Провадження № 22-ц/802/281/22 Категорія: 39 Доповідач: Шевчук Л. Я.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 березня 2022 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Шевчук Л. Я.,

суддів Данилюк В. А., Киці С. І.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовомАкціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за апеляційною скаргою позивача Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на заочне рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 08 грудня 2021 року,

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2020 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулося в суд із зазначеними позовними вимогами, які обґрунтовані тим, що, підписавши анкету-заяву від 02 червня 2011 року, відповідач погодився на те, що заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг і тарифами банку, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складають договір про надання банківських послуг.

Відповідно до умов договору відповідачу ОСОБА_1 було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки (300 грн), в подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 20000 грн.

АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за договором виконало в повному обсязі та надало позичальнику можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого ліміту.

Відповідач взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконував, унаслідок чого станом на 11 жовтня 2020 року виникла заборгованість за кредитом на загальну суму 37091,57 грн, з яких: 24282,63 грн - заборгованість за тілом кредиту, 6752,48 грн - заборгованість за відсотками, 6056,46 грн - нарахована пеня.

Посилаючись на зазначені обставини, позивач просив суд стягнути з відповідача ОСОБА_1 в користь банку заборгованість за кредитним договором у розмірі 37091,57 грн, а також судові витрати по справі.

Заочним рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 08 грудня 2021 року у цій справі позов задоволено частково.

Ухвалено стягнути з ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 індивідуальний податковий номер НОМЕР_1 , мешканця АДРЕСА_1 в користь АТ КБ «ПриватБанк» 24282,63 грн заборгованості за кредитом від 02 червня 2011 року на р/р НОМЕР_2 в АТ КБ «ПриватБанк», МФО 305299, .

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 індивідуальний податковий номер НОМЕР_1 , мешканця АДРЕСА_1 в користь АТ КБ «ПриватБанк» понесені і документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1376,11 грн на р/р НОМЕР_2 в АТ КБ «ПриватБанк», МФО 305299, .

Стягнуто з ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 індивідуальний податковий номер НОМЕР_1 , мешканця АДРЕСА_1 в користь АТ КБ «ПриватБанк» понесені і документально підтверджені судові витрати у зв`язку з вчиненням інших дій, пов`язаних з розглядом справи чи підготовкою до її розгляду в розмірі 54,20 грн, на р/р НОМЕР_2 в АТ КБ «ПриватБанк», МФО 305299, .

Не погоджуючись із постановленим судовим рішенням, представник позивача подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду в частині відмови в задоволенні позову скасувати з ухваленням у цій частині нового судового рішення про задоволення позову банку.

Відповідно до частини 1 статті 369 ЦПК України апеляційний суд розглянув цю справу в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи.

Як передбачено частинами 4, 5 статті 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Апеляційну скаргу представника позивача слід задовольнити, а заочне рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення про задоволення позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк».

Апеляційний суд відповідно до принципу диспозитивності не робить своїх висновків щодо неоскарженої частини рішення ні в мотивувальній ні в резолютивній частині судового рішення.

Задовольняючи частково позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» та стягуючи з відповідача в користь позивача заборгованість за кредитним договором у розмірі 24282,63 грн, суд першої інстанції дійшов висновку, що підстави для стягнення з відповідача в користь позивача заборгованості за відсотками та пенею відсутні, оскільки сторонами не були узгоджені істотні умови договору, в тому числі і умови щодо сплати відсотків та пені.

Такі висновки суду не відповідають встановленим обставинам справи та зроблені з порушенням вимог закону.

Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно із частиною 1 статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором (частина 1 статті 1048 ЦК України).

Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі (частина 1 статті 1055 ЦК України).

Згідно із частинами 1, 2 статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом частини 1 статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (у цьому випадку АТ КБ «ПриватБанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Відповідно до частини 2 статті 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно із частиною 1 статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частинами 1, 2 статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно із частиною 1 статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

АТ КБ «ПриватБанк», пред`являючи свої вимоги про стягнення заборгованості за договором кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав у борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за відсотками та заборгованість за пенею.

Позивач, обґрунтовуючи право вимоги у цій частині, у тому числі їх розмір та порядок нарахування, крім самого розрахунку заборгованості, посилався на витяг з Тарифів та витяг з Умов та правил надання банківських послуг, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, як невід`ємні частини спірного договору.

Витягом з Умов та правил надання банківських послуг, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені, у тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки позичальника і банку, відповідальність сторін, зокрема, пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування.

При цьому матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей витяг з Умов та правил надання банківських послуг розумів відповідач, ознайомився та погодився з ним, підписуючи анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати пені, зокрема, у зазначеному в цих документах, що надані банком до позовної заяви розмірах і порядку нарахування.

Разом з тим, суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позовних вимог про стягнення відсотків за користування кредитом та пені, не звернув уваги на те, що в матеріалах справи міститься підписана відповідачем ОСОБА_1 довідка про умови кредитування з використанням кредитної картки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», в якій зазначено, зокрема тип кредитної лінії, пільговий період, базова відсоткова ставка за користування кредитом, розмір та строк внесення щомісячних платежів, розмір комісії за зняття готівки, умова щодо сплати пені за несвоєчасне погашення заборгованості та інше (а. с. 23), а тому висновок суду першої інстанції про те, що при укладенні кредитного договору з ОСОБА_1 АТ КБ «ПриватБанк» не дотримав вимог, передбачених частиною 2 статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, які вважав узгодженими банк, є помилковим та суперечить обставинам справи, яким суд не дав належної правової оцінки.

Згідно з наданим позивачем розрахунком заборгованості позичальника ОСОБА_1 за кредитом заборгованість за відсотками складає 6752,48 грн та нарахована пеня в розмірі 6056,46 грн.

Згідно із частиною 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Проте відповідач всупереч зазначених вимог закону будь-яких доказів на спростування вказаного розрахунку заборгованості суду не надав.

За таких обставин суд апеляційної інстанції доходить висновку, що із-за неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків суду обставинам справи, неправильного застосування норм матеріального права рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення відсотків за користування кредитними коштами та пені слід скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення про задоволення позовних вимог АТ КБ «Приватбанк».

Згідно з частиною 13 статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Позивачем при поданні апеляційної скарги сплачено судовий збір в розмірі 3153 грн.

Отже, з відповідача в користь позивача слід стягнути судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 3153 грн.

Керуючись статтями 367, 368, 369, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу позивача Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити.

Заочне рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 08 грудня 2021 року в оскаржуваній частині скасувати і ухвалити в цій частині нове судове рішення.

Стягнути з відповідача ОСОБА_1 в користь позивача Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк»6752 (шість тисяч сімсот п`ятдесят дві) грн 48 копійок заборгованості за відсотками.

Стягнути з відповідача ОСОБА_1 в користь позивача Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» 6056 (шість тисяч п`ятдесят шість) грн 46 копійок нарахованої пені.

Стягнути з відповідача ОСОБА_1 в користь позивача Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» 3153 (три тисячі сто п`ятдесят три) грн судового збору за подання апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий

Судді