Провадження №2/523/1902/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" липня 2022 р. м.Одеса

Суворовський районний м. Одеси в складі:

головуючого судді - Кисельова В.К.,

при секреті судового засідання Дзюба Г.І.

за участю представника позивача адвоката Попової О.А.

представника відповідача адвоката Павлишина Ю.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одеса цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до приватного виконавця Виконавчого округу Одеської області Шевченко Тетяни Сергіївни, Державного підприємства «СЕТАМ», ОСОБА_2 , третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» про визнання електронних торгів недійсними та витребування майна із чужого незаконного володіння-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась з позовом до приватного виконавця Виконавчого округу Одеської області Шевченко Тетяни Сергіївни, Державного підприємства «СЕТАМ», ОСОБА_2 , третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» про визнання електронних торгів недійсними та витребування майна із чужого незаконного володіння. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачка посилається на наступні обставини.

Так Рішенням Котовського міськрайонного суду Одеської області від 12 грудня 2018 року по справі № 505/3201/17 було задоволено позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредекс Фінанс». Стягнуто солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на користь Товариства з Обмеженою відповідальністю «Кредекс Фінанс», заборгованість у розмірі 196003,11 грн. за Договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу за № 0 від 26 листопада 2007 року, яка складається з наступного: 62553,15 грн. - заборгованість за відсотками; 133449,96 грн. нараховані відсотки згідно договору з моменту переуступки по дату виготовлення розрахунку. Стягнуто з ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою по 1000,88 грн. з кожного.

Згідно протоколу загальних зборів учасників ТОВ «Кредекс Фінанс» за №01/08-2018 від 01.08.2018 року ТОВ «Кредекс Фінанс» змінило назву на ТОВ «Вердикт Капітал».

16.01.2019 року на виконання вказаного рішення було видано виконавчий лист про стягнення солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», заборгованості у розмірі 196003,11 грн. за Договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу за № 0 від 26 листопада 2007 року, яка складається з наступного: 62553,15 грн. - заборгованість за відсотками; 133449,96 грн. нараховані відсотки згідно договору з моменту переуступки по дату виготовлення розрахунку; стягнення з ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» судових витрат у розмірі 2001,75 грн., тобто по 1000,88 грн. з кожного..

22.07.2019р приватним виконавцем Виконавчого округу Одеської області Шевченко Тетяною Сергіївною відкрито виконавче провадження №59614095 з примусового виконання виконавчого листа №505/3201/17, виданого 16.01.2019 року Котовським міськрайонним судом Одеської області.

Рішенням Котовського міськрайонного суду Одеської області від 29.03.2016 року по справі №505/257/16-ц було задоволено позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредекс Фінанс». Стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредекс Фінанс» заборгованість за кредитним зобов`язанням у розмірі 109874,09 грн. Стягнуто з ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредекс Фінанс» судові витрати, пов`язані із сплатою судового збору в розмірі 1648,11 грн., по 549,37 грн. з кожного.

12.05.2016 року на виконання вказаного рішення було видано виконавчий лист про стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на користь ТОВ «Кредекс Фінанс» заборгованості за кредитним зобов`язанням у розмірі 109874,09 грн. Стягнення з ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на користь ТОВ «Кредекс Фінанс» судові витрати, пов`язані із сплатою судового збору в розмірі 1648,11 грн. по 549,37 грн. з кожного.

23.07.2020 року приватним виконавцем Виконавчого округу Одеської області Шевченко Тетяною Сергіївною відкрито виконавче провадження №62650163 з примусового виконання виконавчого листа № 505/257/16-ц, виданого 12.05.2016 року Котовським міськрайонним судом Одеської області.

23.07.2020 року постановою приватного виконавця Виконавчого округу Одеської області Шевченко Тетяни Сергіївни було об`єднано виконавчі провадження №59614095, №62650163 у зведене виконавче провадження №62650229.

Позивачці ОСОБА_1 на праві власності належала квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

24.06.2020 року приватним виконавцем Виконавчого округу Одеської області Шевченко Тетяною Сергіївною в рамках виконавчого провадження №59614095 було винесено постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника, згідно якої було описано та накладено арешт на квартиру, загальною площею 74 кв.м., житловою площею 45,9 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належить боржнику ОСОБА_1 .

24.06.2020 року постановою приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Шевченко Т.С. призначено суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання ФОП ОСОБА_5 у виконавчому провадженні з примусового виконання виконавчого листа №505/3201/17, виданого 16.01.2019 року, якій запропоновано надати звіт про незалежну оцінку майна, а саме квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до звіту про незалежну оцінку майна від 03.07.2020 року ринкова вартість об`єкта оцінки - квартири, загальною площею 74,0 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 , складає 382 035,00 грн..

06.07.2020 року приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Шевченко Т.С. на адресу Одеської філії ДП «СЕТАМ» направлено заявку на реалізацію арештованого майна, належного ОСОБА_1 .

27.07.2020 року було проведено електронні торги, на яких реалізовано майно боржника, а саме: трикімнатну квартиру, загальною площею 74,0 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 (номер лоту 431129).

Як вбачається з протоколу проведення електронних торгів № 493612 від 27.07.2020 року наведене вище нерухоме майно реалізовано за ціною 489 597,00 грн., стартова ціна становила 382 035,00 гривень. Переможцем торгів визнано ОСОБА_2 (надалі - Відповідач-3), який надав найвищу цінову пропозицію.

05 серпня 2020 року приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Шевченко Т.С. на підставі протоколу проведення електронних торгів № 493612 від 27.07.2020 року видано акт приватного виконавця акт про проведені електронні торги, який є документом, що підтверджує виникнення права власності на придбане майно.

З отриманої інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна вбачається, що власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 є ОСОБА_2 .

Підставою для державної реєстрації стало: свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, серія та номер: 1395, виданий 05.08.2020, видавник: ОСОБА_6 , приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу.

Позивачка стверджує, що вона нічого не знала ані про винесення рішень, на підставі яких були відкритті виконавчі провадження, ані про самі виконавчі провадження, оскільки всі документи (у судових справах і у виконавчих провадженнях) направлялися за адресою: АДРЕСА_2 , в той час, як починаючи з 09.02.2015 року ОСОБА_1 зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_3 .

Про винесення оскаржуваних рішень, Позивач дізналася після того, як її майно вже було незаконно реалізовано. У зв`язку з порушенням її прав ОСОБА_1 звернулася до суду з апеляційними скаргами на рішення судів, позовом про припинення поруки та заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягав виконанню.

Позивачка стверджує, що вона, ОСОБА_1 , не укладала та не підписувала з АКІБ «УкрСиббанк» Договір поруки №160827 від 26 листопада 2007 року, а підпис Позивача, що стоїть на договорі поруки є фальшивим та не належить останній.

По факту підробки договору поруки ОСОБА_1 також звернулася до Суворовського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області з заявою про вчинення кримінального правопорушення за ст. 358 КК України. Відомості про вчинення кримінального правопорушення внесені до ЄРДР за №90000392 від 27.08.2020.

Постановою Одеського апеляційного суду від 18.05.2021 року по справі №505/3201/17 апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Кассир Є.О. задоволено. Рішення Котовського міськрайонного суду Одеської області від 12 грудня 2012 року скасовано і ухвалено нове рішення. В задоволенні позовних вимог ТОВ «Вердикт Капітал» до ОСОБА_3 та ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовлено. Стягнуто з ТОВ «Вердикт Капітал» на користь ОСОБА_1 судові витрати за подання апеляційної скарги у розмірі 1501,4 грн.

Окрім того, ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про визнання недійсним Договору поруки № 160827 від 26 листопада 2007 року.

