Ухвала

27 липня 2022 року

м. Київ

справа № 303/5624/20

провадження № 61-6207 ск 22

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Пророка В. В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Дурдинець Володимир Володимирович, на рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 08 квітня 2021 року та постанову Закарпатського апеляційного суду від 13 квітня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням шляхом вселення,

ВСТАНОВИВ:

1. У липні 2022 року ОСОБА_1 через свого представника засобами поштового зв'язку направив до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 08 квітня 2021 року та постанову Закарпатського апеляційного суду від 13 квітня 2022 року, у якій заявив клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження зазначених судових рішень та, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права судами попередніх інстанцій, просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення у справі.

2. Проте касаційна скарга не може бути прийнята до розгляду судом касаційної інстанції з огляду на таке.

3. Згідно із пунктом 5 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено, зокрема, підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 ЦПК України підстави (підстав). Абзац другий цього пункту статті 392 ЦПК України уточнює, що у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 ЦПК України в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні. ОСОБА_1 у своїй касаційній скарзі виділяє саме пункт 1 частини другої статті 392 ЦПК України як випадок неправильного застосування норм матеріального права, що є підставою для касаційного оскарження зазначених судових рішень.

4. У своїй касаційній скарзі ОСОБА_1 вказав лише судову палату, у складі колегії суддів якої Верховний Суд прийняв постанову, в якій, на думку заявника, викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні. Також ОСОБА_1 вказав дату прийняття Верховним Судом цієї постанови. Це не відповідає вимогам пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України. Заявник має уточнити номер справи (провадження), у якій була прийнята ця постанова Верховного Суду.

5. Згідно із пунктом 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги додаються, зокрема, документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону. Частина п`ята цієї статті ЦПК України також вказує, що якщо касаційна скарга подається особою, звільненою від сплати судового збору відповідно до закону, у ній зазначаються підстави звільнення від сплати судового збору.

6. Абзац третій частини першої статті 3 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір» (в редакції, чинній на момент виникнення відповідних правовідносин, далі - Закон про судовий збір) передбачає сплату судового збору за подання зазначеної касаційної скарги відповідно до розміру його ставок, визначених цим законом.

7. ОСОБА_1 не додав до своєї касаційної скарги документи, передбачені пунктом 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України, а також не вказав підстави звільнення його від сплати судового збору.

8. Підпунктом 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону про судовий збір передбачено, що розмір судового збору за подання касаційної скарги на рішення суду становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги в розмірі оспорюваної суми.

9. Відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду (п.п. 52, 54 постанови від 25 серпня 2020 року справі № 910/13737/19 (провадження № 12-36гс20)) майновий позов (позовна вимога майнового характеру) - це вимога про захист права або інтересу, об`єктом якої виступає благо, що підлягає грошовій оцінці. Тобто будь-який майновий спір має ціну. Різновидами майнових спорів є, зокрема, спори, пов`язані з підтвердженням прав на майно та грошові суми, на володіння майном і будь-які форми використання останнього. Натомість до позовних заяв немайнового характеру відносяться вимоги, які не підлягають вартісній оцінці. Під немайновим позовом слід розуміти вимогу про захист права або інтересу, об`єктом якої виступає благо, що не піддається грошовій оцінці.

10. Отже, ОСОБА_2 звернулась до суду із зазначеним позовом у вересні 2020 року, заявивши вимогу майнового характеру (усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням шляхом вселення).

11. Абзацом третім підпункту 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону про судовий збір в редакції, чинній на момент звернення до суду ОСОБА_2 з позовом, визначено, що судовий збір за подання до суду фізичною особою позовної заяви майнового характеру становив 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

12. Згідно із статтею 7 Закону України від 14 листопада 2019 року № 294-IX «Про Державний бюджет України на 2020 рік» розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб з 01 січня 2020 року - 2102,00 грн.

13. Аналіз касаційної скарги та доданих до неї матеріали не дозволяють Верховному Суду встановити ціну позову у цій справі.

14. Отже, ОСОБА_1 необхідно самостійно визначити розмір судового збору за подання касаційної скарги та сплатити його у розмірі 200 % ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви з урахуванням вартості майна щодо якого виник спір.

15. Платіжні реквізити для перерахування судового збору в гривнях за подання касаційної скарги до Верховного Суду зазначені на його сайті ( https://supreme.court.gov.ua/ ). На момент постановлення цієї ухвали вони наступні:

Отримувач коштів: ГУК у м. Києві/Печерс. р-н/22030102; Код отримувача (код за ЄДРПОУ):37993783; Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); Рахунок отримувача UA0026007;Код класифікації доходів бюджету (ККДБ): 22030102; Найменування податку, збору, платежу: Судовий збір (Верховний Суд, 055).

16. Порядок сплати судового збору визначений статтею 6 Закону про судовий збір.

17. На підтвердження сплати судового збору заявнику необхідно надати суду оригінал квитанції (платіжного доручення), що підтверджує його сплату.

18. Отже, касаційна скарга ОСОБА_1 не відповідає зазначеним вимогам закону.

19. З огляду на вищевикладене ОСОБА_1 необхідно уточнити у якій саме справі була прийнята постанова Верховного Суду від 15 серпня 2018 року, в якій, на думку заявника, викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні. Також заявник має сплатити судовий збір та надати Верховному Суду належні докази його сплати, або аргументувати підстави звільнення його від сплати судового збору.

20. Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 ЦПК України, застосовуються положення статті 185 ЦПК України, про що суддею постановляється відповідна ухвала. За змістом частини першої статті 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог цього Кодексу щодо форми і змісту, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

21. Ураховуючи наведене, касаційна скарга підлягає залишенню без руху з наданням заявнику строку для усунення зазначених недоліків.

Керуючись статтями 185, 389, 392, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

1. Залишити без руху касаційну скаргу ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Дурдинець Володимир Володимирович, на рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 08 квітня 2021 року та постанову Закарпатського апеляційного суду від 13 квітня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням шляхом вселення.

2. Встановити для усунення недоліків касаційної скарги строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

3. У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернена заявнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя В. В. Пророк