Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області у складі:
головуючого судді Марциновської І.В.,
за участю: секретаря судового засідання Максим`юк Я.Е.,
представника позивача адвоката Світлика О.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,
Позивач ОСОБА_1 звернулась до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.
Позовні вимоги обґрунтовує тим, що на підставі ордеру № 3792 від 06.04.1993 позивачеві та її сім`ї, до складу якої на той час входили чоловік ОСОБА_2 та син ОСОБА_3 , виділено кімнату АДРЕСА_1 . 03.11.2003 шлюб між сторонами розірваний. Відповідач вже більше десяти років не проживає у вказаній кімнаті, не сплачує комунальні платежі та не здійснює витрати на утримання вказаного нерухомого майна. При цьому окремий порядок користування кімнатою сторонами не встановлювався. Такі обставини створюють позивачу перешкоди у належному користуванні нерухомим майном. За таких підстав відповідно до ст. 71, 72, 107 ЖК УРСР позивач просить визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_2 .
31.12.2021 відкрито провадження у справі, постановлено розглядати справу в порядку загального позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначено підготовче засідання на 28.01.2022 та надано сторонам строк для подання заяв по суті справи.
28.01.2022 задоволено клопотання про виклик і допит свідків, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 01.03.2022.
01.03.2022 судове засідання відкладено на 15.04.2022 у зв`язку з перебуванням головуючої судді Черніцької І.М. у відпустці.
15.04.2022 розгляд справи не відбувся у зв`язку з перебуванням головуючої судді Черніцької І.М. у відпустці.
28.04.2022 справа прийнята до провадження судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Марциновської І.В., постановлено розглядати справу в порядку загального позовного провадження та призначено розгляд справи по суті на 24.05.2022.
24.05.2022 судове засідання відкладено на 20.06.2022 у зв`язку з неявкою учасників справи.
20.06.2022 судове засідання відкладено на 07.07.2022 у зв`язку з неявкою учасників справи.
У судовому засіданні 07.07.2022 представник позивача адвокат Світлик О.М. позов підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, та просив позов задовольнити повністю. Пояснив, що відповідач є колишнім чоловіком позивача та сторони більше 10 років спільно не проживають. Відтак приблизно з 2011 року відповідач не проживає у кімнаті, наймачем якої є позивач, однак не бажає добровільно знятися з реєстрації. Вказав, що сторони не спілкуються між собою та не підтримують жодних стосунків. Не заперечував проти заочного розгляду справи.
У судове засідання 07.07.2022 позивач ОСОБА_1 не з`явилась, приймає участь у судовому процесі через свого представника.
У судове засідання 07.07.2022 відповідач ОСОБА_1 , належним чином повідомлений про дату, час і місце цього судового засідання, у тому числі і через оголошення на офіційному веб-сайті Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області, не з`явився. Правом подання відзиву відповідач не скористався. Заяв чи клопотань на день розгляду справи від відповідача до суду не надходило.
Ураховуючи наявність усіх умов, визначених ст. 280 ЦПК України, суд прийшов до переконання про можливість здійснення заочного розгляду даної справи та ухвалення за наслідками її розгляду заочного рішення на підставі наявних у справі доказів.
У судовому засіданні 07.07.2022 свідок ОСОБА_4 пояснила, що є сусідкою позивача. Свідок показала, що обізнана, що відповідач є колишнім чоловіком позивача і вже приблизно 10 років не проживає разом з позивачем. Будь-яких речей за місцем реєстрації у нього немає. Вважає, що відповідач не має наміру повертатись та проживати у квартирі, наймачем якої є позивач. Також показала, що оплата комунальних послуг у колишньому гуртожитку здійснюється за показниками лічильників. При цьому частина з них є загальними лічильниками і комунальні послуги розраховуються відповідно до кількості зареєстрованих у кімнаті осіб.
У судовому засіданні 07.07.2022 свідок ОСОБА_5 пояснила, що є сусідкою позивача. Свідок показала, що відповідач приблизно 10 років не проживає у квартирі, наймачем якої є позивач. Зазначила, що нарахування певних видів комунальних послуг здійснюється відповідно до кількості зареєстрованих у кімнаті осіб.
Заслухавши пояснення представника позивача та показання свідків, дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.
Статтею 3 СК України передбачено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.
Відповідно до абз. 1 ст. 58 ЖК УРСР на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської ради видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення.
Згідно з абз. 1, 2 ст. 61 ЖК УРСР користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім`я якого видано ордер.
Відповідно до ст. 64 ЖК УРСР члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.
Суд установив, що 06.04.1993 ОСОБА_1 на підставі рішення адміністрації і профспілкового комітету в/о «Текстерно» виданий ордер № 3792 на житлову площу в гуртожитку, а саме кімнату АДРЕСА_1 . До складу сім`ї наймача включені: чоловік ОСОБА_2 , 1969 року народження, та син ОСОБА_3 , 1990 року народження. Указані обставини підтверджуються копією ордеру № 3792 від 06.04.1993 (а.с. 8).
З урахуванням викладеного суд доходить висновку, що відповідач набув право користування вказаною вище кімнатою як член сім`ї позивача.
При цьому згідно з ч. 3 ст. 64 ЖК УРСР якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім`ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов`язки, як наймач та члени його сім`ї.