Також ухвалою Котовського міськрайонного суду Одеської області від 03.02.2021 року було визнано виконавчий лист № 505/257/16-ц, виданий 12.05.2016 року Котовським міськрайонним судом Одеської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредекс Фінанс» заборгованості за кредитним зобов`язанням у розмірі 109874,09 грн. та стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредекс Фінанс» судових витрат, пов`язаних із сплатою судового збору в розмірі 549,37 грн. - таким, що не підлягає виконанню.

Підставою для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню стало те, що ще з 29.12.2014 року Договір поруки №494-17/1 від 12.05.2006 року є припиненим, а зобов`язання Поручителя ОСОБА_1 з приводу заборгованості за кредитним договором №494-17 ДОУ 1А від 12.05.2006 укладеним між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_4 являються виконаними.

Так, ще 29.12.2014 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредекс Фінанс» та ОСОБА_1 було укладено Додаткову угоду до Договору поруки №494-17/1 від 12.05.2006 року, відповідно до умов якої сторони прийшли згоди припинити будь-які зобов`язання поручителя перед кредитором, які виникли на підставі кредитного договору №494-17 ДОУ 1А від 12.05.2006 року, що був укладений між ОСОБА_7 та ПАТ «УкрСиббанк», за умови сплати Поручителем у строк до 29.12.2014 року частини основної суми боргу у розмірі 7 000,00 грн.

Пунктом 3 Додаткової угоди було визначено, що при виконанні позичальником умов даної Додаткової угоди Договір вважається достроково припиненим, а зобов`язання Поручителя являються виконаними.

Аналогічна Додаткова угода до Договору поруки №494-17/2 від 12.05.2006 року була укладена 29.12.2014 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредекс Фінанс» та ОСОБА_3 .

29.12.2014 року ОСОБА_1 та ОСОБА_3 були виконані умови укладених Додаткових угод та сплачено на користь ТОВ «Кредекс Фінанс» по 7000,00 грн., що підтверджується копіями квитанції від 29.12.2014 року, що додаються.

Як наслідок, ОСОБА_1 було отримано довідку про відсутність заборгованості за вих. №2912 від 29.12.2014 року, згідно якої повідомлено; що поручителем ОСОБА_1 умови Додаткової угоди до Договору поруки №494-17/1 від 12.05.2006 року укладеної 29.12.2014 року між ТОВ «Кредекс Фінанс» та ОСОБА_1 станом на 29.12.2014 року виконані у повному обсязі. Договір поруки вважається достроково припиненим та зобов`язання Поручителя з приводу заборгованості за кредитним договором №494-17 ДОУ 1А від 12.05.2006 укладеним між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_4 є виконаними.

Окрім того, ухвалою Одеського апеляційного суду від 29.04.2021 року по справі №505/257/16-ц було задоволено клопотання адвоката Попової Олени Анатоліївни в інтересах ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження. Поновлено адвокату Поповій Олені Анатоліївні в інтересах ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження рішення Котовського міськрайонного суду Одеської області від 29 березня 2016 року. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою адвоката Попової Олени Анатоліївни в інтересах ОСОБА_1 на рішення Котовського міськрайонного суду Одеської області від 29 березня 2016 року.

З огляду на вищевикладене, слід дійти висновку, що приватним виконавцем було реалізовано нерухоме майно ОСОБА_1 на електронних торгах в рамках виконання незаконних рішень суду, оскільки у ОСОБА_1 відсутній будь-який борг перед ТОВ «Вердикт Капітал».

У зв`язку з вказаним Позивач вважає, що в силу статей 203,215 ЦК України вказані електронні торги з реалізації квартири і видані на підставі них протокол проведення електронних торгів, акт приватного виконавця про проведені електронні торги та свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів підлягають визнанню недійсними, оскільки вони проведені із порушенням процедури реалізації належної Позивачу квартири. Як наслідок, спірна квартира була незаконно набута у власність ОСОБА_2 , а тому підлягає витребуванню на користь Позивача з чужого незаконного володіння.

Окрім того, позивачка посилається на наступні обставини.

Так виконавче провадження №59614095 відкрито приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Шевченко Т.С. на підставі виконавчого листа №505/3201/17, виданого 16.01.2019 року Котовським міськрайонним судом Одеської області на виконання рішення суду від 12 грудня 2018 року.

Постановою Одеського апеляційного суду від 18.05.2021 року по справі №505/3201/17 вказане рішення суду скасовано і ухвалено нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог ТОВ «Вердикт Капітал» до ОСОБА_3 та ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовлено.

Виконавче провадження № 62650163 відкрито приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Шевченко Т.С. на підставі виконавчого листа № 505/257/16-ц, виданого 12.05.2016 року Котовським міськрайонним судом Одеської області на виконання рішення суду від 29.03.2016 року.

Ухвалою Котовського міськрайонного суду Одеської області від 03.02.2021 року визнано виконавчий лист № 505/257/16-ц, виданий 12.05.2016 року Котовським міськрайонним судом Одеської області - таким, що не підлягає виконанню. Підставою для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню стало те, що ще з 29.12.2014 року Договір поруки №494-17/1 від 12.05.2006 року є припиненим, а зобов`язання Поручителя ОСОБА_1 з приводу заборгованості за кредитним договором №494-17 ДОУ 1А від 12.05.2006 укладеним між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_7 являються виконаними.

Таким чином, враховуючи те, що у виконавчому провадженні №59614095 рішення суду на підставі якого було видано виконавчий лист скасовано, а по іншому виконавчому провадженні №62650163 - виконавчий лист, на підставі якого проводилась примусова процедура продажу нерухомого майна на оспорюваних електронних торгах, визнаний у судовому порядку таким, що не підлягає виконанню, слід дійти висновку про недійсність електронних торгів, які були проведені на підставі таких виконавчих листів, що призвело до порушення майнових прав Позивача.

Аналогічних правових висновків дійшов Верховний Суд і у постановах від 07 листопада 2018 року у справі № 712/1317/14-ц (провадження № 61-22566св18), від 12 грудня 2018 року у справі № 759/18852/14-ц (провадження № 61-21320св18), від 07 лютого 2019 року у справі № 522/1516/15-ц (провадження № 61-25870св18), від 03 липня 2019 року у справі № 372/4917/13 (провадження № 61- 11606св18), від 19 серпня 2020 року у справі №202/1698/17 (провадження № 61-6431св20), від 23 грудня 2020 року у справі № 639/7253/18 (провадження № 61-1287св20).

Таким чином, в силу статей 203, 215 ЦК України є підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про визнання недійсними електронних торгів з продажу квартири, загальною площею 74.0 кв.м.. що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , а також виданих за результатами цих торгів: протоколу проведення електронних торгів, акта приватного виконавця про проведення електронних торгів та свідоцтва про право власності на спірну квартиру.

Також Позивач вважає, що електронні торги слід визнати недійсними, оскільки вони проведенні з порушенням вимог законодавства, зокрема, порушено порядок визначення вартості та оцінки майна; майно боржника реалізовано за ціною, що суттєво занижена та не відповідає реальній вартості.

Як вже зазначалося, відповідно до звіту про незалежну оцінку майна від 03.07.2020 року ринкова вартість об`єкта оцінки - квартири, загальною площею 74,0 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 , складає 382 035,00 грн.

У відповідності до змісту звіту вбачається, що суб`єкт господарювання - СПД ОСОБА_8 виготовила його керуючись даними технічного паспорту, наданого приватним виконавцем Шевченко Т.С. для проведення незалежної оцінки, а площі приміщень визначені на підставі даних технічного паспорту квартири та на підставі інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно. Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів суб`єкта. Також зі звіту вбачається, що огляд об`єкту оцінки не проводився, у зв`язку з відсутністю осіб та неможливістю огляду оцінювачем квартири безпосередньо.

