ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/6879/21 Номер провадження 22-ц/814/490/22Головуючий у 1-й інстанції Блажко І. О. Доповідач ап. інст. Триголов В. М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2022 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Триголова В.М.

суддів: Дорош А.І., Лобова О.А.,

розглянувши у спрощеному письмовому провадженні без повідомлення учасників процесу апеляційну скаргу представника Державного підприємства "Харківський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою" - адвоката Павлова Кирила Дмитровича на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 02 листопада 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства "Харківський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою" про стягнення грошових коштів невиплачених працівникові при звільненні, -

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Державного підприємства «Харківський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» про стягнення грошових коштів невиплачених працівникові при звільненні.

В обґрунтування позову зазначили, що у період з 04.01.2020 по 19.04.2021, ОСОБА_1 , працювала на посаді головного бухгалтера підрозділу «Бухгалтерія» у Полтавській регіональній філії ДП «Харківський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою».

Під час знаходження ОСОБА_1 у трудових правовідносинах з Полтавською регіональною філією ДП «Харківський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою», їй була нарахована, але не виплачена заробітна плата у розмірі 38029,12 грн., в тому числі компенсація за невикористану відпустку в сумі 3052,25 грн.

19.04.2021 ОСОБА_1 була звільнена з посади головного бухгалтера підрозділу «Бухгалтерія» у зв`язку із переведенням до ДП «Харківський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою», згідно наказу № 47-ОС від 19.04.2021. Вказаним наказом, була також передбачена виплата грошової компенсації за 09 календарних днів невикористаної щорічної основної відпустки та додаткової відпустки за період роботи з 04.01.2021 по 19.04.2021 відповідно до ст.24 ЗУ «Про відпустки».

Однак, в день звільнення позивача 19.04.2021, відповідач не здійснив виплату належних їй коштів, що є грубим порушенням ч.1 ст. 116 КЗпП України.

Разом з тим, 13.05.2021 на рахунок позивача від відповідача ДП «Харківський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» було перераховано грошові кошти в сумі 2000 грн. з призначенням платежу «Зарплата». Також 18.05.2021 на рахунок позивача від відповідача ДП «Харківський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» було перераховано грошові кошти в сумі 1 029,12 грн. з призначенням платежу «Зарплата». Таким чином, згідно довідки виданої Полтавською регіональною філією ДП «Харківський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» від 19.04.2021 № 01-21/165 та наказу про звільнення № 47-ОС від 19.04.2021, у зв`язку із звільненням ОСОБА_1 було нараховано до виплати: 34 976,87 грн. - заробітна плата за період роботи з 04.01.2021 по 19.04.2021; 3052,25 грн. компенсація за 9 календарних днів невикористаної щорічної основної відпустки та додаткової відпустки за період роботи з 04.01.2021 по 19.04.2021.

Оскільки, відповідачем було здійснено часткові виплати належних позивачу коштів, то позивач вважає, що з відповідача підлягає стягненню в судовому порядку на користь позивача заборгованість в загальному розмірі 35 000 грн. з яких 31 947 грн. 75 коп. заборгованість по заробітній платі (з розрахунку: 34 976,87 грн. 2000 грн. - 1029,12 = 31 947 грн.), та 3052,25 грн. компенсація за 9 календарних днів невикористаної щорічної основної відпустки та додаткової відпустки.

Крім того, по у зв`язку з тим, що відповідач не провів повний розрахунок при звільненні позивача, з відповідача підлягає стягненню середній заробіток за весь період затримки розрахунку по день ухвалення судового рішення.

Просила суд стягнути з ДП «Харківський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі в загальному розмірі 43 794 грн. 20 коп., з яких: 31 947 грн. 75 коп. заборгованість по заробітній платі, 3052,25 грн. компенсація за 9 календарних днів невикористаної щорічної основної відпустки та додаткової відпустки, 8794,20 грн. - середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з ДП «Харківський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою».

Стягнути з ДП «Харківський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за весь період затримки розрахунку при звільненні з Полтавської регіональної філії ДП «Харківський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» по день ухвалення судового рішення. Стягнути з ДП «Харківський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» на користь ОСОБА_1 судові витрати.

Вподальшому представником позивача ОСОБА_1 адвокатом Крекотень О.А. подано заяву про зменшення розміру позовних вимог. В якій представник позивача просив: стягнути з ДП «Харківський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» на користь ОСОБА_1 заборгованість по нарахованій, але невиплаченій заробітній платі та компенсації за невикористану відпустку в розмірі 27 857,27 грн.

