Справа № 303/7549/20
П О С Т А Н О В А

Іменем України

08 грудня 2022 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

головуючої судді Кожух О.А.,

суддів Кондора Р.Ю., Куштана Б.П.,

за участі секретаря Чичкало М.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Сідун Владислав Мирославович, на рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 28 квітня 2022 року (суддя Гутій О.В.) у справі №303/7549/20 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», приватного нотаріуса Ужгородського міського нотаріального округу Кішкіна Дениса Володимировича, третя особа без самостійних вимог: Мукачівський міський відділ державної виконавчої служби Південно-Західного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню та зняття арешту, накладеного на житловий будинок,

в с т а н о в и в :

У грудні 2020 року ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Сідун В.М., звернувся до суду із позовом, у якому просив:

1) визнати виконавчий напис, вчинений 22.06.2009 приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Кішкіним Денисом Володимировичем про звернення стягнення на предмет іпотеки згідно договору іпотеки (майнової поруки) № РМL-801/021/2008 від 22.02.2008 року таким, що не підлягає виконанню;

2) зняти арешт, накладений на житловий будинок (домоволодіння) за адресою АДРЕСА_1 на підставі постанови Мукачівського відділу ДВС № 5-16 від 01.02.2010.

Позовні вимоги мотивовано тим, що 22.02.2008 між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № ML-801/021/2008.

Для забезпечення кредитних зобов`язань ОСОБА_2 між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 , ОСОБА_3 укладено договір іпотеки, відповідно до якого ОСОБА_1 надав в іпотеку належний йому будинок АДРЕСА_1 , а ОСОБА_3 належну їй земельну ділянку по АДРЕСА_1 .

22.06.2009 приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Кішкіним Денисом Володимировичем вчинено виконавчий напис № 1343, яким звернуто стягнення на нерухоме майно, передане в іпотеку за договором іпотеки № PML-801/021/2008 від 22.02.2008, а саме: житловий будинок, що знаходиться у АДРЕСА_1 , та земельну ділянку за адресою АДРЕСА_1 , що належать ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , в рахунок погашення заборгованості позичальника ОСОБА_2 за кредитним договором № ML-801/021/2008 перед ЗАТ «ОТП Банк» у розмірі 119502,03 доларів США, що складається з: 110784,00 доларів США заборгованість за тілом кредиту; 1162,65 доларів США заборгованість по нарахованих відсотках; 1209,23 доларів США сума простроченої заборгованості за кредитом; 6346,15 доларів США сума прострочених відсотків; що за курсом НБУ становить 910 294,76 грн, а також 40912,23 гривень пеня, що разом складає 951206,89 грн, а також 1700,00 гривень витрати з вчинення виконавчого напису ( а.с. 74).

06.08.2009 було відкрито виконавче провадження № 14166583 на підставі такого виконавчого напису від 22.06.2009 № 1343 (а.с. 124).

01.02.2010 у рамках виконавчого провадження головним державним виконавцем Ветровим О.М. винесено постанову про арешт майна боржника.

30.09.2010 головним державним виконавцем Ветровим О.М. винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п. 3 ч. ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (а.с. 124).

08.12.2010 ухвалено рішення Мукачівського міськрайонного суду у справі № 2-3535/10, яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Закарпатської області від 23.02.2011 (https://reyestr.court.gov.ua/Review/14000889, тобто набуло законної сили 23.02.2011), яким визнано недійсним договір іпотеки №РМL801/021/2008 від 22.02.2008, укладений між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 , ОСОБА_3 в частині передачі в іпотеку житлового будинку АДРЕСА_1 .

Оскільки договір іпотеки є недійсним в частині передачі в іпотеку житлового будинку з моменту його вчинення, тому не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю, а відтак вчинений на його підставі виконавчий напис слід визнати таким, що не підлягає виконанню.

З огляду на наявність підстав для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, ОСОБА_1 зазначав, що слід зняти арешт, накладений на житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 на підставі постанови Мукачівського відділу ДВС № 5-16 від 01.02.2010.

Посилаючись на дані обставини, просив його позовні вимоги задовольнити.