Позивачка стверджує, що реальна площа оцінюваної квартири становить близько 100,00 кв.м., однак оскільки квартири знаходиться на технічному поверсі, зареєстровано було лише 74,0 кв.м..

Таким чином, оцінка спірного майна проведена на основі необґрунтованих припущень та є неякісною. Оскільки реальна вартість квартири за адресою: АДРЕСА_1 , є в рази більшою.

Крім того, Позивач стверджує, її не було повідомлено ані про проведення оцінки квартири, ані про результати визначення її вартості, копії звіту Позивач не отримувала. Також приватний виконавець не зверталася до ОСОБА_1 з проханням надати доступ до житла для проведення оцінки майна. Внаслідок даних дій, приватний виконавець належним чином не повідомила боржника про результати оцінки переданого на реалізацію майна, чим порушила вимоги ч. 5 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» та позбавила боржника права на оскарження оцінки майна в 10-денний строк з дня отримання відповідного повідомлення.

З урахуванням викладеного, слід дійти висновку про те, що проведення оцінки без безпосереднього огляду квартири не відповідає вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна і має недоліки, які суттєво впливають на достовірність оцінки, що в свою чергу призвело до того, що електронні торги відбулись з такими порушеннями вимог законодавства, які вплинули на їх результати, за ціною, яка є значно меншою від ринкової ціни вказаного об`єкта на дату продажу майна, а також порушили права Позивача, як власника реалізованого майна, що є підставою для визнання електронних торгів недійсними.

Аналогічні правові висновки викладені в постанові Верховного Суду від 10 березня 2020 року по справі №927/1184/15.

Позивачка також вважає, що приватний виконавець в порушення встановленого Законом України «Про виконавче провадження» порядку черговості звернення стягнення на різні види майна боржника, першочергово звернув стягнення на квартиру боржника, що призвело до незаконного позбавлення особи права власності на житло.

Так під час проведення виконавчий дій, у разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог сгягувача стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається виконавцем.

Виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не рідше ніж один раз на два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, не рідше ніж один раз на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

Отже, відповідно до порядку примусового звернення стягнення коштів з боржника, врегульованого Законом України «Про виконавче провадження», першочергово звертається стягнення на відповідні кошти боржника, рухоме майно, а за його відсутності - на об`єкти нерухомості.

Поряд з тим, ознайомившись з матеріалами виконавчого провадження, представником Позивача було встановлено, що у встановлений законом десятиденний строк із дня відкриття виконавчого провадження, тобто у період до проведення виконавчих дій щодо реалізації спірного нерухомого майна на електронних торгах, приватним виконавцем не вчинено жодних дій щодо виявлення рахунків позивача у банківських установах та наявності у власності боржника рухомого майна, не проведено виконавчих дій зі звернення стягнення на пенсію боржника, тощо.

Таким чином, приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Шевченко Тетяною Сергіївною порушено порядок, встановлений статтею 50 Закону України «Про виконавче провадження», для вчинення виконавчих дій щодо звернення стягнення на об`єкти нерухомого майна, а саме квартиру Позивача.

Правило щодо застосування встановленої законом черговості звернення стягнення на майно боржника, а саме, що в першу чергу звернення стягнення повинно відбуватись на кошти та рухоме майно, має істотне значення. Відповідно, звернення стягнення на об`єкти нерухомого майна відповідно до частини першої статті 50 Закону України «Про виконавче провадження» здійснюються у виключному випадку у разі відсутності у боржника достатніх коштів чи рухомого майна.

Узагальнюючи викладене, слід дійти висновку, що звернення стягнення на нерухоме майно Позивача - квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , в якій проживає боржник, може бути застосоване в останню чергу, що визначено частинами першою, третьою статті 50 Закону України «Про виконавче провадження».

Отже, у приватного виконавця не було правових підстав для першочергового звернення стягнення на квартиру, в якій проживає боржник, за наявності у останньої грошових коштів та рухомого майна, на яке можливо звернути стягнення.

Аналогічні правові висновки викладені в постанові Верховного Суду від 17 лютого 2021 року по справі № 199/4891/19 (провадження №61-15558св20).

Із матеріалів цієї справи вбачається, що спірна квартира вибула з володіння Позивача та була реалізована на електронних торгах з порушенням установлених законодавством правил про порядок реалізації арештованого майна, на підставі рішень суду та виданих на їх виконання виконавчих листів, які в подальшому були скасовані, а виконавчий лист визнаний таким, що не підлягає виконанню, тому у розумінні положень статті 388 ЦК України спірне нерухоме майно вибуло з володіння Позивача поза її волею.

Аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 23 грудня 2020 року у справі № 639/7253/18 (провадження № 61-1287св20).

Отже, позовні вимоги про витребування з незаконного володіння ОСОБА_2 квартири, загальною площею 74,0 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку визначеному частиною першою статті 388 ЦК України, також підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, позивачка просить:

1.Визнати недійсними електронні торги, проведені 27 липня 2020 року Державним підприємством «Сетам» з реалізації арештованого нерухомого майна (реєстраційний номер лота № 431129), а саме трикімнатної квартири, загальною площею 74,0 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

2.Визнати недійсним протокол проведення електронних торгів № 493612, проведених 27 липня 2020 року Державним підприємством «Сетам» із реалізації нерухомого майна (реєстраційний номер лота № 431129), а саме трикімнатної квартири, загальною площею 74,0 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

3.Визнати недійсним акт приватного виконавця акт про проведенні електронні торги, проведених 27 липня 2020 року Державним підприємством «Сетам» із реалізації арештованого нерухомого майна (реєстраційний номер лота № 431129), а саме трикімнатної квартири, загальною площею 74,0 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , складений 05 серпня 2020 року приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Шевченко Тетяною Сергіївною.

4.Визнати недійсним свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, а саме квартири, загальною площею 74,0 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , видане на ім`я ОСОБА_2 05.08.2020 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Дімітровою Т.А., зареєстроване в реєстрі за №1395.

5.Витребувати квартиру, загальною площею 74,0 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , з незаконного володіння ОСОБА_2 та передати її у власність ОСОБА_1 .

6.Стягнути з приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Шевченко Тетяни Сергіївни, Державного підприємства «Сетам», ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по справі.

В судовому засіданні представник позивачки адвокат Попова О.А. підтримала позовні вимоги у повному обсязі, а також підтвердила обставини, які викладені в позовній заяві. Вона пояснила, що позивачці взагалі нічого не було відомо про судові рішення щодо стягнення з неї заборгованості, а також про відкриття виконавчого провадження. В зв`язку з чим, для неї стало несподіваною інформація про продаж її квартири на електронних торгах. Окрім того, вона вважала, що всі свої зобов`язання щодо ТОВ «Вердикт-Капітал» вона виконала, оскільки були укладені відповідні договори.

Представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Павлишин Ю.М. заперечував проти задоволення позовних вимог у повному обсязі. Так, він пояснив, що ОСОБА_2 є добросовісним власником квартири, яку він придбав на електронних торгах, а тому не повинен відповідати за дії інших осіб. Адвокат вважає, що позбавлення відповідачка права власності буде неправомірним втручанням у його особисті майнові права.

Представники Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», Державного підприємства «Сетам» в судове засідання не з`явились, про розгляд справи були повідомлені належним чином.

Приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Шевченко Тетяна Сергіївна в судове засідання не з`явилась, про розгляд справи була повідомлена належним чином, відзив на позов не подавала.

Судом встановлені наступні обставини справи та відповідні правовідносини.

