Справа №521/7150/22
Провадження №2/521/3022/22
28 вересня 2022 року місто Одеса
Малиновський районний суд міста Одеси в складі:
головуючий суддя Плавич І.В.,
секретар судового засідання Неділько О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовною заявою Акціонерного товариства «Альфа Банк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки,-
В провадженні суду перебуває цивільна справа за позовною заявою Акціонерного товариства «Альфа Банк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки.
Обґрунтовуючи позов позивач посилається на те, що 21.07.2014 року між Публічним акціонерним товариством «НЕОС БАНК», яке є правонаступником усіх прав та обов`язків Публічного акціонерного товариства «БАНК КІПРУ», та Публічним акціонерним товариством «Альфа Банк» укладено Договір факторингу. Відповідно до п. п. 2.1, 2.2. Договору Клієнт (ПАТ «БАНК КІПРУ» відступає Фактору (ПАТ «Альфа Банк») свої Права Вимоги заборгованості по кредитним договорах, укладених з Боржниками, право на вимогу якої належить Клієнту на підставі Документації. З моменту відступлення Клієнтом Фактору Прав Вимоги Заборгованості від Боржників, всі гарантії, надані Боржниками щодо Заборгованостей, стають дійсними для Фактора та вважаться наданими йому. Разом з правами вимоги до Фактора переходять всі пов`язані з ними права, зокрема права грошової вимоги щодо нарахованих та несплачених Боржниками процентів, комісій, штрафних санкцій та інших обов`язкових платежів.
Отже, внаслідок укладення вказаного договору відбулася заміна кредитора, а саме ПАТ «Альфа Банк» набуло статусу нового кредитора/стягувача за договором №30/22-170/2012 від 29.02.2012 року позичальником згідно якого є ОСОБА_1 .
29.02.2012 року ПАТ «БАНК КІПРУ» та ОСОБА_1 уклали Кредитний договір №30/22-170/2012, з подальшим внесенням змін та доповнень.
Відповідно до умов вищевказаного Договору, позивач зобов`язується надати відповідачеві кредит у сумі 250000,00 грн.
Відповідно до Договору, відповідач зобов`язується в порядку та на умовах, що визначені Договором повертати Кредит, виплачувати проценти за користування Кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені Договором та Додатком №1 до нього Графіком погашення кредиту.
Позивач свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачеві кредит.
В свою чергу, позичальник неналежно виконує взяті на себе зобов`язання, чим грубо порушує істотні умови Кредитного договору, в результаті чого станом на 17.02.2022 року має заборгованість:
за кредитом: 204036,75 грн.
за відсотками: 310851,93 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості.
З метою забезпечення належного виконання зобов`язання за кредитним договором від 29.02.2012 року між кредитором та іпотекодавцем, яким є ОСОБА_1 , укладено Іпотечний договір, відповідно до якого остання передала кредитору в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартира АДРЕСА_1 , яка складається в цілому з двох кімнат, загальною площею 47,1 кв. м., в тому числі житловою площею 29,4 кв. м.
У зв`язку з тим, що відповідач не виконала своєчасно своє зобов`язання за кредитним договором зі сплати заборгованості за тілом кредиту та заборгованості за відсотками, кредитор вважає необхідним задовольнити свої вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, шляхом продажу на прилюдних торгах.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи сповіщений належним чином та своєчасно.
Відповідач у судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце проведення якого повідомлялася у встановленому законом порядку.
Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи.
Заяв від відповідача про розгляд справи за його відсутності, відкладення слухання справи або відзиву до суду не надходило, про причини неявки суд не повідомив, що відповідно до ст. 223 ЦПК України, не перешкоджає розгляду справи по суті на підставі наявних доказів.
Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Вивчивши наявні матеріали справи у їх сукупності, взявши до уваги пояснення сторони позивача за суттю спору і підставами звернення до суду, надавши належну юридичну оцінку правовідносинам, що виникли між сторонами у справі, суд доходить наступного висновку.
Судом встановлено, що 29.02.2012 року ПАТ «БАНК КІПРУ» ОСОБА_1 уклали Кредитний договір №30/22-170/2012, з подальшим внесенням змін та доповнень, згідно умов якого банк надав у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти у сумі 250 000 гривень строком по 28 лютого 2019 року.
