РІШЕННЯ

іменем України

(заочне)

Справа № 684/146/22

Провадження № 2/684/86/2022

25 липня 2022 року

Старосинявський районний суд Хмельницької області в складі:

головуючої судді Галиш І.Б.,

за участі секретаря с/з Гонти Н.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у смт. Стара Синява цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами», треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Солонець Тамара Миколаївна, Старосинявський відділ державної виконавчої служби у Хмельницькому районі Хмельницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 через представника адвоката Боденко Д.О. звернувся до Старосинявського районного суду із позовом до до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами», треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Солонець Тамара Миколаївна, Старосинявський відділ державної виконавчої служби у Хмельницькому районі Хмельницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

В обґрунтування позовних вимог вказує, що 04.05.2022 року постановою старшого державного виконавця Старосинявського відділу державної виконавчої служби у Хмельницькому районі Хмельницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) Мигалем Ю.С. було відкрито виконавче провадження №68940930. Підставою відкриття даного виконавчого провадження був виконавчий напис №5948 від 16.12.2021 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Солонець Т.М., про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія управління активами» заборгованості в розмірі 16050 грн.

Зазначений виконавчий напис позивач вважає незаконним та виданим неправомірно, оскільки подані нотаріусу документи не підтверджують безспірності заборгованості. Також позивач посилається на постанову Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» №1172 від 29 червня 1999 року, згідно якої вчинення спірного виконавчого напису було можливе лише на підставі нотаріально посвідченого договору, що передбачає сплату коштів. Позивач вказав, що на момент вчинення оспорюваного виконавчого напису Київський апеляційний адміністративний суд постановою від 22 лютого 2017 року скасував постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», якою передбачалась можливість вчинення виконавчих написів на кредитних договорах, не посвідчених нотаріально.

Тому, оскільки укладений між відповідачем та позивачем кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому вважає, що виконавчий напис вчинений нотаріусом на підставі документів, які не відповідали Переліку документів, які підтверджують безспірне стягнення заборгованості та Порядку вчинення нотаріальних дій.

Враховуючи викладене, позивач просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 16.12.2021 року, зареєстрований в реєстрі за №5948, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія управління активами» заборгованості в загальному розмірі 16050 грн, та стягнути на його користь з відповідача понесені судові витрати в розмірі 6488,60 грн.

Ухвалою судді Старосинявського районного суду Хмельницької області від 07 червня 2022 року вказана позовна заява була прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження із повідомленням (викликом) сторін суддею одноособово.

У строк, установлений судом в ухвалі про відкриття провадження у справі, відповідач відзив на позов не надав.

07 червня 2022 року суддею Старосинявського районного суду Хмельницької області задоволено заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову в даній цивільній справі.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, при цьому представник позивача адвокат Боденко Д.О. направив до суду клопотання про розгляд справи без його участі та без участі позивача, позов підтримав та просив задовольнити. Не заперечує проти заочного розгляду справи.

Представник відповідача ТОВ «Фінансова компанія управління активами» в судове засідання не з?явився, хоча про час і місце розгляду справи повідомлений судом належним чином, клопотань не направляв, відзив на позов не подавав.

Третя особа державний виконавець Старосинявськького ВДВС у Хмельницькому районі Хмельницької області в судове засідання не зявився, попередньо направив до суду постанову від 10.06.2022 року про зупинення вчинення виконавчих дій (ВП №68940930, а також витребувані судом копії матеріалів, на підставі яких було відкрито виконавче провадження №68940930 та подав до суду заяву, відповідно до якої просив провести розгляд справи без його участі, щодо задоволення позовних вимог не заперечує.

Третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Солонець Т.М. в підготовче судове засідання не з?явилася, хоча про час і місце розгляду справи повідомлена судом належним чином, клопотань не направляла.

Ухвалою суду від 25 липня 2022 року постановлено провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення відповідно до ст.280 ЦПК України.

Суд, розглянувши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини у справі, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до виписки з рахунка ОСОБА_1 із зазначенням суми заборгованості, строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості за кредитним договором №1111767 від 06.05.2021 року ( укладений між ОСОБА_1 та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів») за період з 26.10.2021 року по 16.12.2021 року заборгованість останнього перед ТОВ «Фінансова компанія управління активами» складає: 10 000 грн. заборгованість за тілом кредиту, 15 282, 56 грн. заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами та комісією, в загальному розмірі 25 282, 56 грн.

16 грудня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Солонець Т.М. вчинено виконавчий напис, який зареєстровано в реєстрі за №5948, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія управління активами» (яке є правонаступником всіх прав та обов`язків ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» за Договором факторингу №2610 від 26.10.2021 року) заборгованості за кредитним договором №1111767 від 06.05.2021 року.

