Р і ш е н н я

і м е н е м У к р а ї н и

20 липня 2022 року м. Теребовля

Теребовлянський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Ромазан Л.С.,

при сектертарі ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_2 , заінтересована особа ОСОБА_3 , про видачу обмежувального припису, -

ВСТАНОВИВ:

19.07.2022 року ОСОБА_2 звернулася до суду із заявою про видачу обмежувального припису, посилаючись на те, що вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 , в якому у них народилось двоє дітей: дочка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Починаючи з березня 2021 року шлюбні відносини погіршились. На фоні постійних незгод в родині почали виникати сварки, які переросли в серйозні конфлікти, під час яких поведінка ОСОБА_4 почала бути занадто агресивною, він почав погрожувати їй фізичною розправою, в зв`язку із чим вона зазнає постійного психологічного тиску з його боку. 01.10.2021 року вона звернулась з письмовою заявою до відділення поліції № 3 (м. Теребовля) Тернопільського РУ поліції ГУНП в Тернопільській області, після чого стосовно дій ОСОБА_4 правоохоронними органами було складено адміністративний протокол за ч. 1 ст. 173 2 Кодексу України про адміністративні правопорушення та направлено в Теребовлянський районний суд. 21 жовтня 2021 року Теребовлянським районним судом винесено постанову про визнання винним ОСОБА_4 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173 2 КУпАП, та накладення на нього адміністративне стягнення у виді штрафу (справа № 606/2286/21).У зв`язку із викладеним просить суд видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_4 на строк 6 місяців з обмеженнями, які наведені у вказаній заяві.

Заявник в судове засідання не з`явилася, вказала в заяві про розгляд справи за її відсутності.

Заінтересована особа ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, подав заяву, згідно з якою просить вказану справу слухати за його відсутності, заяви не визнає, оскільки він не вчиняє щодо своєї дружини ОСОБА_2 будь якого насильства, разом із нею проживає у АДРЕСА_1 , спільно виховує та утримує двох малолітніх дітей. В даний працює вантажником у ТзОВ «ФЕРО - ПЛАСТ», де отримує заробітну плату. До адміністративної відповідальності за насильство в сім`ї притягувався один раз 21 жовтня 2021 року, штраф та судовий збір, які були призначені йому постановою суду, сплатив повністю. До кримінальної відповідальності не притягувався.

Суд дослідивши докази та вивчивши матеріали справи в повному обсязі, вважає, що заява не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 25.04.2020 року Теребовлянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано - Франківськ) зареєстровано шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис №26.

Від спільного подружнього життя сторін народилися діти ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно із постановою Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 21.10.2021 року ОСОБА_4 притягувався до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, за що йому було призначено стягнення у виді штрафу 170 грн. Зі змісту цієї постанови вбачається, що ОСОБА_4 1 жовтня 2021 року о 9 год. за місцем проживання у АДРЕСА_1 вчинив домашнє насильство відносно своєї дружини ОСОБА_2 , а саме: ображав її нецензурною лайкою, на словах погрожував, чим чинив моральний та психологічний тиск.

Яв вбачається із довідки, виданої ТзОВ «ФЕРО - ПЛАСТ» від 27.05.2022 року ОСОБА_4 працює у даному підприємстві вантажником з 19.08.2021 року по даний час, де отримує заробітню плату.

Відповідно до характеристики, виданої вказаним підприємством, ОСОБА_4 за період роботи на підприємстві зарекомендував себе із позитивної сторони. Доведені завдання виконує вчасно і добровільно. В колективі користується авторитетом серед працівників.

При вирішенні заяви суд виходить з наступного.

Питання видачі обмежувального припису регулюється Цивільним процесуальним Кодексом України та Законом України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству».

Відповідно до ст.350-1 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису подається до суду за місцем проживання (перебування) особи, яка постраждала від домашнього насильства або насильства за ознакою статі, а якщо зазначена особа перебуває у закладі, що належить до загальних чи спеціалізованих служб підтримки постраждалих осіб, - за місцезнаходженням цього закладу.

Пунктом 1 ч.1 ст. 350-2 ЦПК України передбачено, що заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Заінтересованими особами у справах про видачу обмежувального припису є особи, стосовно яких подано заяву про видачу обмежувального припису (ч.1 ст.350-3 ЦПК України).

Згідно з п.п.3, 14, 17 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Психологічне насильство це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Економічне насильство - форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру.

Кривдником є особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі (п.6 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»).

Відповідно до пункту 2 частини 1 ст. 24 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству», до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству, серед іншого, належить обмежувальний припис стосовно кривдника.

За приписами п.1 ч.1 ст.26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», право звернутися до суду із заявою про видачу обмежувального припису стосовно кривдника мають: постраждала особа або її представник.

Згідно ч. 2 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків:

1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою;

2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи;

3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною;

4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою;

5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею;

6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Частиною 3 статті 26 цього Закону передбачено, що рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

Оцінкою ризиків вважається оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи (п. 9 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству").

Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців (ч. 4 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»).

Згідно з пунктом 3 частини 1 статті 350-4 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності).

Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків.

Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві.

Такий висновок зробив Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду в постанові від 21 листопада 2018 року по справі № 756/2072/18.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема висновком експерта (ч. 1, п. 2 ч.2ст. 76 ЦПК).

Матеріали справи свідчать про те, що між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 склалися неприязні стосунки, виникають конфліктні ситуації.

Разом із тим, враховуючи характер правопорушення, вчиненого ОСОБА_4 , з часу вчинення якого пройшло понад 6 місяців, момент звернення заявника до суду, суд приходить до висновку, що докази, надані заявником в обґрунтування заявлених вимог, не визначають ризиків продовження чи повторного вчинення фізичного, психологічного чи матеріального насильства та чинників і умов, які створюють або можуть створювати небезпеку для цієї особи, що є необхідною умовою для застосування судом до відповідної особи спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству, які визначені Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», а свідчать лише про наявність конфлікту між сторонами, а тому вважає недоведеним, що на час звернення заявника до суду з заявою про видачу обмежувального припису існувала вірогідність продовження чи повторного вчинення домашнього насильства.

Враховуючи викладене, суд вважає необхідним відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_2 .

На підставі викладеного, керуючись ст. 1, 4, 24, 26 Закону України Про запобігання та протидію домашньому насильству, ст. 76-80, 263, 265, 350-6 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_2 , заінтересована особа ОСОБА_3 , про видачу обмежувального припису - відмовити.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду шляхом подання протягом тридцяти днів з дня його проголошення апеляційної скарги.

Суддя