Ухвала

21 липня 2022 року

м. Київ

справа № 591/3538/21

провадження № 61-6704ск22

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Ступак О. В. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Погрібного С. О.,

вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою Акціонерного товариства «Сумиобленерго» на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 20 грудня 2021 року та постанову Сумського апеляційного суду від 14 червня 2022 року у справі за позовом Акціонерного товариства «Сумиобленерго» до ОСОБА_1 про стягнення вартості необлікованої електричної енергії,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2021 року Акціонерне товариство «Сумиобленерго» (далі - АТ «Сумиобленерго») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення вартості необлікованої електричної енергії.

В обґрунтування позову зазначало, що 06 січня 2016 року між ним та ОСОБА_1 укладений договір про постачання електричної енергії № 161543 на приміщення по АДРЕСА_1 . 30 вересня 2020 року під час проведення представниками товариства перевірки електроустановки у належному відповідачці приміщенні виявлено порушення цілісності пломбувального матеріалу, на якому встановлена пломба на шафі обліку. Пломба встановлювалась згідно акта про пломбування та встановлення індикаторів від 24 січня 2018 року. Зазначене є порушенням пункту 2.3.4, підпункту 8 пункту 5.5.5, підпункту 2 пункту 8.4.2 Правил роздрібного ринку електричної енергії. 11 листопада 2020 року комісією філії «Сумський МРЕМ» АТ «Сумиобленерго», за участю відповідачки, розглянутий акт про порушення від 30 вересня 2020 року, і прийнято рішення визначити вартість необлікованої електричної енергії у розмірі 11 971,22 грн.

Вказувало, що ОСОБА_1 не сплатила у визначений строк суму вартості необлікованої електричної енергії, у зв`язку із чим, просив суд стягнути з відповідачки на свою користь вартість необлікованої електричної енергії у розмірі 11 971,22 грн.

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 20 грудня 2021 року, залишеним без змін постановою Сумського апеляційного суду від 14 червня 2022 року, у задоволенні позову АТ «Сумиобленерго» відмовлено.

Суди, відмовляючи у задоволенні позову АТ «Сумиобленерго», виходили з того, що за результатами контрольного огляду уповноваженими особами позивача виявлено пошкодження дроту на пломбі, яка встановлена на шафі обліку відповідачки. У зв`язку з цим складено акт про порушення та за результатами розгляду цього акта відповідачці донараховано необліковану електричну енергію за період 6 місяців з дати виявлення порушення, визначено її вартість. Оскільки за результатами розгляду справи факт безоблікового споживання електроенергії ОСОБА_1 не підтверджений, суди дійшли висновку, що підстави для стягнення вартості необлікованої електричної енергії відсутні.

14 липня 2022 року АТ «Сумиобленерго» звернулося до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 20 грудня 2021 року та постанову Сумського апеляційного суду від 14 червня 2022 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Верховний Суд дійшов висновку, що відсутні підстави для відкриття касаційного провадження з огляду на таке.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до пунктів 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Предметом позову у цій справі є стягнення вартості необлікованої електричної енергії у загальному розмірі 11 971,22 грн, що є меншим, ніж сто розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (248 100,00 грн), а тому відповідно до вимог ЦПК України справа є малозначною.

При цьому Верховний Суд враховує рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року № R (95) 5, згідно яких державам-членам необхідно вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

Касаційна скарга містить посилання на те, що рішення у цій малозначній справі оскаржуються до суду касаційної інстанції на підставі підпункту «а» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Підпунктом «а» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України як підставу для оскарження у касаційному порядку судових рішень у малозначних справах визначено ситуацію, коли касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

Верховний Суд у визначенні правового питання як такого, що має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, виходить з того, що таке правове питання має бути головним або основним питанням правозастосовчої практики, воно повинно мати винятково актуальне значення для її формування. Такі ознаки визначаються предметом спору, вагомістю для держави й суспільства у цілому правового питання, що постало перед практикою його застосування.

Посилання заявника на постанови Верховного Суду у справах, де за подібних відносин, але різних фактичних обставин, встановлено наявність підстав для стягнення вартості необлікованої електричної енергії, не є підтвердженням відсутності єдності у правозастосовчій практиці у справах цієї категорії. У справі, про перегляд якої подано касаційну скаргу, суди дійшли висновку про відсутність підстав для стягнення вартості необлікованої електричної енергії, оскільки за результатами розгляду справи факт безоблікового споживання електроенергії не підтвердився.

Заявником у касаційній скарзі не сформульовано правову проблему, яка на його думку, є фундаментальною і потребує вирішення Верховним Судом.

Наведене дає підстави для висновку, що касаційна скарга не містить належного обґрунтування наявності підстав, передбачених підпунктом «а» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, для перегляду малозначної справи судом касаційної інстанції.

Оскільки, касаційну скаргу подано на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, і судом не встановлено передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України випадків, за наявності яких судові рішення у малозначній справі підлягають касаційному оскарженню, тому підстави для відкриття касаційного провадження відсутні.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 1 частини шостої статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд,

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Акціонерного товариства «Сумиобленерго» на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 20 грудня 2021 року та постанову Сумського апеляційного суду від 14 червня 2022 року у справі за позовом Акціонерного товариства «Сумиобленерго» до ОСОБА_1 про стягнення вартості необлікованої електричної енергії відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:О. В. Ступак І. Ю. Гулейков С. О. Погрібний