Так Рішенням Котовського міськрайонного суду Одеської області від 12 грудня 2018 року по справі № 505/3201/17 було задоволено позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредекс Фінанс». Стягнуто солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на користь Товариства з Обмеженою відповідальністю «Кредекс Фінанс», заборгованість у розмірі 196003,11 грн. за Договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу за № 0 від 26 листопада 2007 року, яка складається з наступного: 62553,15 грн. - заборгованість за відсотками; 133449,96 грн. нараховані відсотки згідно договору з моменту переуступки по дату виготовлення розрахунку. Стягнуто з ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою по 1000,88 грн. з кожного. (а.с. 17-20)

Згідно протоколу загальних зборів учасників ТОВ «Кредекс Фінанс» за №01/08-2018 від 01.08.2018 року ТОВ «Кредекс Фінанс» змінило назву на ТОВ «Вердикт Капітал».

16.01.2019 року на виконання вказаного рішення було видано виконавчий лист про стягнення солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», заборгованості у розмірі 196003,11 грн. за Договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу за № 0 від 26 листопада 2007 року, яка складається з наступного: 62553,15 грн. - заборгованість за відсотками; 133449,96 грн. нараховані відсотки згідно договору з моменту переуступки по дату виготовлення розрахунку; стягнення з ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» судових витрат у розмірі 2001,75 грн., тобто по 1000,88 грн. з кожного.(а.с. 11)

22.07.2019р. приватним виконавцем Виконавчого округу Одеської області Шевченко Тетяною Сергіївною відкрито виконавче провадження №59614095 з примусового виконання виконавчого листа №505/3201/17, виданого 16.01.2019 року Котовським міськрайонним судом Одеської області. (а.с. 22-23)

Рішенням Котовського міськрайонного суду Одеської області від 29.03.2016 року по справі №505/257/16-ц було задоволено позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредекс Фінанс». Стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредекс Фінанс» заборгованість за кредитним зобов`язанням у розмірі 109874,09 грн. Стягнуто з ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредекс Фінанс» судові витрати, пов`язані із сплатою судового збору в розмірі 1648,11 грн., по 549,37 грн. з кожного.(а.с. 24-26)

12.05.2016 року на виконання вказаного рішення було видано виконавчий лист про стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на користь ТОВ «Кредекс Фінанс» заборгованості за кредитним зобов`язанням у розмірі 109874,09 грн. Стягнення з ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на користь ТОВ «Кредекс Фінанс» судові витрати, пов`язані із сплатою судового збору в розмірі 1648,11 грн. по 549,37 грн. з кожного. (а.с. 27)

23.07.2020 року приватним виконавцем Виконавчого округу Одеської області Шевченко Тетяною Сергіївною відкрито виконавче провадження №62650163 з примусового виконання виконавчого листа № 505/257/16-ц, виданого 12.05.2016 року Котовським міськрайонним судом Одеської області. (а.с.28-29)

23.07.2020 року постановою приватного виконавця Виконавчого округу Одеської області Шевченко Тетяни Сергіївни було об`єднано виконавчі провадження №59614095, №62650163 у зведене виконавче провадження №62650229. (а.с. 30)

Позивачці ОСОБА_1 на праві власності належала квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . (а.с. 31-32)

24.06.2020 року приватним виконавцем Виконавчого округу Одеської області Шевченко Тетяною Сергіївною в рамках виконавчого провадження №59614095 було винесено постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника, згідно якої було описано та накладено арешт на квартиру, загальною площею 74 кв.м., житловою площею 45,9 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належить боржнику ОСОБА_1 . (а.с. 33-35)

24.06.2020 року постановою приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Шевченко Т.С. призначено суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання ФОП ОСОБА_5 у виконавчому провадженні з примусового виконання виконавчого листа №505/3201/17, виданого 16.01.2019 року, якій запропоновано надати звіт про незалежну оцінку майна, а саме квартири за адресою: АДРЕСА_1 . (а.с. 36-37)

Відповідно до звіту про незалежну оцінку майна від 03.07.2020 року ринкова вартість об`єкта оцінки - квартири, загальною площею 74,0 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 , складає 382 035,00 грн. (а.с. 38-55).

06.07.2020 року приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Шевченко Т.С. на адресу Одеської філії ДП «СЕТАМ» направлено заявку на реалізацію арештованого майна, належного ОСОБА_1 .

27.07.2020 року було проведено електронні торги, на яких реалізовано майно боржника, а саме: трикімнатну квартиру, загальною площею 74,0 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 (номер лоту 431129). (а.с. 56-57)

Як вбачається з протоколу проведення електронних торгів № 493612 від 27.07.2020 року наведене вище нерухоме майно реалізовано за ціною 489 597,00 грн., стартова ціна становила 382 035,00 гривень. Переможцем торгів визнано ОСОБА_2 (надалі - Відповідач-3), який надав найвищу цінову пропозицію.

05 серпня 2020 року приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Шевченко Т.С. на підставі протоколу проведення електронних торгів № 493612 від 27.07.2020 року видано акт приватного виконавця акт про проведені електронні торги, який є документом, що підтверджує виникнення права власності на придбане майно. (а.с. 58)

З отриманої інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна вбачається, що власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 є ОСОБА_2 . (а.с. 59)

Підставою для державної реєстрації стало: свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, серія та номер: 1395, виданий 05.08.2020, видавник: ОСОБА_6 , приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу.

Щодо дій приватного виконавця.

Позивачка стверджує, що вона нічого не знала ані про винесення рішень, на підставі яких були відкритті виконавчі провадження, ані про самі виконавчі провадження, оскільки всі документи (у судових справах і у виконавчих провадженнях) направлялися за адресою: АДРЕСА_2 , в той час, як починаючи з 09.02.2015 року ОСОБА_1 зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_3 .

З матеріалів справи убачається, що 22.08.2020р. ОСОБА_1 звернулась до Суворовського відділу поліції ГУНП в Одеській області щодо неправомірних дій невідомих осіб, які намагались проникнути у її квартиру, від яких вона дізналась, що квартира вже їй не належить. (а.с. 64)

Необхідно відзначити, що від приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Шевченко Т.С. не надходило жодного відзиву або пояснення на позовну заяву.

В справі відсутні жодні докази того, що позивачка ОСОБА_1 була повідомлена про відкриття виконавчого провадження, а також про хід виконавчого провадження, а саме про накладення арешту на її нерухоме майно, про призначення суб`єкта оцінювання, про результати оцінки майна, а також, що про направлення заявки на реалізацію квартири до ДТ «Сетам».

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_3 . (а.с. 101)

ОСОБА_1 постійно отримує пенсію, що підтверджується довідкою пенсійного фонду (а.с. 91)

Суд вважає, що під час вчинення виконавчих дій приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Шевченко Т.С. були допущені порушення Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016р. за № 1404-VIII, наслідком яких була неправомірна реалізація майна, що належить позивачці на електронних торгах.

Так ст. 10 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що заходами примусового виконання рішень є звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Відповідно до частини першої, другої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний: здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і Законом України «Про виконавче провадження»; надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання; заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки.

Пунктом 1 частини першої статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання,рішення.

Згідно з частиною першою статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах. Готівкові кошти, виявлені у боржника, вилучаються ш зараховуються на відповідні рахунки органів державної виконавчої служби, приватного виконавця не пізніше наступного робочого дня після вилучення, про що складається акт. На кошти та інші цінності боржника, що перебувають на рахунках та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, на рахунках у цінних паперах у депозитарних установах, накладається арешт не пізніше наступного робочого дня після їх виявлення. Арешт поширюється також на кошти на рахунках, відкритих після винесення постанови про накладення арешту.

У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог сгягувача. стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається виконавцем.

Виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не рідше ніж один раз на два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, не рідше ніж один раз на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

Згідно із частиною першою статті 50 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на об`єкти нерухомого майна здійснюється у разі відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна. При цьому в першу чергу звертається стягнення на окрему від будинку земельну ділянку, інше приміщення, що належать боржнику. В останню чергу звертається стягнення на житловий будинок чи квартиру, в якому фактично проживає боржник.