Згідно даного виконавчого напису стягнення заборгованості проводиться за період 25.10.2021 року по 16.12.2021 року та сума заборгованості складає 16050 гривень, в тому числі: заборгованість за тілом кредиту 10000,00 гривень, заборгованість за нарахованими та несплаченим процентами 6000,00 гривень, загальна сума становить 16000,00 гривень.

Окрім того, за вчинення виконавчого напису нотаріусом додатково стягнено з позивача на користь відповідача 50,00 гривень. Загальна сума, яка підлягає стягненню з позивача ОСОБА_1 , складає 16050,00 гривень.

04.05.2022 року Старшим державним виконавцем Старосинявський відділ державної виконавчої служби у Хмельницькому районі Хмельницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) Мигаль Ю.С. за заявою ТОВ «Фінансова компанія управління активами» відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого напису № 5948, виданого 16.12.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Солонець Т.М.

Відповідно до ст. 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом.

Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Процедура вчинення нотаріусами виконавчих написів визначена у главі 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року (далі Порядок).

Вказаним Порядком встановлено, що для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача.

Згідно пункту 3 Порядку нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Окрім того, суд звертає увагу на те, що відповідно до п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні» №2 від 31 січня 1992 року, при вирішенні справ, пов`язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею відповідно до Закону України «Про нотаріат», виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами.

Як зазначив Верховний Суд України в своїй постанові від 05 липня 2017 року по справі №754/9711/14-ц безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172.

З оскаржуваного виконавчого напису вбачається, що нотаріус керувався ст.ст. 87-91 Закону України «Про нотаріат» та пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ від 29.06.1999 року за №1172, в редакції від 10.12.2014 року на підставі Постанови КМУ від 26.11.2014 року №662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів».

Разом з цим, Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14, яка Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року була залишена без змін, постанову №662 визнано незаконною та нечинною в частині, зокрема, доповнення Переліку документів розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин», з моменту її прийняття.

Таким чином, оскільки у судовому порядку постанову №662 визнано незаконною та нечинною у вказаній вище частині, кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса.

Вказаний правовий висновок викладений в постанові Великої палати Верховного суду від 21.09.2021 у справі № 910/10374/17 (12-5гс21).

Таким чином, зважаючи на вищенаведене, суд вважає, що при вчиненні оспореного виконавчого напису нотаріусом не було дотримано встановлену законом процедуру, а саме нотаріус застосував норми законодавства, які на момент вчинення виконавчого напису на підставі рішення суду були визнані нечинними.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Тому відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з переліком документів.

Аналогічна правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 27 березня 2019 року у справі №137/1666/16-ц та від 2 липня 2019 року у справі № 916/3006/17.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З наданих суду документів неможливо встановити, чи дійсно на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, приймаючи до уваги той факт, що не встановлено судом факт отримання позивачем повідомлення вимоги про наявність такої заборгованості, яка була надана нотаріусу для вчинення нотаріального напису.

При цьому, суд зауважує, що відповідачем не надано доказів щодо безспірності вимог до боржника на момент вчинення виконавчого напису.

Зі змісту оспорюваного виконавчого напису вбачається, що стягнення заборгованості проводиться за період з 25.10.2021 року по 16.12.2021 року, що загалом викликає сумніви у дійсності розрахунків, враховуючи, що умови кредитного договору, укладеного між позивачем та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» від 06.05.2021 року, в матеріалах справи відсутні, відсутні відомості про умови сплати процентів та строк погашення кредиту.

На переконання суду, виписка з рахунку ОСОБА_1 не може відображати правові підстави для стягнення відповідних сум та слугувати доказом безспірності розміру грошових вимог до позивача, з огляду в тому числі і на розмір заборгованості вказаний в виписці, а саме 10 000 грн. заборгованість за тілом кредиту, 15 282, 56 грн. заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами та комісією, в загальному розмірі 25 282, 56 грн. В той час як стягнення звернуто на 16050 грн., в тому числі: 10000,00 грн., заборгованість за нарахованими та несплаченим процентами 6000,00 грн., за вчинення виконавчого напису нотаріусом 50,00 грн., загальна сума, яка підлягає стягненню з позивача ОСОБА_1 , складає 16050,00 гривень.

Суд враховує також ті обставини, що з матеріалів справи неможливо достовірно встановити, що право вимоги за кредитним договором № 1111767 від 06.05.2021 року, укладеним між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 перейшло до ТОВ «Фінансова компанія управління активами».

