Справа № 203/2423/21
Провадження № 2/0203/183/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

03.02.2022 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська в залі суду в м. Дніпрі у складі:

головуючого судді Ханієвої Ф.М.,

за участю секретаря судового засідання Ноторової Є.О.,

за участі:

позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Банк Форвард», треті особи: приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Павелків Тетяна Леонідівна, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Євдокія Юріївна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

встановив:

23.06.2021 року до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська звернувся ОСОБА_1 з позовом до Акціонерного товариства «Банк Форвард», треті особи: приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Павелків Тетяна Леонідівна, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Євдокія Юріївна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, в якому, з урахуванням позовної заяви в уточненій редакції станом на 19.07.2021 року, наданій після усунення недоліків позовної заяви, просить суд:

- визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 6701 від 10.12.2020 року, вчинений приватним нотаріусом Буждиганчук Євдокією Юріївною, щодо звернення стягнення на предмет стягнення заборгованості;

- стягнути з Акціонерного товариства «Банк Форвард» на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати.

І. Стислий виклад позиції учасників справи.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що предметом його позовної заяви є визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 6701 від 10.12.2020 року, вчинений приватним нотаріусом Буждиганчук Євдокією Юріївною, щодо звернення стягнення на предмет заборгованості, де позивач є боржником, а Акціонерне товариство «Банк Форвард» стягувачем. Як зазначив позивач, на його думку, спірний виконавчий напис було вчинено з грубим порушенням порядку вчинення виконавчих написів нотаріусами. Оскільки, по-перше, в обов`язок нотаріуса входить перевірка безспірності боргу у боржника після надання стягувачем документів, що встановлюють прострочення зобов`язання. При наявності заперечень боржника нотаріус повинен оцінити його аргументи на предмет наявності ознаки безспірності відносно вимог заставодержателя, а за відсутності ознаки безспірності нотаріус повинен був відмовити у вчиненні виконавчого напису. Позивач зазначив, що вказана у виконавчому написі сума заборгованості у розмірі 19148,33 грн є спірною та не відповідає дійсності, а на підставі документів, наданих відповідачем третій особі з заявою про вчинення виконавчого напису, не можна встановити безспірність вимог відповідача, а тому виконавчий напис вчинено з порушенням закону. По-друге, позивач вважає, що є достатні правові підстави вважати, що спірний виконавчий напис вчинений з порушенням вимог законодавства та є таким, що не підлягає виконанню. Так, відповідно до кредитного договору, позичальник вносить чергові платежі по кредиту щомісячно до 21 числа поточного місяця в розмірі 697,00 грн, починаючи з травня 2020 року, а відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості, та, в тому числі, за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років.

Тому позивач звернувся до суду з позовом про визнання виконавчого напису № 6701 від 10.12.2020 року, вчиненого приватним нотаріусом Буждиганчук Євдокією Юріївною, щодо звернення стягнення на предмет стягнення заборгованості, таким, що не підлягає виконанню.

Відповідач у встановлений судом строк не надав відзив на позов.

Треті особи у встановлений судом строк не надали пояснень по суті спору.

У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги у повному обсязі та просив суд задовольнити їх у повному обсязі. Також позивач додатково зазначив, що у нього є заборгованість перед відповідачем, проте не у такому розмірі, що зазначений у виконавчому написі. Натомість третя особа приватний нотаріус, вчиняючи спірний виконавчий напис, перебрала на себе функції суду щодо стягнення спірної заборгованості. Тим більше, що позивач направляв на адресу нотаріуса всі необхідні документи щодо сплати частини заборгованості, проте такі не були нею взяті до уваги та вона вчинила спірний виконавчий напис.

Тому позивач просив суд визнати спірний виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню.

ІІ. Заяви, клопотання. Інші процесуальні дії у справі.

Ухвалою суду від 29.06.2021 року було залишено без руху позовну заяву та надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви.

19.07.2021 року позивач усунув недоліки позовної заяви у встановлений строк та у повному обсязі.

Ухвалою суду від 26.07.2021 року було відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи.