Отже, відповідно до порядку примусового звернення стягнення коштів з боржника, врегульованого Законом України «Про виконавче провадження», першочергово звертається стягнення на відповідні кошти боржника, рухоме майно, а за його відсутності - на об`єкти нерухомості.

Однак виконавець взагалі не встановив місце реєстрації боржника, оскільки відсутні докази того, що кореспонденція направлялась за місцем реєстрації боржника АДРЕСА_3 .

Відсутні також докази того, що у період до проведення виконавчих дій щодо реалізації спірного нерухомого майна на електронних торгах, приватним виконавцем вчинялись дій щодо виявлення рахунків позивача у банківських установах та наявності у власності боржника рухомого майна.

Таким чином, приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Шевченко Тетяною Сергіївною порушено порядок, встановлений статтею 50 Закону України «Про виконавче провадження», для вчинення виконавчих дій щодо звернення стягнення на об`єкти нерухомого майна, а саме квартиру Позивача.

Правило щодо застосування встановленої законом черговості звернення стягнення на майно боржника, а саме, що в першу чергу звернення стягнення повинно відбуватись на кошти та рухоме майно, має істотне значення. Відповідно, звернення стягнення на об`єкти нерухомого майна відповідно до частини першої статті 50 Закону України «Про виконавче провадження» здійснюються у виключному випадку у разі відсутності у боржника достатніх коштів чи рухомого майна.

При виконанні судового рішення, приватний виконавець хоча і переслідував легітимну мету, спрямовану на задоволення вимог стягувача, проте примусове стягнення на майно боржника повинно відбуватись у повній відповідності до вимог закону, тому втручання в мирне володіння майном вчинене з порушенням встановленої національним законом процедури, не може вважатись правомірним.

Узагальнюючи викладене, слід дійти висновку, що звернення стягнення на нерухоме майно Позивача - квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , в якій проживає боржник, може бути застосоване в останню чергу, що визначено частинами першою, третьою статті 50 Закону України «Про виконавче провадження».

Отже, у приватного виконавця не було правових підстав для першочергового звернення стягнення на квартиру, в якій проживає боржник, за наявності у останньої грошових коштів та рухомого майна, на яке можливо звернути стягнення.

Таким чином, приватним виконавцем Шевченко Т.С. порушено порядок, встановлений ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» для вчинення виконавчих дій щодо звернення стягнення на об`єкти нерухомого майна.

Аналогічні правові висновки викладені в постанові Верховного Суду від 17 лютого 2021 року по справі № 199/4891/19 (провадження №61-15558св20).

Щодо оцінки нерухомого майна.

Відповідно до звіту про незалежну оцінку майна від 03.07.2020 року ринкова вартість об`єкта оцінки - квартири, загальною площею 74,0 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 , складає 382 035,00 грн.

У відповідност і до змісту звіту убачається, що суб`єкт господарювання - СПД ОСОБА_8 виготовила його керуючись даними технічного паспорту, наданого приватним виконавцем Шевченко Т.С. два проведення незалежної оцінки, а площі приміщень визначені на підставі даних технічного паспорту квартири та на підставі інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів суб`єкта. Також зі звіту вбачається, що огляд об`єкту оцінки не проводився, у зв`язку з відсутністю осіб та неможливістю огляду оцінювачем квартири безпосередньо.

Позивачка стверджує, що реальна площа оцінюваної квартири становить близько 100,00 кв.м., однак оскільки квартири знаходиться на технічному поверсі, зареєстровано було лише 74,0 кв.м..

Таким чином, оцінка спірного майна проведена на основі необґрунтованих припущень та є неякісною. Оскільки реальна вартість квартири за адресою: АДРЕСА_1 , є в рази більшою.

Суд вважає, що позивачка не надала суду доказів того, що реальна вартість квартири за адресою: АДРЕСА_1 є значно більшою, аніж встановлено звітом про оцінку майна.

В той же час, судом встановлено, що відсутні докази того, що позивачку було повідомлено про призначення проведення оцінки, а також про її результати.

Щодо проведення електронних торгів.

Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені у статті 16 ЦК України.

Відповідно до частини другої статті 16, частини першої статті 215 ЦК України одним із способів захисту порушеного права є визнання недійсним правочину, укладеного з недодержанням вимог, установлених частинами першоютретьої, п`ятої, шостої статті 203 цього Кодексу, зокрема у зв`язку з невідповідністю змісту правочину ЦК України та іншим актам цивільного законодавства.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 48 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації.

Виходячи з аналізу правової природи процедури реалізації майна на прилюдних торгах, яка полягає у продажу майна, тобто у забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернено стягнення, до покупця учасника прилюдних торгів, та враховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення прилюдних торгів, складання за результатами їх проведення акта про проведення прилюдних торгів є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на публічних торгах, а відтак, є правочином.

Зазначений висновок узгоджується з положеннями статей 650, 655, частиною четвертою статті 656 ЦК України, які відносять публічні торги до договорів купівлі-продажу.

Таким чином, відчуження майна з прилюдних торгів належить до угод купівлі-продажу, а тому така угода може визнаватися недійсною в судовому порядку з підстав недодержання в момент її вчинення вимог, встановлених частинами першоютретьою, шостою статті 203 ЦК України (частина перша статті 215 ЦК України).

Разом з тим, оскільки за змістом частини першої статті 215 ЦК України підставами недійсності вчиненого за результатами прилюдних торгів правочину є недодержання вимог закону в момент його вчинення, тобто безпосередньо за результатами прилюдних торгів, то підставами для визнання прилюдних торгів недійсними є порушення встановлених законодавством правил їх проведення.

Згідно з частинами першою, другою статті 61 Закону України «Про виконавче провадження» реалізація арештованого майна (крім майна, вилученого з цивільного обороту, обмежено оборотоздатного майна та майна, зазначеного у частині восьмій статті 56 цього Закону) здійснюється шляхом електронних торгів або за фіксованою ціною. Порядок проведення електронних торгів визначається Міністерством юстиції України.

Аналіз положень Закону України «Про виконавче провадження» свідчить про те, що вони не встановлюють порядку та правил проведення прилюдних торгів, а лише закріплюють, як і стаття 650 ЦК України, такий спосіб реалізації майна, як його продаж на прилюдних торгах і відсилають до інших нормативно-правових актів, якими повинен визначатися порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого майна.

Відповідно до вищенаведених правових норм виконавець здійснює лише підготовчі дії з метою проведення прилюдних торгів (у тому числі й оцінку майна), а самі прилюдні торги з реалізації нерухомого майна організовують і проводять спеціалізовані організації, з якими виконавчою службою укладається відповідний договір.

Згідно з пунктом 1 Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 29 вересня 2016 року № 2831/5, в редакції, чинній на час проведення електронних торгів, електронні торги продаж майна за допомогою функціоналу центральної бази даних системи електронних торгів, за яким його власником стає учасник, який під час торгів запропонував за нього найвищу ціну.

При вирішенні спору про визнання електронних торгів недійсними судам необхідно встановити, чи мало місце порушення вимог порядку та інших норм законодавства при проведенні електронних торгів, чи вплинули ці порушення на результати електронних торгів, чи мало місце порушення прав і законних інтересів позивачів, які оспорюють результати електронних торгів.

Тобто для визнання судом електронних торгів недійсними необхідним є: наявність підстав для визнання прилюдних торгів недійсними (порушення правил проведення електронних торгів); встановлення, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду.

Аналогічні за змістом правові висновки викладені у постановах Верховного Суду України від 18 листопада 2015 року у справі № 6-1884цс15, від 25 листопада 2015 року у справі № 6-1749цс15, від 06 квітня 2016 року у справі № 3-242гс16, від 13 квітня 2016 року у справі № 6-2988цс15, від 29 червня 2016 року у справах № 6-370цс16 та № 6-547цс16, від 29 листопада 2017 року у справі № 6-231цс17.