Разом із цим, в забезпечення належного виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором, 29.02.2012 року між ПАТ «Банк Кіпру» та ОСОБА_1 було укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Савченко С.В. , за умовами якого відповідач, як іпотекодавець, передав в іпотеку банку, як іпотекодержателю, нерухоме майно, а саме: квартиру АДРЕСА_1 , яка складається в цілому з двох кімнат, загальною площею 47,1 кв. м., в тому числі житловою площею 29,4 кв. м., яка належить Іпотекодавцю на підставі свідоцтва про право власності, видане Управлінням житлово комунального господарства виконкому Одеської міської ради 22.04.1999 року, за реєстровим №7231, згідно Розпорядження органу приватизації №365 від 22.04.1999 року. Право власності зареєстровано Комунальним підприємством «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості 10.06.1999 року, номер запису: 62 в книзі: 34к-92, реєстраційний номер майна: 29765860.
21.07.2014 року між Публічним акціонерним товариством «НЕОС БАНК», яке є правонаступником усіх прав та обов`язків Публічного акціонерного товариства «БАНК КІПРУ», та Публічним акціонерним товариством «Альфа Банк» укладено Договір факторингу. Відповідно до п. п. 2.1, 2.2. Договору Клієнт (ПАТ «БАНК КІПРУ» відступає Фактору (ПАТ «Альфа Банк») свої Права Вимоги заборгованості по кредитним договорах, укладених з Боржниками, право на вимогу якої належить Клієнту на підставі Документації. З моменту відступлення Клієнтом Фактору Прав Вимоги Заборгованості від Боржників, всі гарантії, надані Боржниками щодо Заборгованостей, стають дійсними для Фактора та вважаться наданими йому. Разом з правами вимоги до Фактора переходять всі пов`язані з ними права, зокрема права грошової вимоги щодо нарахованих та несплачених Боржниками процентів, комісій, штрафних санкцій та інших обов`язкових платежів.
Отже, внаслідок укладення вказаного договору відбулася заміна кредитора, а саме ПАТ «Альфа Банк» набуло статусу нового кредитора/стягувача за договором №30/22-170/2012 від 29.02.2012 року позичальником згідно якого є ОСОБА_1 .
Згідно з п. 2.2.1 кредитного договору щомісячна сума мінімально необхідного платежу складає 5750,00 грн. А пунктом 2.2.3 кредитного договору, в свою чергу, встановлено, що позичальник вносить платежі визначені у договорі щомісячно до 27 числа поточного місяця.
Відповідно до пункту 1.1. кредитного договору кінцевий термін повернення кредиту 28.02.2019 року.
Відповідачем, в порушення умов кредитного договору, не було здійснено погашення кредиту та нарахованих за його користування процентів та інших платежів у розмірі та строк передбачених кредитним договором, у зв`язку з чим станом на 17.02.2022 року відповідач має заборгованість: за кредитом: 204036,75 грн., за відсотками: 310851,93 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості.
Також встановлено, що АТ «Альфа Банк» направляло на адресу відповідача засобами поштового зв`язку вимогу про виконання порушеного зобов`язання, відповідь на яку позивачем отримано від відповідача не було.
Вищенаведене свідчить про невиконання відповідачем приписів закону, внаслідок чого, тягне за собою цивільно-правову відповідальність. У даному випадку, відповідач несе договірну цивільно-правову відповідальність, оскільки не виконав умови узгодженого договору.
Частиною 1 ст. 2 ЦПК України встановлено, що завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Приписами ст. 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Статтею 16 ЦК України визначено, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення та таке інше.
Відповідно до положень ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. ). Кредитний договір є договором консенсуальним, платним, двосторонньо зобов`язальним. Також кредитний договір є реальним договором, оскільки відповідно до ст. 1046 ЦК України та ч. 2 ст. 1054 ЦК України Договір є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк згідно з вимогами договору.
Згідно зі ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи (ст. 575 ЦК України).
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.
Згідно із ч.1 ст.7 цього Закону за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання.
У ст. 33 Закону України «Про іпотеку» передбачені підстави для звернення стягнення на предмет іпотеки.
Зокрема, ч.1 цієї статті передбачено, що в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.
Відповідно до ст.11 Закону України «Про іпотеку», майновий поручитель несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов`язання виключно в межах вартості предмета іпотеки
Відповідно до п.42 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин»: резолютивна частина рішення суду в разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки має відповідати вимогам як статті 39 Закону України "Про іпотеку", так і положенням пункту 4 частини першої статті 215 ЦПК. Зокрема, у ньому в обов`язковому порядку має зазначатись: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; спосіб реалізації предмета іпотеки - шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу шляхом надання права іпотекодержателю на продаж предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації (при цьому суд може зазначити, що початкова ціна встановлюється на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій).
Відповідно до пункту 1.2. Договору іпотеки від 29 лютого 2012 року, за цим Договором Іподекодавець з метою забезпечення виконання зобов`язання, що витікає із Кредитного договору, передає в іпотеку, а Іпотекодержатель приймає в іпотеку Предмет іпотеки.