Стягнути з ДП «Харківський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за весь період затримки розрахунку при звільненні з Полтавської регіональної філії ДП «Харківський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» по день ухвалення судового рішення в сумі 53 357,69 грн. та середній заробіток за час затримки в розрахунку при звільненні з Державного підприємства «Харківський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» в сумі 8 376,60 грн.

Стягнути з ДП «Харківський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» на користь ОСОБА_1 судові витрати

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 02 листопада 2021 року позов ОСОБА_1 до Державного підприємства «Харківський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» про стягнення грошових коштів невиплачених працівникові при звільненні задоволено.

Стягнуто з Державного підприємства «Харківський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» на користь ОСОБА_1 заборгованість із заробітної платі у сумі 26 857 грн. 27 коп.; середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з Полтавської філії Державного підприємства «Харківський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» в сумі 67 319 грн. 10 коп; середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з Державного підприємства «Харківський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» в сумі 8 376 грн. 60 коп, витрати на правову допомогу у розмірі 5 000 грн., а всього 107 552 грн. 97 коп.

Стягнуто з Державного підприємства «Харківський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» на користь держави судовий збір у розмірі 908 грн.

З вказаним рішенням суду не погодилось Державне підприємство «Харківський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою», в інтересах якого апеляційну скаргу подано адвокатом Павловим Кирилом Дмитровичем, в якій прохав скасувати рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 02 листопада 2021 року та ухвалити нове рішення, яким зменшити розмір стягнення на користь ОСОБА_1 сум середнього заробітку за час затримки розрахунку.

Апелянт вважає, що рішення суду першої інстанції є незаконним, необґрунтованим та таким, що приянято з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує на те, що стягнуті судом суми середнього заробітку значно перевищують суми невиплаченої заробітної плати позивачу, а отже не відповідають співмірності розміру заборгованості із заробітної плати.

Судове засідання проводилося в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без повідомлення сторін згідно положень передбачених ч.13 ст.7ЦПК України, та ч.1ст. 369 ЦПК України, з дотриманням принципу гласності судового процесу та забезпеченням сторонам права на своєчасне та повне отримання інформації про хід та результати розгляду справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи та мотиви апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно п.1 ч.1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно ч.1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, що у період з 04.01.2021 по 19.04.2021 ОСОБА_1 працювала у Полтавській регіональній філії ДП «Харківський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» на посаді головного бухгалтера підрозділу «Бухгалтерія», з якої звільнена у зв`язку з переведенням до ДП «Харківський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою», що підтверджується копією трудової книжки серія НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_1 (а.с.13-16).

21.04.2021 на підставі наказу №25-к ОСОБА_1 з 21.04.2021 прийнята на посаду начальника відділу господарської діяльності ДП «Харківський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» з посадовим окладом 8 007 грн. на місяць, згідно штатного розпису (а.с.29).

26.05.2021 на підставі наказу №39-к звільнено ОСОБА_1 , начальника відділу господарської діяльності ДП «Харківський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» 31.05.2021, за угодою сторін, згідно п.1 ст.36 КЗпП України. Бухгалтерії виплатити ОСОБА_1 компенсацію за 2 календарних дні невикористаної відпустки за період роботи з 21.04.2021 по 31.05.2021 (а.с.30).

Згідно з наявною в матеріалах справи довідкою №70/07-№392 від 11.08.2021 ДП «Харківський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» розмір нарахованої але не виплаченої заробітної плати та компенсація за невикористану відпустку ОСОБА_1 з 01.01.2021 по 19.04.2021 становить 27 858 грн. 27 коп. (а.с.69, 70).

Відповідно до виписки з банківського рахунку 07.09.2021 та 10.09.2021 ДП «Харківський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» було перераховано на рахунок ОСОБА_1 1 000 грн. в рахунок погашення заборгованості із заробітної плати (а.с.153, 154).

Крім того, у період з 21 квітня 2021 року по 31 травня 2021 року ОСОБА_1 , перебувала у трудових відносинах з Державним підприємством «Харківський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою», а саме працювала на посаді начальника відділу господарської діяльності, з якої звільнена за угодою сторін, що підтверджується копією трудової книжки на ім`я ОСОБА_1 (а.с.11-16).

Відповідно до довідки ДП «Харківський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» від 11.08.2021 №70/07-№393, станом на 31.05.2021 заборгованість із невиплаченої заробітної плати перед ОСОБА_1 становила 4 375,99 грн., які 01.07.2021 були перераховані на картковий рахунок позивача.(а.с.98).