У постанові Верховного Суду України від 24 жовтня 2012 року у справі № 6-116цс12 зазначено, що «відповідно до частини першої статті 16 ЦК України особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права та інтересу. Згідно із частиною другою статті 16, статті 215 ЦК України одним із способів захисту порушеного права є визнання недійсним правочину, укладеного з недодержанням вимог, установлених частинами першою-третьою, п?ятою, шостою статті 203 цього Кодексу. Виходячи з аналізу правової природи процедури реалізації майна на прилюдних торгах, яка полягає в продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернуто стягнення, до покупця - учасника прилюдних торгів, та ураховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення прилюдних торгів, складання за результатами їх проведення акта про проведення прилюдних торгів є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на публічних торгах, а відтак є правочином. Таким чином, ураховуючи, те що відчуження майна з прилюдних торгів відноситься до угод купівлі-продажу, така угода може визнаватись недійсною на підставі норм цивільного законодавства про недійсність правочину (статі 203, 215 ЦК України). Необхідно також зазначити, що оскільки виходячи зі змісту частини першої статті 215 ЦК України підставами недійсності укладеного за результатами прилюдних торгів правочину є недодержання вимог закону в момент його укладення, тобто безпосередньо за результатами прилюдних торгів, то підставами для визнання прилюдних торгів недійсними є порушення встановлених законодавством правил проведення торгів, визначених саме Тимчасовим положенням про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації нерухомого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 27 жовтня 1999 року № 68/5 та зареєстрованого в зазначеному Міністерстві 2 листопада1999 року за № 745/4838. Що стосується порушень, допущених державним виконавцем при здійсненні своїх повноважень, передбачених Законом України «Про виконавче провадження» № 606-ХІV від 21 квітня 1999 року, до призначення прилюдних торгів, у тому числі щодо відкриття виконавчого провадження, накладення арешту на майно, визначення вартості чи оцінки майна тощо (статі 18, 24-27, 32, 33, 55, 57 цього Закону), то такі дії (бездіяльність) державного виконавця підлягають оскарженню в порядку, передбаченому цим Законом (зокрема, частина сьома статті 24, частина четверта статті 26, частина третя статті 32, частина третя статті 36, часина друга статті 57, статі. 55, 85 Закону). Отже, дії державного виконавця у виконавчому провадженні, які не стосуються правил проведення прилюдних торгів, мають самостійний спосіб оскарження й не можуть бути підставою для визнання прилюдних торгів недійсними.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі

№ 367/6231/16-ц (провадження № 14-529цс19) зазначено, що «для застосування наслідків недотримання вказаних вимог, при вирішенні спору про визнання електронних торгів недійсними судам необхідно встановити чи мало місце порушення вимог Тимчасового порядку та інших норм законодавства при проведенні електронних торгів; чи вплинули ці порушення на результати електронних торгів; чи мало місце порушення прав і законних інтересів позивачів, які оспорюють результати електронних торгів.

Таким чином, головною умовою, яку повинні встановити суди, є наявність порушень, що могли вплинути на результат торгів, а тому окрім наявності порушення норм закону при проведенні електронних торгів, повинні бути й порушення прав і законних інтересів особи, яка їх оспорює, способом захисту яких є визнання електронних торгів недійсними.

Судом встановлено, що підставою для вчинення виконавчих дій і наступною реалізацією квартири, що належить позивачці були судові рішення щодо стягнення з неї заборгованості, а саме рішення Котовського міськрайонного суду Одеської області від 12 грудня 2018 року по справі № 505/3201/17 та Рішення Котовського міськрайонного суду Одеської області від 29.03.2016 року.

Постановою Одеського апеляційного суду від 18.05.2021 року по справі №505/3201/17 апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Кассир Є.О. задоволено. Рішення Котовського міськрайонного суду Одеської області від 12 грудня 2012 року скасовано і ухвалено нове рішення. В задоволенні позовних вимог ТОВ «Вердикт Капітал» до ОСОБА_3 та ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовлено. Стягнуто з ТОВ «Вердикт Капітал» на користь ОСОБА_1 судові витрати за подання апеляційної скарги у розмірі 1501,4 грн.

Також ухвалою Котовського міськрайонного суду Одеської області від 03.02.2021 року було визнано виконавчий лист № 505/257/16-ц, виданий 12.05.2016 року Котовським міськрайонним судом Одеської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредекс Фінанс» заборгованості за кредитним зобов`язанням у розмірі 109874,09 грн. та стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредекс Фінанс» судових витрат, пов`язаних із сплатою судового збору в розмірі 549,37 грн. - таким, що не підлягає виконанню.

Підставою для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню стало те, що ще з 29.12.2014 року Договір поруки №494-17/1 від 12.05.2006 року є припиненим, а зобов`язання Поручителя ОСОБА_1 з приводу заборгованості за кредитним договором №494-17 ДОУ 1А від 12.05.2006 укладеним між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_4 являються виконаними.

Так, ще 29.12.2014 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредекс Фінанс» та ОСОБА_1 було укладено Додаткову угоду до Договору поруки №494-17/1 від 12.05.2006 року, відповідно до умов якої сторони прийшли згоди припинити будь-які зобов`язання поручителя перед кредитором, які виникли на підставі кредитного договору №494-17 ДОУ 1А від 12.05.2006 року, що був укладений між ОСОБА_7 та ПАТ «УкрСиббанк», за умови сплати Поручителем у строк до 29.12.2014 року частини основної суми боргу у розмірі 7 000,00 грн.

Пунктом 3 Додаткової угоди було визначено, що при виконанні позичальником умов даної Додаткової угоди Договір вважається достроково припиненим, а зобов`язання Поручителя являються виконаними.

Аналогічна Додаткова угода до Договору поруки №494-17/2 від 12.05.2006 року була укладена 29.12.2014 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредекс Фінанс» та ОСОБА_3 .

29.12.2014 року ОСОБА_1 та ОСОБА_3 були виконані умови укладених Додаткових угод та сплачено на користь ТОВ «Кредекс Фінанс» по 7000,00 грн., що підтверджується копіями квитанції від 29.12.2014 року, що додаються.

Як наслідок, ОСОБА_1 було отримано довідку про відсутність заборгованості за вих. №2912 від 29.12.2014 року, згідно якої повідомлено; що поручителем ОСОБА_1 умови Додаткової угоди до Договору поруки №494-17/1 від 12.05.2006 року укладеної 29.12.2014 року між ТОВ «Кредекс Фінанс» та ОСОБА_1 станом на 29.12.2014 року виконані у повному обсязі. Договір поруки вважається достроково припиненим, та зобов`язання Поручителя з приводу заборгованості за кредитним договором №494-17 ДОУ 1А від 12.05.2006 укладеним між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_4 є виконаними.

Щодо визнання недійсними електронних торгів, протоколу проведення електронних торгів № 493612, акту приватного виконавця про проведенні електронні торги, проведених 27 липня 2020 року Державним підприємством «Сетам» із реалізації арештованого нерухомого майна (реєстраційний номер лота № 431129), свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, витребування квартири.

Так виконуючи завдання цивільного судочинства, окрім основних принципів: справедливості, добросовісності та розумності, суд керується аксіомою цивільного судочинства: «Placuit in omnibus rebus praecipuum esse iustitiae aequitatisque quam stricti iuris rationem», яка означає: «У всіх юридичних справах правосуддя й справедливість мають перевагу перед строгим розумінням права».

Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.

Рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом принципу верховенства права.

Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.