У судове засідання, призначене на 03.02.2022 року, з`явився позивач, інші учасники справи у судове засідання не з`явились.

Представник відповідача не з`явився у судові засідання, призначені на 26.10.2021 року, 08.12.2021 року, 03.02.2022 року, причини неявки суду не повідомив, хоча був належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи.

У зв`язку з цим, за наявності підстав, визначених ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.

Треті особи у судові засідання не з`явились, причини неявки суду не повідомили.

З огляду на положення ст.ст. 128, 223, ч. 2 ст. 247 ЦПК України, суд розглянув справу за відсутності інших учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Під час розгляду справи судом були заслухані пояснення позивача по суті позовних вимог, досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи, заслухано заключне слово позивача.

03.02.2022 року у судовому засіданні було проголошено вступну та резолютивну частини рішення суду.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази, що містяться в матеріалах справи.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 17.04.2020 року між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем Акціонерним товариством «Банк Форвард» було укладено кредитний договір у формі здійснення оферти № 200262777 (кредитний договір № 200262777, первісний кредитний договір № 118726844 від 19.12.2016 року), за умовами якого ОСОБА_1 (клієнт) запропонував (зробив оферту) Акціонерному товариству «Банк Форвард» та просить банк, зокрема, відкрити рахунок у валюті гривні, що буде використовуватись для надання, повернення та обліку кредитних коштів та заборгованості за кредитним договором, номер рахунку зазначений в графі «Рахунок для погашення заборгованості»; надати йому кредит в сумі, зазначеній в графі «Сума Кредиту» розділу «Кредитний договір», шляхом зарахування суми кредиту на рахунок та її подальшого безготівкового перерахування з рахунку згідно з дорученням клієнта.

До вказаної вище оферти було складено додаток до договору № 200262777 від 17.04.2020 року, за яким сума кредиту: 17210,07 грн, строк кредитування: 53 місяці, мета отримання кредиту: реструктуризація діючого проблемного кредитного договору кредитодавця, процента ставка: 40% річних, тип процентної ставки: фіксована. Відповідно до таблиці «Платежі за додаткові та супутні послуги», здійснено розрахунок паспорта споживчого кредиту, за яким розраховані платежі споживача за періоди платежу з 21.04.2020 року по 21.09.2024 року (а.с.8-11).

10.12.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Євдокією Юріївною було вчинено виконавчий напис та запропоновано звернути стягнення: з громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (боржник), який є боржником за кредитним договором № 200262777 від 21.04.2020 року, що укладений з ПАТ «Банк Форвард», правонаступником якого є АТ «Банк Форвард». Божником допущено прострочення платежів, стягнення заборгованості проводиться за період з 27.07.2020 року по 26.08.2020 року, сума повної заборгованості складає 18298,33 грн, в тому числі за сумою кредиту у розмірі 17210,07 грн, заборгованість за процентами у розмірі 1088,26 грн, загальна сума, що підлягає стягненню з боржника становить 19148,33 грн. Виконавчий напис вчинено 10.12.2020 року, зареєстровано в реєстрі за № 6701 (а.с.12-13).

22.12.2020 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Павелків Тетяною Леонідівною було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, ВП № 63976776, щодо примусового виконання виконавчого напису № 6701, виданого 10.12.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Євдокією Юріївною, про стягнення з боржника ОСОБА_1 на користь АТ «Банк Форвард» заборгованості у розмірі 19148,33 грн (а.с.16).

Спірні правовідносини між сторонами виникли з приводу визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 6701 від 10.12.2020 року, вчинений приватним нотаріусом Буждиганчук Євдокією Юріївною, щодо звернення стягнення на предмет стягнення заборгованості.

ІV. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Відповідно до ст. 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» від 02.09.1993 року № 3425-ХІІ (в редакції, чинній станом на момент виникнення спірних правовідносин), нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Умови вчинення виконавчих написів визначені Порядком вчинення виконавчих дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5 (далі Порядок, в редакції, чинній станом на момент виникнення спірних правовідносин).

Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172 (далі Перелік документів).

При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій.