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 28 квітня 2022 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

На це рішення подав апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Сідун В.М. Посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального і процесуального права, просить рішення місцевого суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення його позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що підставою для вчинення виконавчого напису про звернення стягнення на житловий будинок та земельну ділянку був договір іпотеки від 22.02.2008 №РМL801/021/2008, який визнано недійсним у частині передачі в іпотеку житлового будинку. Такий договір іпотеки є недійсним з моменту його вчинення, а не з моменту ухвалення відповідного судового рішення, що не враховано місцевим судом. Зазначає, що необхідність зняття арешту накладеного постановою Мукачівського відділу ДВС № 5-16 від 01.02.2010, виникає у зв`язку з визнанням виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, незалежно від того, що виконавче провадження закрито, оскільки продовження дії такої постанови виконавця про арешт майна є незаконним.

Учасники справи та їх представники в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Представники апелянта та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» подали заяви, у яких просили розглянути справу за їх відсутності.

Судова колегія, відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, розглянула справу за відсутності осіб, які не з`явились в судове засідання. Відповідно до положень ст. 247 ч. 2 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Судом встановлено, що 22.02.2008 між ЗАТ «ОТП БАНК» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № МГ-801/021/2008. З метою забезпечення вказаного договору кредиту між ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ЗАТ «ОТП Банк» 22.02.2008 було укладено договір іпотеки (майнової поруки) № РМL-801/021/2008, згідно якого ОСОБА_1 передав у заставу з метою забезпечення зобов`язань ОСОБА_2 перед ЗАТ «ОТП Банк» належний йому будинок за адресою АДРЕСА_1 , а ОСОБА_3 передала в іпотеку банку належну їй земельну ділянку площею 0,06 га за адресою АДРЕСА_1 (а.с.39-42).

22.06.2009 приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Кішкіним Денисом Володимировичем було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 1343, яким звернуто стягнення на іпотечне майно житловий будинок, що розташований в АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 , та земельну ділянку за адресою АДРЕСА_1 на користь ЗАТ «ОТП Банк» в рахунок погашення заборгованості за кредитом в розмірі 119502,03 доларів США, що складається з: 110784,00 доларів США заборгованість за тілом кредиту; 1162,65 доларів США заборгованість по нарахованих відсотках; 1209,23 доларів США сума простроченої заборгованості за кредитом; 6346,15 доларів США сума прострочених відсотків; 40912,23 гривень пеня, 1700,00 гривень витрати з вчинення виконавчого напису (а.с. 74).

Вказаний виконавчий напис було пред`явлено до виконання, у зв`язку з чим було відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого напису № 1343.

В рамках виконавчого провадження № 5-16/10 постановою державного виконавця від 01.02.2010 було накладено арешт на майно боржника (а.с.124). Як вбачається з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 28.12.2020, на житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 накладено арешт постановою № 5-16/10 від 01.02.2010. Як обтяжувача зазначено Міський відділ ДВС Мукачівського міськрайонного управління юстиції (а.с.8).

У відзиві на позовну заяву представник ТОВ «ОТП Факторинг Україна» зазначив, що 23 червня 2010 року на рахунок стягувача надійшли кошти від реалізації Мукачівським міським відділом ДВС на прилюдних торгах заставного майна земельної ділянки загальною площею 0,06 га, що знаходиться на адресою АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_3 (а.с.38).

Постановою державного виконавця від 30.09.2010 виконавчий лист було повернуто стягувачу оскільки стягувач відмовився залишити за собою майно боржника, не реалізоване під час виконання рішення (а.с.124, зворот). У витягу із ВП-спецрозділ зазначено, що у зв`язку з повідомленням ПП «СП Юстиція» прилюдні торги не відбулися у зв`язку з відсутністю покупців, стягувачу запропоновано залишити майно за собою, відмовляється.

У відповідь на адвокатський запит начальник Мукачівського міського відділу ДВС листом від 03.12.2020 № 2-45208 повідомив, що не є можливим надати копії документів, оскільки виконавче провадження з примусового виконання виконавчого напису було завершено 30.09.2010, передано до архіву та знищено у зв`язку із закінченням строку зберігання. В той же час, у даному листі зазначено, що ОСОБА_1 , згідно даних АСВП, не є стороною виконавчого провадження (а.с. 11)

Також встановлено, що рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 08.12.2010 у справі № 2-3535/10 позов ОСОБА_1 , ОСОБА_4 задоволено частково визнано недійсним договір іпотеки № PML-801/021/2008, який укладений між «ОТП Банк» та ОСОБА_1 , ОСОБА_3 в частині передачі в іпотеку житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 . Рішення набуло законної сили 23.02.2011 (а.с. 6).