Відповідно до статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року N 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі Конвенція) та протоколи до неї, а також практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

Згідно зі статтею 1 Першого протоколу до Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Поняття «майно» у першій частині статті 1 Першого протоколу до Конвенції має автономне значення, яке не обмежується правом власності на фізичні речі та є незалежним від формальної класифікації в національному законодавстві. Право на інтерес теж по суті захищається статтею 1 Першого протоколу до Конвенції.

Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Статтею 330 ЦК України встановлено, що, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 ЦК України майно не може бути витребуване у нього.

Власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним (стаття 387 ЦК України).

Витребування майна шляхом віндикації застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема якщо між власником і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору.

Право власника на витребування майна від добросовісного набувача на підставі частини першої статті 388 ЦК України залежить від того, у який спосіб майно вибуло з його володіння. Ця норма передбачає вичерпне коло підстав, коли за власником зберігається право на витребування свого майна від добросовісного набувача.

Однією з таких підстав є вибуття майна з володіння власника або особи, якій він передав майно, не з їхньої волі іншим шляхом.

Положення статті 388 ЦК України застосовується як підстава позову про повернення майна від добросовісного набувача, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, не з їхньої волі іншим шляхом, яке було відчужене третій особі, якщо між власником та володільцем майна не існує жодних юридичних відносин.

При цьому системне тлумачення статті 388 ЦК України дає підстави для висновку про те, що в такому випадку законодавець презюмує, що у разі скасування судового акта останній не породжує жодних правових наслідків з моменту його ухвалення.

Тобто майно, яке вибуло з володіння власника на підставі рішення суду, прийнятого щодо цього майна, але в подальшому скасованого, слід вважати таким, що вибуло з володіння власника поза його волею.

З огляду на зазначене, встановивши, що спірне майно квартира, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 . вибула із володіння ОСОБА_1 поза її волею, а саме: на підставі судового рішення, яке в подальшому скасовано, а тому є підстави для витребування майна від добросовісного набувача, яким є ОСОБА_2 .

Крім того, ЄСПЛ у своїх рішеннях неодноразово констатував, що втручання у право мирного володіння майном, навіть якщо воно здійснюється згідно із законом та з легітимною метою, буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції, якщо не буде встановлений справедливий баланс між інтересами суспільства, пов`язаними із цим втручанням, та інтересами особи, яка зазнає такого втручання. Отже, має існувати розумне співвідношення (пропорційність) між метою, досягнення якої передбачається, та засобами, які використовуються для її досягнення. Справедливий баланс не буде дотриманий, якщо особа добросовісний набувач внаслідок втручання в її право власності понесе індивідуальний і надмірний тягар, зокрема, якщо їй не буде надана обґрунтована компенсація чи інший вид належного відшкодування у зв`язку з позбавленням права на майно (рішення ЄСПЛ у справах «Рисовський проти України» від 20 жовтня 2011 року (заява N 29979/04), «Кривенький проти України» від 16 лютого 2017 року (заява N 43768/07)).

Пошук такого балансу не означає обов`язкового досягнення соціальної справедливості у кожній конкретній справі, а передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між легітимною метою, досягнення якої передбачається, та засобами, які використовуються для її досягнення. Необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа внаслідок втручання в її право на повагу до житла несе надмірний тягар. Оцінюючи пропорційність, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були би менш обтяжливими для прав і свобод цієї особи, оскільки обмеження її прав не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для досягнення вказаної мети. Відсутність обґрунтування у судовому рішенні фактичних підстав застосування приписів законодавства, навіть якщо формальні вимоги були дотримані, може серед інших чинників братися до уваги при вирішенні питання про те, чи встановлено справедливий баланс заходом, що оскаржується

Представник відповідача ОСОБА_2 адвоката Павлишин Ю.М. у своєму відзиві посилався на наступну практику ЄСПЛ.

«Суд нагадує, що необхідність виправити стару «помилку» не повинна непропорційним чином втручатися у нове право, добросовісно набуте особою, яка покладалася на законність р державного органу влади (див., mutatis mutandis, рішення у справі «Пінкова та Пінк проти Іеської Республіки» (Pincova and Pine v. the Czech Republic), заява № 36548/97, пункт 58, ЄСПЛ 2002-VIII).

Ризик будь-якої помилки державного органу влади має покладатися на саму державу і помилки не повинні виправлятися за рахунок зацікавлених осіб (див., mutatis mutandis, згадане рішення у справі «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки» (Pincova and Pine v. the Izech Republic), пункт 58, та рішення у справах «Ґаші проти Хорватії» (Gashi v. Croatia), заява №32457/05, пункт 40, від 13 грудня 2007 року; та «Трґо проти Хорватії» (Trgo v Croatia), заява № 35298/04, пункт 67, від 11 червня 2009 року).

У контексті скасування помилково наданого права власності принцип належного урядування може не лише покладати на органи влади обов`язок діяти невідкладно при виправленні своєї помилки (див., наприклад, згадане рішення у справі «Москаль проти Польщі» (Moskai v. Poland), пункт 69), але й може також вимагати виплату належної компенсації або іншого виду відповідного відшкодування колишньому добросовісному власникові (див. згадані рішення у справах «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки» (Pincova and Pine v. the Czech Republic), пункт 53, «Гладишева проти Росії» (Gladysheva v. Russia), пункт 80, та рішення у справі «Максименко та Герасименко проти України» (Maksymenko and Gerasymenko v. Ukraine), заява №49317/07, пункт 64, від 16 травня 2013 року).

У зв`язку з цим Суд нагадує, що коли орган влади несе відповідальність за завдану шкоду, позитивний обов`язок держави сприяти встановленню правильного відповідача набуває ще більшого значення (див. рішення у справі «Плеханов проти Пвльщі» (Plechanov v. Poland), заява № 22279/04, пункт 109, від 07 липня 2009 року)

Особливістю цього спору є те, що позивачка у результаті проведення електронних торгів втратила право власності на належне їй на праві власності майно, в якому вона постійно проживала та була зареєстрована.

Відповідач ОСОБА_2 фактично ніколи не проживав, а також не володів спірною квартирою, оскільки він лише набув право власності на квартиру за результатами проведення електронних торгів.

Враховуючи справедливий баланс між інтересами суспільства, а також сторонами, суд вважає, що втрата права власності на майно, в якому особа постійно проживала є більшим порушенням права особи, аніж імовірне спричинення збитків відповідачу ОСОБА_2 у результаті позбавлення його права власності на майно, яке ним фактично не використовувалось.

Окрім того, ОСОБА_2 зберігає за собою право на відшкодування шкоди, яка була спричинена неправомірними діями виконавця та ТОВ «Вердикт-Капітал», у тому числі повернення його коштів за придбання квартири на електронних торгах з відшкодуванням завданих збитків.

Враховуючи викладене, суд, з урахуванням необхідності дотримання принципу пропорційності вважає, що вказані вище конкретні обставини справи обмежили права позивачки, яка власника квартири та створили для неї надмірний тягар.

Аналогічний правовий висновок викладено в постановах Верховного Суду

від 12 лютого 2020 року у справі № 359/9424/17, від 28.07.2021р по справі №522//19112/17.

Враховуючи наведене, керуючись принципом пропорційності, тобто дотримання «справедливого балансу» між потребами загальної суспільної ваги та потребами збереження фундаментальних прав особи, беручи до уваги те, що позивач внаслідок проведення електронних торгів з продажу належній на праві власності квартири позивачка понесла непропорційний та надмірний тягар, виходячи з принципів справедливості, добросовісності та розумності, суд вважає, що є підстави для задоволення позовних вимог.

Таким чином, враховуючи те, що у виконавчому провадженні №59614095 рішення суду на підставі якого було видано виконавчий лист скасовано, а по іншому виконавчому провадженні №62650163 - виконавчий лист, на підставі якого проводилась примусова процедура продажу нерухомого майна на оспорюваних електронних торгах, визнаний у судовому порядку таким, що не підлягає виконанню, слід дійти висновку про недійсність електронних торгів, які були проведені на підставі таких виконавчих листів, що призвело до порушення майнових прав Позивача.