Відтак ті обставини, що рішенням Тернопільського міського суду Тернопільської області від 03.11.2003 шлюб між сторонами розірваний (а.с. 11), не вплинули на право відповідача проживати у кімнаті АДРЕСА_1 і після розірвання шлюбу.
У статті 9 ЖК УРСР передбачено, що ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій.
Відповідно до абз. 1, 2 ст. 71 ЖК УРСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом.
Згідно зі ст. 72 ЖК УРСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
Тобто будь-яке виселення або позбавлення особи права користування житлом допускається виключно на підставах, передбачених законом, і повинно відбуватись в судовому порядку.
У справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням, необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. Наймачеві або членові його сім`ї, який був відсутнім понад встановлений законом строк без поважних причин, суд вправі з цих мотивів відмовити в позові про захист порушеного права (вселення, обмін, поділ жилого приміщення тощо). Наймач або член його сім`ї, який вибув на інше постійне місце проживання, втрачає право користування жилим приміщенням з дня вибуття, незалежно від пред`явлення позову про це. На підтвердження вибуття суд може брати до уваги будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання (повідомлення про це в листах, розписка, переадресація кореспонденції, утворення сім`ї в іншому місці, перевезення майна в інше жиле приміщення, виїзд в інший населений пункт, укладення трудового договору на невизначений строк тощо).
Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 18.03.2020 у справі № 758/8097/18-ц.
Частина 1 ст. 81 ЦПК України визначає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Суд встановив, що при вселенні відповідача до кімнати, наймачем якої є позивач, жодної домовленості між сторонами про порядок користування даним житлом та порядок втрати такого права не існувало.
При цьому відповідач добровільно тривалий час не проживає у спірній кімнаті, що підтверджується рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03.11.2003, яким розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та зі змісту якого вбачається, що сторони спільно не проживають та не ведуть спільне господарство (а.с. 11).
Також той факт, що відповідач впродовж тривалого часу не проживає у кімнаті АДРЕСА_1 , підтверджується актами обстеження об`єднання співвласників житла та допоміжних приміщень гуртожитку «Чалдаєва 13» від 15.07.2020, 20.02.2021, 25.11.2021 (а.с. 12, 13, 14). Вказані обставини, у тому числі і що речі та майно відповідача відсутні у кімнаті, де проживає позивач, також підтверджуються показаннями свідків, наданими у судовому засіданні.
Крім цього, відповідач не приймає участі в утриманні даного нерухомого майна, не сплачує комунальних платежів та зі скаргами до відповідних органів щодо усунення перешкод у користуванні житлом не звертався.
Разом з тим реєстрація відповідача у спірній кімнаті створює позивачу перешкоди у вільному користуванні нерухомим майном. Зокрема, позивач несе додаткові витрати на оплату комунальних послуг, нарахування яких здійснюється відповідно до кількості осіб, зареєстрованих у кімнаті.
При цьому відповідач у судове засідання не з`явився та не надав суду будь-яких доказів про поважність причин відсутності у вказаному житлі та на спростовування доводів позивача.
Разом з тим суд відхиляє за неналежністю інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 292642544 від 25.12.2021 (а.с. 15-16), оскільки така довідка не може беззаперечно підтвердити, що ОСОБА_2 володіє іншим нерухомим майном, а також що він вибув на проживання до іншого житлового приміщення. Так, при формуванні вказаної довідки здійснювався пошук лише за прізвищем, ім`ям та по батькові особи, однак не зазначалися будь-які інші ідентифікуючі дані, зокрема, ідентифікаційний код особи.
За таких підстав, дослідивши наявні у справі докази, оцінивши їх кожний окремо та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд доходить висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.
Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частина 1 ст. 141 ЦПК України визначає, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Так, при зверненні до суду з даним позовом позивач сплатила судовий збір у сумі 908 грн, що підтверджується квитанцією № 2Т37-НН1А-1С82-ТЕ4Р від 26.12.2021 (а.с. 17). Відтак з урахуванням вказаних норм закону сплачений судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.
Також відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, враховуючи, що представник позивача адвокат Світлик О.М. до закінчення судових дебатів зробив усну заяву про подання доказів на підтвердження розміру судових витрат, які понесла позивач у зв`язку з розглядом цієї справи, протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, суд вважає за необхідне згідно зі ст. 246 ЦПК України призначити судове засідання для вирішення питання про судові витрати.
Керуючись ст. 9, 58, 61, 64, 71, 72 ЖК УРСР, ст. 4, 76-81, 89, 133 ч. 1, 141 ч. 1, 8, 259, 263-265, 280, 282-284, 288, 289, 354 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, задовольнити повністю.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_2 .
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у виді судового збору у сумі 908 (дев`ятсот вісім) гривень.
Надати ОСОБА_1 строк п`ять днів з дня ухвалення рішення суду для подання доказів щодо розміру понесених позивачем судових витрат.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана позивачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Відомості про учасників справи:
Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .
Представник позивача: адвокат Світлик Олег Мирославович; місцезнаходження: АДРЕСА_3 .
Відповідач: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 .
СуддяІ. В. Марциновська
Повне рішення суду складене 15.07.2022.