Справа № 357/8218/22
Провадження № 2/357/2849/22
20 грудня 2022 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:
головуючий суддя Цукуров В. П. ,
секретар судового засідання Чайка О.В ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Біла Церква Київської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного сумісного майна подружжя, -
ОСОБА_1 (далі «Позивач») звернулась до суду з даним позовом до ОСОБА_2 (далі «Відповідач») про поділ спільного сумісного майна подружжя.
В обґрунтування заявлених вимог Позивач посилається на наступні обставини.
Сторони перебували у шлюбі з 10.08.2017 року, що був зареєстрований Васильківським міжрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, актовий запис №236.
Від шлюбу мають трьох неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Діти зареєстровані та проживають разом з Позивачем за адресою: АДРЕСА_1 .
30.11.2021 року рішенням Дарницького районного суду міста Києва шлюб між сторонами було розірвано.
Вищевказаний будинок та земельна ділянка являються об`єктом спільної сумісної власності подружжя, тобто Позивача та Відповідача.
Ухвалою суду від 04.10.2022 року було відкрито провадження у даній справі, постановлено провести її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження (а.с.48-49).
20.12.2022 року Позивач в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення. 09.12.2022 року засобами електронного зв`язку на адресу суду представник Позивача направив заяву про розгляд справи без його участі та участі Позивача, позовні вимоги просив задовольнити в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував (а.с.77).
02.11.2022 року, 06.12.2022 року та 20.12.2022 року Відповідач в судові засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується відповідними рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення та оголошенням на веб-ресурсі Судової влади України, про причини неявки не повідомив, ані відзиву, будь-яких заяв або клопотань на адресу суду від нього не надходило (а.с.63, 64, 66, 75).
Згідно з приписами ст.ст.280-282 ЦПК України суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи.
В зв`язку з тим, що сторони не з`явилися в судове засідання, на підставі ст.47 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Суд, повно, об`єктивно та всебічно дослідивши матеріали даної справи приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено наступні обставини та зміст спірних правовідносин.
Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, від шлюбу мають трьох неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується відповідними копіями свідоцтв про народження які містяться в матеріалах справи (а.с.8, 9, 10).
30.11.2021 року рішенням Дарницького районного суду міста Києва шлюб між сторонами було розірвано, що підтверджується належною копією рішення (а.с.6-7).
Розглядаючи дану цивільну справу суд керується наступними нормами права.
Майнові відносини, які складаються між подружжям урегульовано нормами Сімейного кодексу України, який передбачає два режими власності подружжя особиста приватна власність дружини, чоловіка, тобто кожного з подружжя та спільна сумісна власність подружжя.
Вищевказаний будинок та земельна ділянка являються об`єктом спільної сумісної власності подружжя, тобто Позивача та Відповідача.
За приписами ст.60 СК України та ч.3 ст.368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловіку на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
Майном як особливим об`єктом вважається окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки (ч.1 ст.190 ЦК України).
Згідно з ч.1 ст.61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обігу.
Відповідно до ст.63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.
Таким чином, набуття майна за час перебування у шлюбі створює презумпцію виникнення права спільної сумісної власності. Це означає, що ні дружина, ні чоловік не зобов`язані доводити наявність права спільної сумісної власності на майно, набуте у шлюбі, оскільки воно вважається таким, що належить подружжю. Ця презумпція може бути спростована, один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт в судовому порядку. При цьому тягар доказування обставин, покладається на того з подружжя, який її спростовує (зазначений правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 24.05.2017 року у справі №6-843цс17 та постановах Верховного Суду від 06.02.2018 року у справі №235/9895/15-ц, від 05.04.2018 року у справі №404/1515/16-ц).
Відповідно до ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.
При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один з них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей), приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї.
За рішенням суду частка майна дружини, може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування.
Відповідні правові позиції викладені у постановах Верховного Суду від 27.12.2019 року у справі №297/2837/17 та постанові Верховного Суду від 02.03.2020 року у справі №448/1722/16-ц.
Якщо за час проживання подружжя після фактичного припинення шлюбних відносин спільне майно його членами не придбавалося, суд відповідно до ч.6 ст.57 СК України може визнати особистою приватною власністю дружини, чоловіка майно, набуте кожним з них за цей період та за вказаних обставин, і провести поділ тільки того майна, що було їхньою спільною власністю до настання таких обставин.
Враховуючи те, що діти постійно проживають з Позивачем, що підтверджується копіями довідок про реєстрацію місця проживання особи (а.с.30, 31, 32), а Відповідач не приймає участі у вихованні дітей та не сплачує аліменти, ці обставини мають істотне значення, а тому суд вважає за необхідне збільшити частку майна Позивача до 2/3.
Відповідно до приписів ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено, а тому необхідно стягнути на її користь з ОСОБА_2 сплачений судовий збір у сумі 3635,83 грн.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 3, 12, 13, 81, 141, 254, 263, 264-265, 273, 352, 354 ЦПК України, суд
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного сумісного майна подружжя задовольнити.
Визнати право власності на 2/3 частину будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що має 145,0 кв.м. загальної площі і 86,9 кв.м. житлової площі за ОСОБА_1 .
Визнати право власності на 1/3 частину будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що має 145,0 кв.м. загальної площі і 86,9 кв.м. житлової площі за ОСОБА_2 .
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 3 635,83 грн.
Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуте Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана до суду протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення повного заочного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Повне судове рішення складено 26.12.2022 року.

Суддя В. П. Цукуров