справа №201/4582/20
провадження №2/932/4662/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 січня 2022 року м.Дніпро

Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська

в складі: головуючого-судді: Цитульського В.І.,

за участю секретаря: Мудраченко Д.О.,

представник відповідача: Чорної Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління національної поліції в Дніпропетровській області ГУНП в Дніпропетровській області, держави Україна в особі Державної казначейської служби України про стягнення моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

Рух справи.

Позивач звернулася до суду із позовом у якому просить:

- визнати протиправною та незаконною бездіяльність слідчого відділу Соборного ВП ДВП ГУПН в Дніпропетровській області у кримінальному провадженні №00391 від 28.12.2015;

- визнати вину слідчого слідчого відділу Соборного ВП ДВП ГУПН в Дніпропетровській області у порушенні ст.28 КПК України, а саме розгляд справи протягом розумного строку;

- стягнути на корить позивача моральну шкоду в сумі 300 000 грн. за рахунок Державного бюджету України.

Позивач в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі.

Представник ГУНП в Дніпропетровській області в судовому засіданні наполягав на закритті провадження щодо вимог про визнання противною та незаконною бездіяльності та визнання вини слідчого. Проти вимог про стягнення моральної шкоди заперечив.

Представник Державної казначейської служби України в судове засідання не з`явився, був належно повідомлений про судовий розгляд.

Узагальнені доводи учасників справи.

В обґрунтування позову позивач зазначає, що 08.09.2015 вона звернулася із заявою до Жовтневого ВП ДВП НП у Дніпропетровській області про порушення кримінальної справи відносно працівників ПАО КБ «Приватбанк». Відомості до ЄРДР були внесені лише 28.12.2018, після постановлення відповідної ухвали слідчим суддею. Вона надсилала до слідчого заяву про визнання її потерпілою, проте дізналася, що кримінальне провадження було закрито 18.03.2016, постанову про закриття кримінального провадження від неї приховували. 12.02.2018 вона оскаржила постанову та ухвалою слідчого судді від 28.02.2018 така постанова була скасована. Проте ухвала півтора роки не виконувалась. Вона скаржилася прокурору, проте отримувала не актуальні відповіді, частина її скарг залишилися без відповіді. Такими діями потерпілій завдано моральної шкоди, яка виразилася у приниженні честі, гідності, престижу та ділової репутації, моральних страждань через погіршення стану здоров`я, порушилися нормальні життєві зв`язки, стосунки з іншими людьми, загострилися її хронічні хвороби, вона несла витрати на ліки. Враховуючи формулу професора А.М. Ерделевсього, розмір моральної шкода нею оцінено у 300 тис. грн.

За мотивами відзиву ГУПН в Дніпропетровській області, 30.03.2020 кримінальне провадження було закрито за відсутністю складу кримінального правопорушення. Спір щодо визнання протиправними та незаконними бездіяльності слідчого не підлягають розгляду у порядку цивільного судочинства. Позивачем не доведено порушення слідчим розумних строків кримінального провадження. Вимоги про стягнення моральної шкоди є недоведеним.

За мотивами відзиву ГУ Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області, відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду відбувається у встановленому порядку, який позивачем не дотримано. Наведена позивачем формула визначення моральної шкоди законодавчо не закріплена, доказів завдання позивачеві моральної шкоди не завдано.

Позивачем подано відповіді на відзиви відповідачів у яких позивач покликається на припис ст.1174 ЦК України, стверджує, що шкоду завдану органом держави відшкодовує держава, від імені якої діє Державна казначейська служба. Також наполягає на порушенні слідчим розумних строків при здійсненні досудового розслідування, вказує про незаконні дії банку щодо обслуговування її кредиту, в наслідок чого на неї покладено неіснуючі борги, подано позов про її виселення із житла.

Обставини, встановлені судом.

Позивачем долучено заяву про відкриття кримінального провадження від 08.09.2015.

Ухвалою слідчого судді від 25.11.2015 зобов`язано уповноважену особу Жовтневого ВП ДВП ГУ Національної поліції України у Дніпропетровській області внести відомості за заяво позивача до ЄРДР.

Довідкою від 29.12.2015 підтверджується, що заява позивача прийнята та відповідні відомості внесено до ЄРДР.

Позивачем долучено заяву про визнання потерпілим, яка надіслана ОСОБА_2 31.03.2016.