Відмовляючи у задоволенні позову в частині визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, суд першої інстанції виходив з того, що нотаріусу були надані всі документи, передбачені Законом України «Про нотаріат» для вчинення виконавчого напису, а посилання позивача на рішення Мукачівського міськрайонного суду від 08.12.2010, яке набуло законної сили 23.02.2011, яким визнано частково недійсним договір іпотеки, укладений 22.02.2008 № PML-801/021/2008, в частині передачі в іпотеку житлового будинку є безпідставним, оскільки вказані обставини встановлені після вчинення виконавчого напису.

Проте такі висновки суду не відповідають обставинам справи, а суд дійшов їх з неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. При цьому, правочин є недійсним з моменту його укладення.

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 08.12.2010 у справі № 2-3535/10 визнано недійсним договір іпотеки (майнової поруки) № PML-801/021/2008, на якому було вчинено виконавчий напис, в частині передачі в іпотеку житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 . Попри те, що для вчинення виконавчого напису нотаріусу було надано всі необхідні документи, такий виконавчий напис не підлягає виконанню в частині звернення стягнення на житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 саме тому, що документ, на якому вчинено виконавчий напис договір іпотеки в частині передачі в іпотеку житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 є недійсним з 22.02.2008 з моменту укладення такого договору, а отже, не створює юридичних наслідків у вигляді забезпечення виконання кредитного зобов?язання та можливості звернути стягнення на такий предмет іпотеки.

Підставою для визнання договору іпотеки недійсним послужило те, що в будинку проживали неповнолітні діти, і договір було укладено без згоди органу опіки і піклування. Зазначаючи, що при укладенні договору іпотеки ОСОБА_1 надав неправдиву інформацію про те, що в будинку ніхто не проживає та не прописаний, та вважаючи, що іпотечний договір, укладений з ОСОБА_1 , був вчинений під впливом обману по відношенню до АТ «ОТП Банк», правонаступник банку ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звертався до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування збитків. Рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 02 квітня 2012 року у справі №0707/758/2012 було стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» суму завданих збитків в розмірі 2530247,68 грн. (а.с.185-187, https://reyestr.court.gov.ua/Review/22476785).

За оспорюваним виконавчим написом звернуто стягнення ще на один предмет іпотеки земельну ділянку за адресою АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_3 . Договір іпотеки (майнової поруки) від 22.02.2008 № РМL-801/021/2008 в цій частині є чинним, земельна ділянка (інший предмет іпотеки, належний другому іпотекодавцю) була реалізована у червні 2010 року, а ОСОБА_3 у даній справі не зверталась з позовом та не зазначала, яким чином оспорюваний виконавчий напис порушує її права.

Таким чином, позовну вимогу щодо визнання виконавчого напису, вчиненого 22.06.2009 приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Кішкіним Денисом Володимировичем про звернення стягнення на предмет іпотеки згідно договору іпотеки (майнової поруки) № РМL-801/021/2008 від 22.02.2008 слід задовольнити частково визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 22.06.2009 приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Кішкіним Денисом Володимировичем, в частині звернення стягнення на предмет іпотеки згідно договору іпотеки (майнової поруки) № РМL-801/021/2008 від 22.02.2008 житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 .

В той же час, колегія суддів зазначає, що відповідачем у даній справі, визначено Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» та приватного нотаріуса Ужгородського міського нотаріального округу Кішкіна Дениса Володимировича.

Частиною другою статті 1 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що вчинення нотаріальних дій в Україні покладається на нотаріусів, які працюють в державних нотаріальних конторах, державних нотаріальних архівах (державні нотаріуси) або займаються приватною нотаріальною діяльністю (приватні нотаріуси).

Відповідач це особа, яка, на думку позивача або відповідного правоуповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього. При цьому неналежний відповідач це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі належному відповідачеві.

Нотаріус є публічною особою, якій державою надано повноваження щодо посвідчення прав і фактів, які мають юридичне значення та вчинення інших нотаріальних дій із метою надання їм юридичної вірогідності. Вчиняючи нотаріальні дії, нотаріус діє неупереджено, він не може діяти в інтересах жодної з осіб учасника нотаріальної дії. Нотаріус не стає учасником цивільних правовідносин між цими особами, а отже, не може порушувати цивільні права, які є змістом цих відносин. Відсутня і процесуальна заінтересованість нотаріуса в предметі спору та реалізації прийнятого рішення.

