Справа № 486/1623/21
Провадження № 2/486/154/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2022 року Южноукраїнський міський суд Миколаївської області

у складі: головуючого судді Савіна О.І.,

при секретарі Коршак О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Южноукраїнську Миколаївської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,

без участі сторін,

ВСТАНОВИВ:

05.10.2021 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання останнього таким, що втратив право користування жилим приміщенням квартирою АДРЕСА_1 . В обґрунтування позову зазначають, що позивачі по справі та відповідач згідно до витягу про державну реєстрацію прав № 32944478 від 23.01.2012 року є власниками 1/3 частки кожний трикімнатної квартири АДРЕСА_1 . 10.06.2015 року відповідач, відповідно до договору дарування, подарував 1/3 частки вищезазначеної квартири своєму батьку ОСОБА_1 .. Відповідач не проживає в даній квартирі з 2005 року, не сплачує комунальні платежі, в утриманні житла участі не бере, особистих речей в квартирі не має. Перешкод в користуванні жилим приміщенням йому ніхто не чинить. Фактично ОСОБА_3 проживає в Російській Федерації, де працює. У зв`язку з тим, що реєстрація відповідача перешкоджає їм, як власникам, вільно користуватися та розпоряджатися належним їм майном, просять позбавити ОСОБА_3 права користування квартирою АДРЕСА_1 .

Позивачі в судове засідання не з`явились, направили до суду письмові заяви, в яких просять розглянути справу без їхньої участі, зазначивши, що позовні вимоги підтримують.

Відповідач причину неявки суду не повідомив, про день місце та час розгляду справи сповіщений шляхом розміщення оголошення про виклик в судове засідання, на офіційному веб-сайті судової влади України, в порядку передбаченому ст. 128 ЦПК України.

Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено наступне.

Згідно витягу про державну реєстрацію прав, 23.01.2012 року Комунальним підприємством Бюро технічної інвентаризації м. Южноукраїнськ зареєстровано право власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_3 , ОСОБА_2 та ОСОБА_1 по 1/3 частки квартири кожному, на підставі свідоцтва про право власності від 14.11.2011 року № НОМЕР_1 (а.с. 6, 7).

Відповідно до договору дарування № 905 від 10.06.2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Южноукраїнського міського нотаріального округу Миколаївської області Рихальською О.В., ОСОБА_3 передав безоплатно у власність своєму батькові ОСОБА_1 1/3 частку у праві власності на квартиру АДРЕСА_1 (а.с. 8-9, 10).

З довідки (виписки з домової книги про склад сім`ї та реєстрацію) від 20.09.2021 року вбачається, що в квартирі АДРЕСА_1 , з 13.07.2001 року зареєстрований відповідач ОСОБА_3 (а.с. 11).

Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

За результатами розгляду справи судом встановлено, що квартира АДРЕСА_1 , на праві спільної часткової власності належить позивачу ОСОБА_1 (2/3 частки квартири) та позивачу ОСОБА_2 (1/3 частки квартири).

Згідно положень ст.ст. 317, 319, 391 Цивільного Кодексу України, власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Зі змісту ст.ст. 386, 391 ЦК України слідує, що власник має право звертатися до суду за захистом свого права власності та вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Верховний Суд України, у своїй постанові від 16.01.2012 року висловив правову позицію, відповідно до якої у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою.

Згідно з п.34 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальний справ №5 від 07.02.2014 року "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав", під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім`ї, попередніми членами його сім`ї, а також членами сім`ї попереднього власника житла.

У відповідності до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відсутність відповідача ОСОБА_3 у спірній квартирі понад встановлені строки, а саме: з 2005 року, підтверджується актами про не проживання, складеними комісією ОСББ «Шоколадка 8» 01.12.2020 року та 21.09.2021 року, за участю сусідів (а.с. 12, 13).

Згідно ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки провадиться в судовому порядку.

Оскільки відповідач ОСОБА_3 в квартирі АДРЕСА_1 , яка на праві спільної часткової власності належить ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , не проживає з 2005 року, зквартири виїхав добровільно, забравши свої особисті речі, утримання квартири не здійснює, суд вважає, що він втратив право користування вказаним жилим приміщенням, а тому позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивачів підлягає судовий збір у розмірі 908,00 грн. (по 454 грн. кожному).

Керуючись ст.ст. 4, 10-13, 76, 81, 83, 89, 141, 229, 258, 259, 263-265, 273, 352, 354, 355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, задовольнити.

Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , витрати зі сплати судового збору розміром 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні 00 коп..

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_4 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , витрати зі сплати судового збору розміром 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні 00 коп..

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Южноукраїнського

міського суду Олександр САВІН