Крім того, в матеріалах справи відсутнє підтвердження направлення позивачу ОСОБА_1 повідомлень про погашення заборгованості та повідомлення про намір вчинення виконавчого напису за кредитним договором.

Отже, на думку суду, нотаріус при вчиненні оспореного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, не перевірив умови, за наявності яких можна вчиняти виконавчий напис, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, у зв`язку з чим суд приходить висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача.

Таким чином, позов ОСОБА_1 до ТОВ «Фінансова компанія управління активами», треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Солонець Тамара Миколаївна, Старосинявський відділ державної виконавчої служби у Хмельницькому районі Хмельницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, є обґрунтованим та таким, що підлягає до задоволення.

При вирішенні питання розподілу судових витрат, суд на підставі ст.141 ЦПК України, враховуючи розмір задоволених позовних вимог, вважає, що з відповідача ТОВ «Фінансова компанія управління активами» на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, сплачений позивачем при зверненні до суду з позовом в розмірі 1488,60 грн.

Пунктом 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Право на професійну правничу допомогу гарантовано статтею 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішенні від 30 вересня 2009 року № 23рп/2009.

Так, у рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо.

Відповідно до статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з частинами 1-4 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» визначено, що адвокатська діяльність - це незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Відповідно до ст. 26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно з ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

За змістом ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Так, судом встановлено, що 17.05.2022 року між адвокатом Боденко Д.О. та Гуменним Б.М. укладено договір про надання правової допомоги № б/н згідно умов якого Адвокат приймає доручення Клієнта щодо надання правової допомоги з питань захисту прав і інтересів Клієнта у цивільній справі, щодо: визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчого напису №5948 від 16.12.2021 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Солонець Т.М., про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія управління активами» заборгованості, а Клієнт зобов`язаний виплатити Адвокатові за надані юридичні послуги гонорар, а також відшкодувати фактичні витрати Адвоката, пов`язані з виконанням доручення Клієнта.

Відповідно до детального опису робіт (наданих послуг) виконаних адвокатом Боденко Д.О. на виконання умов договору про надання правничої допомоги №б/н від 17.05.2022 року загальна вартість наданих послуг складає 5000,00 грн.

Також як слідує з акту прийому-передачі наданих послуг до Договору про надання правової допомоги №б/н від 17.05.2022 року загальна вартість наданих послуг складає 5000,00 грн.

Верховним Судом у постанові від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 зазначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Відповідно до правової позиції, висловленої об`єднаною палатою Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду у постанові від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19 та підтвердженої Верховним Судом у постановах від 12 лютого 2020 року у справі № 648/1102/19 і від 11 листопада 2020 року у справі № 673/1123/15ц, витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України).

У постанові Великої Палати у справі № 910/12876/19 від 01 червня 2021 року, суд зауважив, що розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини.

Разом з тим чинне процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. Відповідно, суд зазначив, що процесуальним законодавством передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат, як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

На підставі вищевикладеного, враховуючи складність справи та обсяг виконаних робіт, дотримуючись принципів співмірності та розумності судових витрат, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, суд дійшов до висновку про необхідність стягнення з відповідача ТОВ «Фінансова компанія управління активами» на користь ОСОБА_1 5000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 4, 5, 10, 12, 81, 259, 263, 265, 268, 273, 279, 280-289, 354 ЦПК України, суд-

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати виконавчий напис, вчинений 16 грудня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Солонець Т.М., зареєстрований в реєстрі за номером 5948 про стягнення з ОСОБА_1 на корить Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами», таким, що не підлягає виконанню.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами» на користь ОСОБА_1 1488,60 грн. понесених судових витрат у виді сплаченого судового збору.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами» на користь ОСОБА_1 витрати, пов`язані із наданням професійної правничої допомоги, у розмірі 5000 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідачів, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга позивачем на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Хмельницького апеляційного суду через Старосинявський районний суд. У разі проголошення в судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом вказаних строків відповідачем не подана заява про його перегляд, а позивачем апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , виданий 14.02.2009 року Старосинявським РВ УМВС України в Хмельницькій області, РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач: Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами», місцезнаходження: вул. Стельмаха, буд. 9А, офіс 203, м.Ірпінь, Київська область, .

Третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Солонець Тамара Миколаївна (місце знаходження: АДРЕСА_2 ).

Третя особа: Старосинявський відділ державної виконавчої служби у Хмельницькому районі Хмельницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) (місце знаходження: вул.І.Франка,7, смт. Стара Синява, Хмельницька область).

Повне судове рішення складено 25 липня 2022 року.

Головуюча суддя Галиш І.Б.