Згідно відповіді старшого слідчого П.В. Осадчого від 17.03.2016 та пам`ятки про процесуальні права та обов`язки потерпілого, вбачається, що позивач визнана потерпілою у кримінальному провадженні.

Позивач зверталася до начальника відділення поліції 01.11.2017 із вимогою надати витяг з ЄРДР.

Згідно відповіді начальника від 01.02.2018, кримінальне провадження закрито 28.12.2015. До відповіді долучено відповідну постанову.

Ухвалою слідчого судді від 28.02.2018 постанова про закриття кримінального провадження скасована.

Після цього відбулась переписка між позивачем та прокуратурою.

Згідно довідки по кримінальному провадженні, таке закрито 30.03.2020, у зв`язку із відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06.02.22019 у справі №201/9741/16-ц залишено без змін судові рішення, якими встановлено, що у липні 2016 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до АТ КБ «ПриватБанк» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Позов мотивовано тим, що 19.12.2007 між нею та АТ КБ «Приватбанк» були укладені два кредитних договори: № NKVZG6 на суму 37 500,00 грн та № NKVZG6 на суму 7 500,00 грн. Під час судового розгляду цивільної справи щодо стягнення з неї кредитної заборгованості на користь АТ КБ «Приватбанк» їй стало відомо про те, що грошові кошти з її рахунків, відкритих в АТ КБ «Приватбанк» знімались не нею, в різним містах України через банкомати та сплачувались за покупки, які вона не робила. Крім того, з 22.04.2009 сплачені позивачем грошові кошти в рахунок погашення тіла кредиту не були зараховані на погашення тіла кредиту, а зараховувались на інші платежі.

Це самі ці обставини, якими позивачка мотивувала заяву про вчинення кримінального правопорушення.

За висновками постанови Верховного Суду, встановивши, що ОСОБА_1 не доведено вчинення працівниками АТ КБ «ПриватБанк» дій чи бездіяльності, які сприяли незаконному заволодінню грошовими коштами на її рахунку, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог та залишив рішення суду першої інстанції без змін.

Законодавство та висновки Верховного Суду, що застосовані судом.

У відповідності до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно приписів ст.13 ЦПК України збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

У відповідності до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до ч.2 ст.23 ЦК України моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно приписів абзацу другого ч.3 вказаної статті розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

За висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 15.12.2020 у справі №752/17832/14-ц визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення (п.90).

Відповідно до ст.1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

За висновком Великої Палати ВС (постанова від 06.04.2021 у справі №910/10011/19), Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права або інтересу залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.

Висновки суду.

Враховуючи, що предметом даного спору є захист цивільного права позивача права на відшкодування завданої моральної шкоди, такий спір є цивільно-правовим.

При цьому вимоги про визнання протиправною та незаконною бездіяльності слідчого відділу, визнання вини слідчого у не розгляді справи протягом розумного строку, не можуть розглядатися як ефективний спосіб захисту порушених цивільних прав, адже не спроможні відновити право, про яке просить позивач відшкодувати моральну шкоду.

Тому такі вимоги не можуть бути задоволені.

Щодо відшкодування моральної шкоди, то для задоволення таких вимог позивач зобов`язана довести, зокрема наявності моральної (немайнової) шкоди, а також за наявності всіх основних умов відповідальності, а саме: неправомірної поведінки, причинного зв`язку та вини заподіювача.

Проте, позивачкою не надано жодного доказу на підтвердження понесення нею моральної шкоди.

Судом враховано, що неправомірність нарахування заборгованості по кредитах позивачка мала можливість обґрунтувати та довести в межах цивільної справи №201/9741/16-ц, яка нею ж ініційована.

За результатами розгляду вказаної справи встановлено, що позивачем не доведено вчинення працівниками АТ КБ «ПриватБанк» дій чи бездіяльності, які сприяли незаконному заволодінню грошовими коштами на її рахунку.

Кримінальне провадження закрито у зв`язку із відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення, доказів оскарження чи скасування постанови про закриття кримінального провадження не надано.

За таких обставин відсутні підстави для задоволення позову і в частині стягнення моральної шкоди.

Керуючись статей 12, 81, 133, 141, 258, 259, 263-268 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління національної поліції в Дніпропетровській області ГУНП в Дніпропетровській області, держави Україна в особі Державної казначейської служби України про стягнення моральної шкоди відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: В.І.Цитульський