Спори за позовами про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, про повернення стягнутого за виконавчим написом вирішуються судом у порядку цивільного судочинства за позовами боржників або зазначених осіб до стягувачів, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа. За правилами цивільного судочинства як спір про право в позовному провадженні розглядаються позови про оскарження дій нотаріуса щодо вчинення виконавчого напису, коли йдеться виключно про порушення нотаріусом правил вчинення відповідної нотаріальної дії і при цьому позивачем не порушується питання про захист права відповідно до положень цивільного законодавства.

Тобто нотаріус не може бути відповідачем у цій категорії справ, оскільки предметом позову є спір про право, зокрема у даній справі позивач заперечує можливість звернення стягнення на зазначене у виконавчому написі майно, оскільки визнано недійсним договір, на якому вчинено виконавчий напис. Цивільна відповідальність за незаконно вчинений виконавчий напис покладається не на нотаріуса, а на особу, яка зверталася за виконавчим написом. Сам же нотаріус може залучатися судами як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача.

За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача.

Отже, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача, натомість встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.

Викладене узгоджується із висновками Верховного Суду, висловленими у постановах від 14.08.2019 у справі № 519/77/18 (провадження № 61-10311св19), від 15.04.2020 у справі № 474/106/18 (провадження № 61-13847св19), від 12.11.2020 у справі № 200/3452/17 (провадження № 61-18790св19), від 06.10.2021 у справі № 201/9570/18 (провадження № 61-7299св21).

Таким чином, у задоволенні позову ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Ужгородського міського нотаріального округу Кішкіна Дениса Володимировича про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню слід відмовити, частково задовольнивши таку вимогу, пред`явлену до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», оскільки відповідачем у цій категорії справ є особа, на користь якої вчинений виконавчий напис, а не нотаріус, який вчиняв виконавчий напис.

Щодо позовної вимоги про зняття арешту з майна колегія зазначає наступне.

Відмовляючи у задоволенні позовної вимоги про зняття арешту, накладеного на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 на підставі постанови Мукачівського відділу ДВС № 5-16 від 01.02.2010, суд першої інстанції виходив з того, що позивач є боржником у виконавчому провадженні, а відтак, такий не може пред`являти позов про зняття арешту з майна, оскільки законом у цьому випадку передбачений інший спосіб судового захисту, а саме, оскарження боржником рішення, дій, бездіяльності державного виконавця в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України. Суд першої інстанції вважав, що представник позивача обрав неналежний спосіб захисту своїх прав.

Проте такого висновку суд дійшов з порушенням норм процесуального права.

За змістом статті 447 ЦПК України, із скаргою на рішенням, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця мають право звернутися до суду сторони виконавчого провадження якщо вважають, що порушено їхні права чи свободи під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до Цивільного процесуального кодексу, тобто, під час виконання рішення, ухваленого в цивільній справі.

В даному випадку, на виконанні у Мукачівському МВ ДВС перебувало виконавче провадження з примусового виконання виконавчого напису нотаріуса, а арешт на майно позивача було накладено саме під час виконання виконавчого напису нотаріуса.

Особливості провадження у справах за позовами учасників виконавчого провадження та осіб, які залучаються до проведення виконавчих дій, з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця під час примусового виконання, зокрема, виконавчого напису нотаріуса, передбачені статтею 287 КАС України.

Як зазначалось вище, постановою головного державного виконавця Ветров О.М. від 01.02.2010 про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження, накладено арешт на майно, яке зазначено у виконавчому написі від 22.06.2009 (а.с.124-125). При цьому, як вбачається з інформації ВПспецрозділ, боржником у виконавчому провадженні є ОСОБА_2 (а.с.124). Виконавче провадження АСВП № 14166583 з примусового виконання виконавчого напису від 22.06.2009 № 1343, виданого приватним нотаріусом Кішкіним Д.В., було завершено 30.09.2010 (а.с.11).