При цьому стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 06.05.2020 року, справа № 320/7932/16-ц, Великої Палати Верховного Суду, викладеною у постанові від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц, у постанові від 21 вересня 2021 року у справі № 910/10374/17, у подібних правовідносинах, а також Верховного Суду України, викладеною в постанові від 05.07.2017 року, справа № 6-887цс17, вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису це надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати та бути безспірною заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису, відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат», що для нотаріуса підтверджується формальними ознаками: наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак, сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

Порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

У постанові Верховного Суду від 23.01.2018 року, справа № 310/9293/15-ц, зазначено, що вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».

Отже, право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає у тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до частини 3 статті 12, частини 1 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до частини 2 статті 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини 2 статті 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Частинами 1, 2, 3 статті 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і в заємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі дока зам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

У ході судового розгляду справи судом було встановлено, що відповідач не довів того факту, що на момент вчинення нотаріусом спірного виконавчого напису позивач мав безспірну кредитну заборгованість саме такого розміру, який зазначений у кредитному договорі та у виконавчому написі станом на час його вчинення. Крім того, спірний виконавчий напис вчинено на підставі копії кредитного договору, який не є нотаріально посвідченим. Також, вирішуючи справу по суті, суд бере до уваги те, що за паспортом споживчого кредиту, сторонами були узгоджені періоди погашення кредитної заборгованості, а саме: за періоди з 21.04.2020 року по 21.09.2024 року. Тобто на момент вчинення спірного виконавчого напису 10.12.2020 року строки погашення кредитної заборгованості за договором ще не спливли та у відповідача не виникло права вимоги про стягнення заборгованості до позивача.

З-поміж іншого, з матеріалів справи не видно, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус отримував від позивача первинні бухгалтерські документи щодо погашення ним кредиту (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), враховуючи, що позивач заперечує розмір заборгованості, вказаний у виконавчому написі. Також з наявних в матеріалах справи письмових доказів неможливо встановити, чи дійсно на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису заборгованість позивача була саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі. При цьому відповідачем не було доведено факту направлення на адресу позивача та отримання ним вимоги відповідача про сплату наявної кредитної заборгованості, надання її нотаріусу для вчинення нотаріального напису.

Отже, відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів на спростування доводів позивача та відповідач не довів суду безспірність розміру кредитної заборгованості, зазначеної нотаріусом в оспорюваному виконавчому написі. Своєю чергою, позивач звернувся до суду після вчинення виконавчого напису нотаріуса та заперечує наявність боргу у вказаному у ньому розмірі. Це є достатньою правовою підставою для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, а відповідач не позбавляється можливості вирішити спірні питання у позовному провадженні.

V. Висновки суду за результатами розгляду позовної заяви та вирішення питання про розподіл судових витрат.

З огляду на викладене вище, суд дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню повністю.

З приводу розподілу судових витрат, суд зазначає таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, відповідно до положень ст.ст. 133, 141 ЦПК України, з урахуванням того, що позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені повністю, суд вважає за необхідне стягнути з Акціонерного товариства «Банк Форвард» на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 908,00 грн за подання позовної заяви.

Керуючись статтями 5, 7, 10-13, 19, 23, 76-81, 89, 133, 141, 209, 210, 213, 228, 229, 258, 259, 263-265, 280-283 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Банк Форвард», треті особи: приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Павелків Тетяна Леонідівна, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Євдокія Юріївна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню задовольнити повністю.

Визнати виконавчий напис від 10.12.2020 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Євдокією Юріївною, зареєстрований в реєстрі за № 6701, щодо стягнення з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства «Банк Форвард» (адреса місцезнаходження: 01032, місто Київ, вулиця Саксаганського, 105; ) заборгованості у загальному розмірі 19148,33 грн, таким, що не підлягає виконанню.

Стягнути з Акціонерного товариства «Банк Форвард» (адреса місцезнаходження: 01032, місто Київ, вулиця Саксаганського, 105; ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 908,00 грн (дев`ятсот вісім гривень 00 копійок).

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини заочного рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється від дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом вказаних строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення суду складений 08.02.2022 року.

Суддя Ф.М. Ханієва