КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 грудня 2022 року Київський апеляційний суд у складі:

суддя-доповідач Нежура В.А.,

судді Березовенко Р.В., Лапчевська О.Ф.,

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану від її імені та в її інтересах адвокатом Конюшко Денисом Борисовичем, який діє на підставі договору, на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 01 березня 2021 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація), третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «ВКФ ФАРБИ УКРАЇНИ» про стягнення моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

У травні 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ВО КМР (КМДА), третя особа: ТОВ «ВКФ ФАРБИ УКРАЇНИ», в якому просила стягнути з відповідача на її користь моральну шкоду у розмірі 80 000,00 грн.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що позивачем та третьою особою 12.11.2015 укладено договір купівлі-продажу майнових прав на об`єкт нерухомості у вигляді квартири за адресою: АДРЕСА_1 . Позивач оплатив повну вартість майнових прав, виконавши свої зобов`язання перед забудовником. Однак, забудовник свої зобов`язання не виконав, допустивши порушення умов договору, будівництво будинку не завершив та не ввів його в експлуатацію протягом четвертого кварталу 2016 року.

15.09.2016 в засобах масової інформації та на офіційному сайті відповідача за посиланням: https://kyivcity.gov.ua/, https://kmda.gov.ua/ та на офіційній сторінці в мережі Фейсбук, за посиланням: https://www.facebook.com/merkieva розміщено інформацію про можливість перевірити наявність необхідних дозвільних документів на будь-яке будівництво в столиці на сайті КМДА. Київський міський голова В. Кличко зазначив, що на сайті КМДА діє сервіс містобудівного кадастру Києва, де кияни можуть з`ясувати, чи має будівництво необхідні дозвільні документи. На вказаній інтерактивній карті відмічені усі будівельні майданчики, які є у м. Києві.

Позивач зазначала про те, що перед укладанням договору із забудовником нею на офіційному сайті відповідача було перевірено законність забудови, в АДРЕСА_1 . Відповідно до отриманої інформації, об`єкт - «Шевченківський квартал» по АДРЕСА_1 , на офіційній сторінці КМДА зазначався як такий, що будується без порушення та відбувається з усіма необхідними дозвільними документами. На думку позивача, вказане гарантувало законність будівництва.

Однак, посилаючись на постанову Київського апеляційного адміністративного суду у справі № 826/4089/16, ще в період з 2014 по 2015 рік Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у м. Києві було встановлено, що будівництво проводилося з істотними порушеннями та без дозвільних документів.

Посилаючись на вказане рішення суду, яким встановлено здійснення будівництва з істотними порушеннями та без відповідних документів, позивач зазначала, що забудовник, розуміючи протиправність своїх дій, укладав договори купівлі-продажу майнових прав з інвесторами (покупцями), без реального наміру передати їм квартири, усвідомлюючи незаконність власного будівництва. При цьому, відповідач не здійснив жодних дій щодо упередження такої ситуації, а навпаки з 15.09.2016 розмістив інформацію про законність вказаного будівництва (а.с. 3-10).

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 01.03.2021 позов ОСОБА_1 до ВО КМР (КМДА), третя особа: ТОВ «ВКФ ФАРБИ УКРАЇНИ» про стягнення моральної шкоди залишено без задоволення (а.с. 103-108).

В апеляційній скарзі, ОСОБА_1 , посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Вказує, що забудовник, розуміючи протиправність своїх дій, уклав договори купівлі-продажу майнових прав з інвесторами (покупцями), без реального наміру передати їм квартири, усвідомлюючи незаконність власного будівництва. При цьому, відповідач не здійснив жодних дій щодо упередження такої ситуації, а навпаки, з 15.09.2016 розмістив інформацію про законність вказаного будівництва (а.с. 112-123).

16.06.2021 ТОВ «ВКФ ФАРБИ УКРАЇНИ» подано відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено, що скаржником не було доведено належними та допустимими доказами наявність у нього саме моральної шкоди, а саме не зазначено в чому полягала моральна шкода, не зазначено характер та обсяг страждань - фізичних, душевних, психічних, не зазначено характер немайнових втрат, їх тривалості, можливості відновлення, тяжкість вимушених змін у життєвих і виробничих стосунках.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до наявної в матеріалах справи копії договору купівлі-продажу майнових прав від 12.11.2015 №76/3/ШК, продавець продає, а покупець купує майнові права на об`єкт нерухомості у порядку та на умовах, передбачених цим договором, та у відповідності до норм Цивільного кодексу України, що визначають загальні положення про купівлю-продаж. Відповідно до п. 2.2. сторони домовились, що об`єктом нерухомості, майнові права на який передаються за даним договором, є об`єкт нерухомості, розташований в об`єкті капітального будівництва за будівельною адресою: АДРЕСА_3 .

Відповідно до п. 4.1., 4.2. договору, в день укладення цього договору вартість майнових прав 1 м2 складає 13 500,00 грн., орієнтовна загальна вартість майнових прав на об`єкт нерухомості в день укладення цього договору складає 532 980,00 грн.

Пунктом 4.5. договору встановлено, що після повної сплати покупцем вартості майнових прав за об`єкт нерухомості, зазначений в п.2.2. договору, продавець видає йому довідку про повну оплату вартості майнових прав на об`єкт нерухомості згідно цього договору.

Пунктом 5.2.5. договору встановлено, що продавець зобов`язаний забезпечити будівництво об`єкту капітального будівництва та введення його в експлуатацію в терміни, зазначені в п. 2.4. вказаного договору.

Відповідно до п. 2.4. договору, запланований термін будівництва та введення в експлуатацію об`єкта капітального будівництва - 4 квартал 2016 року.

Пунктом 8.1. статті 8 вказаного договору купівлі-продажу передбачено, що останній набув чинності з моменту його підписання сторонами

Відповідно до п. 7.1. договору, у випадках невиконання або неналежного виконання своїх зобов`язань за даним договором, винна сторона відшкодовує потерпілій стороні всі збитки, спричинені такими її винними діями (бездіяльністю) згідно чинного законодавства України.

Згідно з п. 5.6. договору сторони, що уклали договір підтверджують, що: не визнані недієздатними чи обмежно дієздатними; укладення договору відповідає їхнім інтересам; волевиявлення щодо укладення та виконання договору є вільним, усвідомленим та відповідає їхній внутрішній волі.

Як вбачається із змісту позовної заяви, позивачем проведено повну оплату вартості майнових прав відповідно до умов Договору, в розмірі, що склав 601 820,00 грн. Проте, довідка забудовника від 22.06.2017 про 100% фінансування за договором № 76/3/ШК в матеріалах справи відсутня.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

За змістом ч. 6 ст. 1176 ЦК України вказана шкода відшкодовується на загальних підставах, що передбачає наявність складу цивільного правопорушення, елементами якого є шкода, протиправна поведінка та причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою, вина. Відсутність хоча б одного із цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду.

Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за наявності вини заподіювача шкоди. При цьому, в деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою.

Отже в даному випадку предметом доказування є вина відповідача, причинно-наслідковий зв`язок між неправомірними діями відповідача та спричинення моральної шкоди позивачу.

На підтвердження своїх позовних вимог позивач зазначив лише виклад обставин, які, на його переконання, свідчать про порушення прав позивача внесенням неправдивої інформації на офіційний сайт відповідача про законність будівництва та введення, таким чином, в оману позивача офіційним державним органом, а також неналежне виконання обов`язків, передбачених п. 14 ч. 1 ст. 16 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» у зв`язку із здійсненням неналежного контролю за будівництвом

Також, позивач посилається на те, що є потерпілим у кримінальному провадженні №0004620, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених с. 28, 197, 366, 191, 364, 358, 209, 382 КК України. В межах якого, органом досудового розслідування встановлюються обставини за якими, відповідно до попередньо-розподілених ОСОБА_2 ролей, починаючи з 30.05.2014 встановлені учасники цієї групи - юристи, менеджери з продажу, керівники відділу продаж, бухгалтер, а згодом директор TOB «ВКФ «Фарби України» Пінчук І.І., ОСОБА_3 , перебуваючи у відділі продажу по АДРЕСА_1 , використовуючи розміщену в засобах масової інформацію рекламу будівництва ЖК, інформацію розміщену на сайті КМДА про законність цього будівництва, використовуючи підроблену декларацію про початок будівельних робіт, умисно укриваючи необхідність розміщення на одній земельній ділянці з ЖК гуртожитку, для студентів та житла для викладачів, цільове призначення земельної ділянки, розпочали укладання договорів купівлі-продажу майнових прав в ЖК.

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Проте, як вбачається із змісту позовної заяви, в межах вказаного кримінального провадження лише повідомлено про підозру, однак станом на момент розгляду справи в суді інформації про наявність вироку в межах вказаного кримінального провадження відсутня.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Обґрунтовуючи зміст позовних вимог, позивач посилається на постанову Київського апеляційного адміністративного суду у справі № 826/4089/16, ще в період з 2014 по 2015 рік Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у м. Києві було встановлено, що будівництво проводилося з істотними порушеннями та без дозвільних документів. А тому, на думку позивача, розміщення інформації на сайті відповідача про законність будівництва за адресою: АДРЕСА_1 , є протиправною та порушує права позивача.

Разом з тим, постановою Великої Палати Верховного Суду від 22.05.2018 у справі № 826/4089/16 постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 19.04.2017 та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 06.07.2017 було скасовано, а справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції. Підставою для скасування вищезазначених постанов слугувало «...Неповне з`ясування обставин у справі, не дослідження всіх наявних у справі доказів, ненадання їм належної правової оцінки є ознакою порушень судами норм матеріального та недотримання в процесі винесення рішень норм процесуального права, що є підставою для їх скасування та направлення справи на новий судовий розгляд.

Станом на момент розгляду даної справи апеляційним судом, адміністративна справа № 826/4089/16 знаходиться в суді першої інстанції, рішення по справі не ухвалено.

Тому, твердження скаржника про наявність преюдиційного значення стосовно здійснення ТОВ «ВКФ ФАРБИ УКРАЇНИ» будівництва по вул. Українська, 6 з істотними порушеннями законодавства та без відповідних документів є безпідставним та таким, що вводить в оману суд, оскільки дані та відомості, зазначені у позовній заяві скаржника на момент її подання, а саме 06.05.2020 не відповідають дійсності та не підтверджені жодними рішеннями, які набрали законної сили.

Окрім зазначеного, апеляційний суд, також, погоджується з оцінкою наданих позивачем доказів, щодо періоду розміщення спірної інформації на сайті.

При цьому, за посиланням: http://kplik.kmda.gov.ua/ щодо інформації стосовно об`єкта будівництва на АДРЕСА_1 , зазначено, що наявний запис «Статус: самочинне будівництво», у графі «Відповідність проектним рішення» зазначено: «порушення містобудівних вимог», у графі «Введено в експлуатацію» вказано: «об`єкт не введено в експлуатацію», а також міститься інформація про наявність дозволу на виконання будівельних робіт № ІУ 55, що спростовує твердження позивача про те, що об`єкт - «Шевченківський квартал» по АДРЕСА_1 на офіційній сторінці КМДА зазначався як такий, що будується без порушення та відбувається з усіма необхідними дозвільними документами.

Окрім вищевикладеного, апеляційний суд звертає увагу на те, що, як зазначено у позовній заяві, 50% вартості майнових прав було сплачено позивачем, добровільно, за умовами п.п. 4.2, 4.3, 4.3.1 договору до 12.01.2016, а решта вартості здійснювалась з розстроченням платежу до 12.07.2017 щомісячно, не пізніше 27 числа кожного місяця.

Із наведеного можна зробити висновок, що позивач сплачувала вартість майнових прав ТОВ «ВКФ ФАРБИ УКРАЇНИ» до вересня 2016 року, за відсутності будь-якої інформації щодо законності будівництва.

З вищевикладеного вбачається, що позивач не надав достатніх і допустимих доказів на підтвердження заподіяння йому відповідачем моральної шкоди. тому правові підстави для задоволення позовних вимог та відшкодування моральної шкоди, враховуючи наявні у справі докази, відсутні.

Посилання скаржника на презумпцію вини заподіювача шкоди у даному випадку с некоректною та хибною, оскільки положення ст. 1166 ЦК України закріплюють загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду, а підставою позову скаржника було завдання моральної шкоди.

Таким чином доводи, наведені в апеляційній скарзі, фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди з висновками суду з їх оцінкою, а тому, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції всебічно і повно з`ясував обставини справи, дав об`єктивну оцінку зібраним і дослідженим доказам та обґрунтовано дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції слід залишити без змін.

Понесені заявником судові витрати (судовий збір за подання апеляційної скарги) відшкодуванню не підлягають (ст. 141 ЦПК України).

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 367, 369, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану від її імені та в її інтересах адвокатом Конюшко Денисом Борисовичем, який діє на підставі договору, залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 01 березня 2021 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація), третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «ВКФ ФАРБИ УКРАЇНИ» про стягнення моральної шкоди залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Суддя-доповідач В.А. Нежура

Судді Р.В. Березовенко

О.Ф. Лапчевська