Відповідно до ч. 1 ст. 38 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції, що діяла на час завершення виконавчого провадження, у разі закінчення виконавчого провадження згідно із статтею 37 цього Закону, крім, зокрема, повернення виконавчого документа стягувачу згідно із статтею 40 цього Закону, припиняється чинність арешту майна боржника.

Як зазначалось вище, постановою державного виконавця від 30.09.2010 виконавчий лист було повернуто стягувачу, оскільки стягувач відмовився залишити за собою майно боржника, не реалізоване під час виконання рішення. А отже, чинність арешту майна, накладеного в рамках виконавчого провадження, не була припинена.

Отже, майно, на яке було звернуто стягнення за вказаним виконавчим написом, більше як 12 років залишається під арештом. При цьому, недійсність відповідного договору іпотеки (в частині передачі в іпотеку житлового будинку АДРЕСА_1 ) було встановлено ще у грудні 2010 року.

Як правомірно зазначено судом першої інстанції, судовий захист повинен бути повним та відповідати принципу процесуальної економії, тобто забезпечити відсутність необхідності звернення до суду для вжиття додаткових засобів захисту (пункт 63 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 вересня 2020 року у справі № 910/3009/18).

Арешт майна боржника є заходом звернення стягнення на майно боржника, який застосовується для забезпечення реального виконання виконавчого документу, що підлягає примусовому виконанню.

Виконавче провадження, в рамках якого було накладено арешт на житловий будинок АДРЕСА_1 , було завершено ще у 2010 році; на це майно не може бутим звернуто стягнення, оскільки договір іпотеки (майнової поруки) № PML-801/021/2008, в частині передачі в іпотеку житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 визнано недійсним; у зв`язку з визнанням недійсним договору іпотеки, рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 02 квітня 2012 року у справі №0707/758/2012з з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» (правонаступника ПАТ «ОТП Банк») стягнуто суму завданих збитків в розмірі 2530247,68 грн, а отже, майнових претензій до ОСОБА_1 кредитор не має.

Наявність протягом тривалого часу нескасованого арешту на майно боржника, за умови відсутності виконавчого провадження та відсутності претензій на це майно з боку стягувача, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном.

Щодо заяви представника відповідача про застосування позовної даності, колегія зазначає, що, як наявність виконавчого напису, так і існування арешту на майно, з 2009 та 2010 року, відповідно, без будь-яких на те правових підстав, перешкоджають власнику майна ОСОБА_1 у повній мірі здійснювати правомочності власника. А отже, даний позов є за своїм змістом позовом про усунення перешкод у реалізації власником своїх прав щодо користування та розпорядження майном (негаторним позовом), а позовна давність до вимог за негаторним позовом не застосовується, оскільки правопорушення є таким, що триває у часі.

Зважаючи на викладене, рішення місцевого суду, через невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, слід скасувати з підстав, передбачених п.п.3,4 ст. 376 ЦПК України, та ухвалити нове рішення про часткове задоволення позовних вимог визнати виконавчий напис, вчинений 22.06.2009 приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Кішкіним Денисом Володимировичем про звернення стягнення на предмет іпотеки згідно договору іпотеки (майнової поруки) № РМL-801/021/2008 від 22.02.2008 таким, що не підлягає виконанню в частині звернення стягнення на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , та зняти арешт, накладений на житловий будинок (домоволодіння) за адресою АДРЕСА_1 на підставі постанови Мукачівського відділу ДВС № 5-16 від 01.02.2010.

Керуючись ст. 368, п.2 ч. 1 ст. 374, п.п. 3,4 ст. 376, ст. ст. 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Сідун Владислав Мирославович задовольнити частково.

Рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 28 квітня 2022 року скасувати та ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Ужгородського міського нотаріального округу Кішкіна Дениса Володимировича про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню відмовити

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» задовольнити частково.

Визнати виконавчий напис, вчинений 22.06.2009 приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Кішкіним Денисом Володимировичем про звернення стягнення на предмет іпотеки згідно договору іпотеки (майнової поруки) № РМL-801/021/2008 від 22.02.2008 таким, що не підлягає виконанню в частині звернення стягнення на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 .

Зняти арешт, накладений на житловий будинок (домоволодіння) за адресою АДРЕСА_1 на підставі постанови Мукачівського відділу ДВС № 5-16 від 01.02.2010.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Касаційну скаргу на постанову апеляційного суду може бути подано безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 19 грудня 2022 року.

Головуюча:

Судді: