Провадження № 2/686/1364/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

21 лютого 2022 року м. Хмельницький Хмельницький міськрайонний суд

Хмельницької області в складі:

головуючого-судді Палінчака О.М.

при секретарі Антосєві В.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду місті Хмельницькому цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

встановив:

25 листопада 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_2 на його користь заборгованість за договором позики від 05.12.2017 року в сумі 715 754 грн. 50 коп.

Позов обґрунтований тим, що 05 грудня 2017 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено Договір позики № 1 в простій письмовій формі на суму 100 000 грн. 00 коп., що на день укладення Договору було еквівалентно 3 674 доларів США; із сплатою відсотків у розмірі 20 % річних, строком до 31 грудня 2018 року. Згідно п. 1.1 Договору, факт одержання грошей підтверджується розпискою, власноручно написаною позичальником в момент передачі йому суми позики, що є невід`ємною частиною даного Договору.

В 2018 році ОСОБА_1 звертався до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_2 частини заборгованості за Договором позики від 05.12.2017 року, рішенням суду від 28.09.2018 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за Договором позики № 1 від 05 грудня 2017 року за період з 05 грудня 2017 року по 05 квітня 2018 року в сумі 28 399 грн.

Проте, станом на день звернення з позовом до суду ОСОБА_2 продовжив не виконувати умови Договору № 1 від 05 лютого 2017 року, заборгованість позивачу не повернув.

У зв`язку з наведеним, ОСОБА_1 просить суд стягнути з відповідача заборгованість за Договору № 1 від 05 лютого 2017 рокув сумі: 215 000 грн. тіло кредиту за період з 05 квітня 2018 року по 05 листопада 2021 року, відсотки за користування позикою (20 % річних) за період з 05 квітня 2018 року по 05 листопада 2021 року 67 660 грн., неустойка (100 % річних) за період з 05 квітня 2018 року по 05 листопада 2021 року в сумі 433 094 грн. 50 коп., а всього 715 754 грн. 50 коп. та понесені судові витрати в сумі 7157 грн. 55 коп.

Ухвалою суду від 30 листопада 2021 року по справі відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання з викликом сторін.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився подав до суду клопотання про розгляд справи у його відсутності, вимоги позову підтримав, не заперечив проти заочного розгляду справи.

Відповідач ОСОБА_2 , повідомлений про час і місце слухання справи належним чином, в судове засідання не з`явився, у відповідності до вимог ст. 280 ч.1, 2 ЦПК України, про причини неявки суд не повідомив, доказів поважності причин неявки в судове засідання не подав, як і не подав відзиву на позов.

Тому, суд, за згодою позивача та на підставі ст. 223 ч. 4 ЦПК України вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів в порядку заочного розгляду.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову з наступних підстав.

Відповідно до наявної в матеріалах справи копії Договору позики № 1 від 05 грудня 2017 року, ОСОБА_2 отримав в борг від ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 100 000 грн. 00 коп., що на день укладення Договору було еквівалентно 3 674 доларів США; із сплатою відсотків у розмірі 20% річних, строком до 31 грудня 2018 року. Згідно п. 1.1 Договору, факт одержання грошей підтверджується розпискою, власноручно написаною позичальником в момент передачі йому суми позики, що є невід`ємною частиною даного Договору.

В 2018 році ОСОБА_1 звертався до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області з позовом про стягнення з ОСОБА_2 частини заборгованості за Договором позики від 05.12.2017 року; рішенням суду від 28.09.2018 року у справі № 686/8851/18 було стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за Договором позики № 1 від 05 грудня 2017 року за період з 05 грудня 2017 року по 05 квітня 2018 року в сумі 28 399 грн., з яких: 20 000 грн. 00 коп. заборгованість по тілу кредиту, 6 050 грн. 00 коп. відсотки за користування позикою (20 % річних), 2 349 грн. 00 коп. неустойка (100 % річних) за період з 05 грудня 2017 року по 05 квітня 2018 року.

