019 року загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» та єдиним акціонером АТ «Укрсоцбанк» затверджено рішення про реорганізацію АТ «Укрсоцбанк» шляхом приєднання до АТ «Альфа-Банк».

Згідно з рішенням № 5/2019 єдиного акціонера АТ «Укрсоцбанк» від 15 жовтня 2019 року було затверджено передавальний акт та визначено, що правонаступництво щодо всього майна, прав та обов`язків АТ «Укрсоцбанк», які зазначені у передавальному акті, виникає у АТ «Альфа-Банк» з дати визначеної у передавальному акті, а саме з 15 жовтня 2019 року.

Згідно з протоколом № 4/2019 15 жовтня 2019 року на позачергових загальних зборах акціонерів АТ «Альфа-Банк» було прийнято рішення про затвердження передавального акту.

На підставі зазначеного передавального акту відповідач у цій справі АТ «Альфа-Банк» як правонаступник АТ «Укрсоцбанк» набув право власності на квартиру АДРЕСА_1 , 5 березня 2020 року право власності на вказану квартиру було зареєстровано приватним нотаріусом Троц Ю. Б. у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за АТ «Альфа-Банк».

Згідно із частиною 2 статті 26 Закону України «Про банки і банківську діяльність» реорганізація може здійснюватися шляхом злиття, приєднання, поділу, виділення, перетворення.

Відповідно до частини 1 статті 29 Закону України «Про банки і банківську діяльність» угода про злиття або приєднання укладається банками, що реорганізуються шляхом злиття або приєднання, у письмовій формі.

Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено законом (частина 3 статті 512 ЦК України).

Згідно з підпунктом 3 пункту 1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» кредитна установа не може уступити (продати, передати) заборгованість або борг, визначений у підпункті 1 цього пункту, на користь (у власність) іншої особи.

Підпункт 1 пункту 1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» передбачає, що не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами-резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об`єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно.

При цьому судом встановлено, що спірне житлове приміщення передано в іпотеку банку за споживчим кредитом в іноземній валюті, таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника, відсутні дані про наявність у позичальника у власності іншого нерухомого майна, а тому колегія суддів погоджується з висновками місцевого суду про застосування до спірних правовідносин Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» у відповідній редакції.

Згідно з частиною 1 статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою, статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства.

Отже, підписуючи передавальний акт АТ «Укрсоцбанк» та АТ «Альфа-Банк», не дотримались вимог частини 3 статті 512 ЦК України та підпункту 3 пункту 1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», що відповідно до статей 203, 215 ЦК України є підставою для визнання цього передавального акту від 11 жовтня 2019 року, як письмової форми правочину, недійсним в частині заявлених вимог по переданню валютного боргу позивача, забезпеченого іпотекою його житлом, в користь АТ «Альфа-Банк» .

Колегія суддів також погоджується з висновками суду першої інстанції про визнання протиправним та скасування рішення приватного нотаріуса Луцького міського нотаріального округу Троц Ю. Б. про державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 за АТ «Альфа-Банк» у державному реєстрі прав на нерухоме майно з огляду на наступне.

Відповідно до частини 1, 2 пункту 17 Порядку державної реєстрації речових правна нерухоме майно та їх обтяжень у разі наявності у базі даних заяв судового рішення про заборону вчинення реєстраційних дій щодо власного об`єкта нерухомого майна, що набрало законної сили, або заяви власника об`єкта нерухомого майна про заборону вчинення реєстраційних дій щодо власного об`єкта нерухомого майна державний реєстратор невідкладно за допомогою програмних засобів ведення Державного реєстру прав зупиняє державну реєстрацію прав з посиланням на зареєстроване у базі даних заяв рішення суду чи заяву власника об`єкта нерухомого майна.

У разі наявності у базі даних заяв судового рішення, на підставі якого прийнято рішення про зупинення проведення реєстраційних дій, та/або судового рішення про скасування заборони вчинення реєстраційних дій або заяви власника об`єкта нерухомого майна про відкликання власної заяви про заборону вчинення нотаріальних дій державний реєстратор за допомогою програмних заходів ведення Державного реєстру прав невідкладно відновлює державну реєстрацію прав з посиланням на зареєстровані у базі даних заяв судове рішення чи заяву.

При цьому судом встановлено, що постановою Волинського апеляційного суду від 10 вересня 2019 року ухвалено вжити заходи забезпечення позову до подання ОСОБА_1 позовної заяви про визнання правочину недійсним, вчиненого банком щодо квартири, припинення дій, які порушують його право, та відновлення становища, яке існувало до порушення, та заборонено АТ «Укрсоцбанк» вчиняти будь-які дії, спрямовані на відчуження або передачу у заставу квартири АДРЕСА_1 (т. 1 а. с. 11, 12).

Натомість, не дивлячись на те, що судовим рішенням постановлено вжити заходів забезпечення позову, приватний нотаріус Луцького міського нотаріального округу Волинської області Троц Ю. Б. прийняла рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 51537572 від 10 березня 2020 року 14:32:18 про державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 за АТ «Альфа-Банк» на підставі передавального акту, виданого 11 жовтня 2019 року (т. 1 а. с. 14).

Крім того, рішенням Луцького міськрайонного суду від 26 серпня 2020 року, що набрало законної сили, постановлено визнати незаконним та скасувати рішення державного реєстратора КП «Волинь-реєстр» Куклинської сільської ради Чернюк О. О. про державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 за АТ «Укрсоцбанк».

Колегія суддів також відхиляє доводи апеляційної скарги про безпідставність додаткового рішення щодо стягнення з відповідача приватного нотаріуса Троц Ю. Б. судових витрат по справі.

Відповідно до частини 1, пункту 1 частини 3 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з частинами 3, 4 статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

На підтвердження витрат на правничу допомогу позивач ОСОБА_1 надав суду договір про надання правничої допомоги від 01 лютого 2021 року; додаткову угоду № 1 до договору про надання правничої допомоги від 17 лютого 2021 року; детальний опис виконаних робіт (наданих послуг) згідно з додатковою угодою № 1 від 17 лютого 2021 року та договору про надання правничої допомоги від 01 лютого 2021 року; платіжні квитанції № 5 та № 6 від 23 лютого 2021 року та 19 квітня 2021 року на суму 6500 грн та 8500 грн; акт приймання-передачі робіт (наданих послуг) виконаних адвокатом Рязанцевим О. Є. відповідно до додаткової угоди № 1 від 17 лютого 2021 року та договору про надання правничої допомоги від 01 лютого 2021 року від 19 квітня 2021 року (т. 1 а. с. 64-68).

За положеннями пункту 1 частини 2 статті 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Відповідно до частини 3 статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат, є підставою для відмови у задоволенні вимог про їх відшкодування.

Рішенням суду позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені, а тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку про стягнення з відповідача Троц Ю. Б. в користь позивача ОСОБА_1 1/2 частину понесених останнім судових витрат по справі.

Доводи апеляційної скарги відповідача не впливають на правильність рішення суду і додаткового рішення суду, які постановлені з дотриманням норм матеріального і процесуального права, підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 381-384, 390, 391 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу відповідача приватного нотаріуса Луцького міського нотаріального округу Троц Юлії Борисівни залишити без задоволення.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 14 квітня 2021 року та додаткове рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20 квітня 2021 року у цій справі залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий

Судді