Згідно довідки ДП «Харківський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою від 11.08.2021 №70/07-№394 загальна заробітна плата позивача за квітень-травень 2021 становила 10 889,52 грн.; кількість відпрацьованих робочих днів - 26 дні. Тому середньоденна заробітна плата ОСОБА_1 під час роботи у ДП «Харківський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» становила 418,83 грн. (а.с.100).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку, що встановлені обставини доведені позивачем належними та допустимими доказами, встановлено факт не виплати позивачу всіх належних сум при звільненні.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин.

Згідно ст. 43 Конституції України право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Відповідно до частин першої, другої статті 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Вимогами статті 116 КЗпП України передбачено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Відповідно до частини першої статті 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Виплата працівникові середнього заробітку за час затримку розрахунку при звільненні є формою матеріальної відповідальності роботодавця, яка виникає у випадку вчинення ним порушення норм трудового законоадвства. Тягар відсутності вини у вчиненні такого порушення покладається на роботодавця.

Аналіз зазначених норм свідчить про те, що всі суми (заробітна плата, вихідна допомога, компенсація за невикористану відпустку, оплата за час тимчасової непрацездатності тощо), належні до сплати працівникові, мають бути виплачені у день звільнення цього працівника. Закон прямо покладає на підприємство, установу, організацію обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать; при невиконанні такого обов`язку з вини власника або уповноваженого ним органу наступає передбачена статтею 117 КЗпП України відповідальність.

Таким чином, обов`язковою умовою для виплати власником або уповноваженим органом середнього заробітку звільненому працівнику за весь час затримки виплати розрахункових являється наявність вини роботодавця.

Так, з наданих матеріалів справи вбачається, що в день звільнення з позивачем не було проведено розрахунок, існувала заборгованість. Згодом проведена часткова виплата заробітної плати, згідно виписки з карткового рахунку позивача від 13.05.2021 в сумі 2000 грн. та 18.05.2021 в сумі 1 029,12 грн., 07.09.2021 та 10.09. було перераховано на рахунок ОСОБА_1 1 000 грн. в рахунок погашення заборгованості із заробітної плати, проте залишилась заборгованість у розмірі 26 857 грн. 27 коп .

Виходячи з викладеного суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що для відновлення порушених прав та захисту законних інтересів позивача, з відповідача на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню заборгованість по заробітній платі та компенсацію за невикористану відпустку в сумі 26857,27 гривень.

Матеріалами справи встановлено, що відповідач фактично частково визнав позовні вимоги ОСОБА_1 .. Однак, при розгляді справи у суду відсутні дані, які б спростовували посилання позивача на наявність саме такого розміру заборгованості по заробітній платі, яка залишається невиплаченою відповідачем.

Разом з цим, місцевий суд вірно зазначив, що вiдсутнiсть фiнансово-господарської дiяльностi або коштiв у роботодавця не виключає його вини в невиплатi належних звiльненому працiвниковi коштiв та не звiльняє роботодавця вiд вiдповiдальностi, передбаченої ст.117 КЗпП України (правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 03 липня 2013 року № 6-64цс13). Відповідач як юридична особа і господарюючий суб`єкт повинен таким чином організовувати виробництво, щоб бути спроможним виплатити зарплату своїм працівникам, щонайменше тим, що звільнилися з роботи.

Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги в частині щодо визначення суми середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні застосування розмірів процентних ставок за кредитами, оскільки питання відшкодування, передбаченого ст.117 КЗпП України, врегульовано нормами трудового законодавства і не потребують застосування інших актів законодавства.

Наведені в апеляційній скарзі доводи про те, що суд не дав оцінки наданих сторонами доказам не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці.

Відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена.

Отже, вирішуючи даний спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, обставини по справі, перевірив доводи і дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджені письмовими матеріалами справи та поясненнями учасників процесу.

Доводи апеляційної скарги щодо безпідставності стягнення на користь відповідача суми витрат на правову допомогу в заявленому відповідачем розмірі колегія суддів не бере до уваги, оскільки заперечуючи вказаний розмір витрат позивачем не надано доказів на підтвердження не співмірності таких витрат.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не можуть бути підставою для скасування рішення суду.

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно з`ясував обставини справи, зібраним доказам дав належну оцінку та прийшов до правильного висновку про часткове задоволення позову. Постановлене судом рішення відповідає вимогам матеріального та процесуального права і не може бути скасоване з підстав, що наведені в апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 382, 383 ЦПК України, колегія суддів -,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу представника Державного підприємства "Харківський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою" - адвоката Павлова Кирила Дмитровича - залишити без задоволення.

Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 02 листопада 2021 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий: В.М. Триголов

Судді: А.І. Дорош

О.А. Лобов