На даний час ОСОБА_2 своїх зобов`язань за Договором позики № 1 від 05 грудня 2017 року так і не виконав, заборгувавши ОСОБА_1 грошові кошти.

При вирішенні справи суд виходить з наступного.

Частиною першою статті 15 Цивільного Кодексу (ЦК) України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність іншій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (частина перша статті 1049 ЦК).

За змістом статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Відповідно до частини другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Оскільки, рішенням суду від 28.09.2018 року у справі № 686/8851/18 було стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість по тілу кредиту за Договором позики № 1 від 05 грудня 2017 року в сумі 20 000 грн. 00 коп., тому залишок неповернутого тіла кредиту становить 80 000 грн. 00 коп.

Щодо відсотків за користування позикою.

Відповідно до п. 1 Договору позики № 1 від 05 грудня 2017 року передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики в розмірі 20 відсотків річних. Відсотки мали виплачуватись щомісяця 5 числа до дня повернення позики. У п. 2 Договору зазначено строк його дії до 31 грудня 2018 року.

Позивач просить суд стягнути з боржника відсотки за користування позикою за період з 05 квітня 2018 року по 05 листопада 2021 року в сумі 67 660 грн. 00 коп., надавши при цьому розрахунок вказаної суми відсотків (а.с. 13), з якою суд погоджується.

Разом з тим, пунктом 6 Договору позики № 1 від 05 грудня 2017 року встановлено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити на вимогу позикодавця суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також сто відсотків річних від простроченої суми.

Отже, фактично пунктом 6 Договору передбачена сплата неустойки за прострочення виконання зобов`язання.

Позивач ОСОБА_1 вимог про стягнення суми боргу з урахуванням індексу інфляції не заявляв. Проте, згідно розрахунку (а.с. 14) позивач просить суд стягнути з відповідача неустойку за період з 05 квітня 2018 року по 05 листопада 2021 року в сумі 433 094 грн. 50 коп., яка розрахована з суми неповернутого тіла кредиту в сумі 100 000 грн. 00 коп.

З даною сумою суд не погоджується, оскільки, згідно рішення суду від 28.09.2018 року у справі № 686/8851/18 було стягнуто з ОСОБА_2 заборгованість за Договором позики № 1 від 05 грудня 2017 року, до якої входить тіло кредиту 20 000 грн. 00 коп. Тобто, нестягнутою з відповідача залишається сума боргу (тіло кредиту) 80 000 грн. 00 коп.

Отже, сума неустойки за період з 05 квітня 2018 року по 05 листопада 2021 року становить: 80000 / 12міс. х 43 міс. = 286 666 грн. 67 коп.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що оскільки ОСОБА_2 не виконує взяті на себе зобов`язання за Договором позики № 1 від 05 грудня 2017 року щодо повернення боргу у визначений договором строк, а тому, з нього на користь позивача слід стягнути суму неповернутого боргу 80 000 грн. 00 коп., 67 660 грн. 00 коп. відсотків за користування позикою за період з 05 квітня 2018 року по 05 листопада 2021 року та неустойку 286 666 грн. 67 коп. за період з 05 квітня 2018 року по 05 листопада 2021 року, а всього 434 326 грн. 67 коп.

Щодо розподілу судових витрат по справі, то відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача слід стягнути на користь позивача сплачений останнім судовий збір за подання позову пропорційно до задоволених позовних вимог в розмірі 4 343 грн. 26 коп.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 82, 141, 223, 259, 263-265, 280 ЦПК України, ст.ст. 207, 525, 526, 545, 553, 554, 1048, 1050 ЦК України, суд, -

ухвалив:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серія НОМЕР_1 , ІПН НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_2 ) заборгованість за Договором позики № 1 від 05.12.2017 року за період з 05 квітня 2018 року по 05 листопада 2021 року в сумі 434 326 грн. 67 коп. та 4 343 грн. 26 коп. судового збору.

В задоволенні решти вимог - відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Хмельницького апеляційного суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Дата складання повного тексту рішення суду 21 лютого 2022 року.

Суддя: О.М. Палінчак