У відповідності до п. 2.4.3. укладеного Договору іпотеки від 29.09.2012 року іпотекодержатель має право звернути стягнення на Предмет іпотеки у випадку, якщо при настанні строку виконання зобов`язання (або тієї чи іншої його частини), воно не буде виконане.
Пунктом 2.4.5. договору іпотеки передбачено, що іпотекодержатель у разі виникнення права звернення стягнення на Предмет Іпотеки самостійно обрати шляхи реалізації своїх прав з урахуванням положень п. 4 цього Договору та чинного законодавства України.
Відповідно до частини 1 статті 39 Закону України «Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки в рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації (у разі необхідності); спосіб реалізації предмета іпотеки; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки. У разі визначення судом способу реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів ціна предмета іпотеки у рішенні суду не зазначається та визначається при його примусовому виконанні на рівні, не нижчому за звичайні ціни на такий вид майна на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.
Аналогічний висновок викладений у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 березня 2018 року у справі № 235/3619/15-ц (провадження № 14-11цс18).
За наявності таких обставин та наданих доказів учасниками справи, суд дійшов до висновку про можливість звернення стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки від 29.09.2012 року.
Згідно правової позиції Верховного Суду України, викладеній в постанові від 23 грудня 2015 року N 6-1205цс15, у разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки резолютивна частина рішення суду має відповідати вимогам частини шостої статті 38, статті 39 Закону України "Про іпотеку" і положенням пункту 4 частини першої статті 215 Цивільного процесуального кодексу України й у ній повинна зазначатись, крім іншого, початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.
Підсумовуючи вищевикладене, суд вважає, що позовна заява АТ «Альфа Банк» є обґрунтованою та відповідає приписам ЗУ «Про іпотеку» з огляду на належні та вагомі докази надані разом з позовом.
У порядку ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення судовий збір у розмірі 7723,33 грн.
Щодо зупинення виконання рішення суду.
Згідно з Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні»», на території України діє воєнний стан у зв`язку із військовою агресією Російської Федерації проти України.
Відповідно до Закону України від 15 березня 2022 року № 2120-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України Верховна Рада України постановила розділ VI «Прикінцеві положення» Закону України «Про іпотеку» доповнити пунктом 5-2 такого змісту:
«5-2. У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування щодо нерухомого майна (нерухомості), що належить фізичним особам та перебуває в іпотеці за споживчими кредитами, зупиняється дія статті 37 (у частині реалізації права іпотекодержателя на набуття права власності на предмет іпотеки), статті 38 (у частині реалізації права іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки), статті 40 (у частині виселення мешканців із житлових будинків та приміщень, переданих в іпотеку, щодо яких є судове рішення про звернення стягнення на такі об`єкти), статей 41, 47 (у частині реалізації предмета іпотеки на електронних торгах) цього Закону».
Враховуючи, що на момент ухвалення Малиновським районним судом м. Одеси рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки воєнний стан в Україні триває, виконання рішення суду зупиняється на період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування.
У такому висновку суд виходить з того, що згадані норми права не втратили свою чинність, оскільки не були виключені з тексту зазначеного Закону, а спеціальним законом лише запроваджене зупинення виконання цих правил на певний період. Надалі у разі припинення запровадження воєнного стану дія згаданих правил відновить свою дію без окремого рішення та закону.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 23,33,41,43 Закону України "Про іпотеку", ст. ст. 526,575,589,611,625,1049,1050,1054 ЦК України, ст. ст. 1-13,19,23,27,34,76-83,89, 92, 95,133,141,223, 247, 258,259,263 265, 268, 353-354 ЦПК України, суд-,
Позовну заяву Акціонерного товариства «Альфа Банк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки задовольнити.
Звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме на: квартиру АДРЕСА_1 , яка складається в цілому з двох кімнат, загальною площею 47,1 (сорок сім цілих один десятий) кв.м., в тому числі житловою площею 29,4 (двадцять дев`ять цілих чотири десятих) кв.м., в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №30/22-170/2012 від 29.02.2012 року, заборгованість станом на 17.02.2022 року, становить 514 888, 68 грн., а саме:
-за кредитом: 204036,75 грн.
-по відсотках: 310851,93 грн.
Зупинити виконання рішення у частині звернення стягнення на предмет іпотеки на період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцяти денний строк після його припинення або скасування.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення суду може бути оскаржене учасниками справи до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повні відомості про учасників справи згідно ст. 265 ч.5 п.4 ЦПК України:

Позивач: Акціонерне Товариство «Альфа Банк» (вул. Велика Васильківська, 100, м. Київ, 03150).

Відповідач: ОСОБА_1 ( РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ).

Суддя: І.В. Плавич