Аналогічних правових висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 07 листопада 2018 року у справі № 712/1317/14-ц (провадження № 61-22566св18), від 12 грудня 2018 року у справі № 759/18852/14-ц (провадження № 61-21320св18), від 07 лютого 2019 року у справі № 522/1516/15-ц (провадження № 61-25870св18), від 03 липня 2019 року у справі № 372/4917/13 (провадження № 61- 11606св18), від 19 серпня 2020 року у справі №202/1698/17 (провадження № 61-6431св20), від 23 грудня 2020 року у справі № 639/7253/18 (провадження № 61-1287св20).

Таким чином, в силу статей 203, 215 ЦК України є підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про визнання недійсними електронних торгів з продажу квартири, загальною площею 74.0 кв.м.. що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , а також виданих за результатами цих торгів: протоколу проведення електронних торгів, акта приватного виконавця про проведення електронних торгів та свідоцтва про право власності на спірну квартиру.

Щодо позовних вимог про витребування майна з чужого незаконного володіння:

Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Статтею 330 ЦК України встановлено, що, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 ЦК України майно не може бути витребуване у нього.

Власник має необмежене право витребувати майно із чужого незаконного володіння (стаття 387 ЦК України).

Майно не може бути витребувано від добросовісного набувача, якщо воно було продане у порядку, встановленому для виконання судових рішень (частина друга статті 388 ЦК України).

Витребування майна шляхом віндикації застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема якщо між власником і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору.

Право власника на витребування майна від добросовісного набувача на підставі частини першої статті 388 ЦК України залежить від того, у який спосіб майно вибуло з його володіння. Ця норма передбачає вичерпне коло підстав, коли за власником зберігається право на витребування свого майна від добросовісного набувача.

Однією з таких підстав є вибуття майна з володіння власника або особи, якій він передав майно, не з їхньої волі іншим шляхом.

Положення статті 388 ЦК України застосовується як підстава позову про повернення майна від добросовісного набувача, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, не з їхньої волі іншим шляхом, яке було відчужене третій особі, якщо між власником та володільцем майна не існує жодних юридичних відносин.

Наведене узгоджується з правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду України від 21 грудня 2016 року у справі № 6-2233цс16, який у подальшому підтримано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 05 грудня 2018 року у справі № 522/2202/15-ц (провадження № 14- 132цс18).

Застосовуючи положення частини другої статті 388 ЦК України про те, що майно не може бути витребувано від добросовісного набувача, якщо воно було продане у порядку, встановленому для виконання судових рішень, суд повинен мати на увазі, що позов власника про витребування майна в особи, яка придбала його в результаті електронних торгів, проведених у порядку, встановленому для виконання судових рішень, підлягає задоволенню лише в тому разі, якщо торги були визнані недійсними, оскільки відповідно до частини першої статті 388 ЦК України, власник має право витребувати майно, яке вибуло з володіння поза його волею, і в добросовісного набувача.

На підставі викладеного, суд вважає, що необхідно:

1.Позовні вимоги ОСОБА_1 до приватного виконавця Виконавчого округу Одеської області Шевченко Тетяни Сергіївни, Державного підприємства «СЕТАМ», ОСОБА_2 , третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» про визнання електронних торгів недійсними та витребування майна із чужого незаконного володіння задовольнити.

2.Визнати недійсними електронні торги, проведені 27 липня 2020 року Державним підприємством «Сетам» з реалізації арештованого нерухомого майна (реєстраційний номер лота № 431129), а саме трикімнатної квартири, загальною площею 74,0 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

3.Визнати недійсним протокол проведення електронних торгів № 493612, проведених 27 липня 2020 року Державним підприємством «Сетам» із реалізації нерухомого майна (реєстраційний номер лота № 431129), а саме трикімнатної квартири, загальною площею 74,0 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

4.Визнати недійсним акт приватного виконавця про проведенні електронні торги, проведених 27 липня 2020 року Державним підприємством «Сетам» із реалізації арештованого нерухомого майна (реєстраційний номер лота № 431129), а саме трикімнатної квартири, загальною площею 74,0 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , складений 05 серпня 2020 року приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Шевченко Тетяною Сергіївною.

5.Визнати недійсним свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, а саме квартири, загальною площею 74,0 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , видане на ім`я ОСОБА_2 05.08.2020 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Дімітровою Т.А., зареєстроване в реєстрі за №1395.

6. Витребувати квартиру, загальною площею 74,0 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , з володіння ОСОБА_2 на користь рюми ОСОБА_9 (РНОКПП НОМЕР_1 ) .

7. Поновити право власності ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на квартиру, загальною площею 74,0 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 101, що була здійснена на підставі рішення держаного реєстратора КП «Новоселівська сільська Рада «Регіональне бюро державної реєстрації» від 01.12.2016р..

8. Повернути ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) сплачену суму зустрічного зобов`язання у розмірі 8000 (вісім) тисяч гривень, яка сплачена згідно квитанції від 03.08.2021р.., згідно ухвали суду від 12.07.2021р.

9. Стягнути з приватного виконавця Виконавчого округу Одеської області Шевченко Тетяни Сергіївни на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір у розмірі 3276 гривень.

Керуючись ст.ст.2,5,10,12,258,259,263-265 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги ОСОБА_1 до приватного виконавця Виконавчого округу Одеської області Шевченко Тетяни Сергіївни, Державного підприємства «СЕТАМ», ОСОБА_2 , третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» про визнання електронних торгів недійсними та витребування майна із чужого незаконного володіння задовольнити.

2. Визнати недійсними електронні торги, проведені 27 липня 2020 року Державним підприємством «Сетам» з реалізації арештованого нерухомого майна (реєстраційний номер лота № 431129), а саме трикімнатної квартири, загальною площею 74,0 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

3. Визнати недійсним протокол проведення електронних торгів № 493612, проведених 27 липня 2020 року Державним підприємством «Сетам» із реалізації нерухомого майна (реєстраційний номер лота № 431129), а саме трикімнатної квартири, загальною площею 74,0 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

4. Визнати недійсним акт приватного виконавця про проведенні електронні торги, проведених 27 липня 2020 року Державним підприємством «Сетам» із реалізації арештованого нерухомого майна (реєстраційний номер лота № 431129), а саме трикімнатної квартири, загальною площею 74,0 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , складений 05 серпня 2020 року приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Шевченко Тетяною Сергіївною.

5. Визнати недійсним свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, а саме квартири, загальною площею 74,0 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , видане на ім`я ОСОБА_2 05.08.2020 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Дімітровою Т.А., зареєстроване в реєстрі за №1395.

6. Витребувати квартиру, загальною площею 74,0 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , з володіння ОСОБА_2 на користь рюми ОСОБА_9 (РНОКПП НОМЕР_1 ) .

7. Поновити право власності ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на квартиру, загальною площею 74,0 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 101, що була здійснена на підставі рішення держаного реєстратора КП «Новоселівська сільська Рада «Регіональне бюро державної реєстрації» від 01.12.2016р..

8. Повернути ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) сплачену суму зустрічного зобов`язання у розмірі 8000 (вісім) тисяч гривень, яка сплачена згідно квитанції від 03.08.2021р.., згідно ухвали суду від 12.07.2021р.

9. Стягнути з приватного виконавця Виконавчого округу Одеської області Шевченко Тетяни Сергіївни на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір у розмірі 3276 гривень.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду в 30 -ти денний строк з дня отримання копії повного тексту рішення.

Повний текст рішення буде складено та підписано у десятиденний строк з дати проголошення рішення.

Суддя

Повний текст рішення складено та підписано 27.07.2022