Справа № 2-881/11
Провадження № 22-ц/4808/1337/22
Головуючий у 1 інстанції ДРАЧ Д. С.
Суддя-доповідач Бойчук
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2022 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

судді-доповідача Бойчука І.В.,

суддів: Пнівчук О.В., Томин О.О.,

секретаря Петріва Д.Б.,

з участю представників сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за скаргою ОСОБА_1 про визнання протиправною оцінки майназа апеляційними скаргами представника АТ «ТАСКОМБАНК» та приватного виконавця виконавчого округу Івано-Франківської області Ткачука Любомира Михайловича на ухвалу Косівського районного суду від 12 жовтня 2022 року під головуванням судді Драч Д.С. у м. Косів

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 30.08.2022 звернувся до суду першої інстанції з скаргою про визнання протиправною оцінки майна.

Скаргу мотивував тим, що 05.12.2007 між ВАТ «ЕЛЕКТРОНБАНК» та ним було укладено кредитний договір №06-2/17K10.

На виконання умов кредитного договору №06-2/17K10, 06 грудня 2007 року між сторонами було укладено іпотечний договір, згідно якого, Іпотекодавець передає Іпотекодержателю нерухоме майно - житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами та земельною ділянкою, площею 2500 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішенням Косівського районного суду від 13.12.2021 задоволено позовні вимоги ПАТ «ФОЛЬКСБАНК».

За результатом розгляду справи було видано виконавчий лист №2-881/2011 від 31.01.2012. Приватним виконавцем виконавчого округу Івано-Франківської області Ткачуком Любомиром Михайловичем 16.08.2021 було відкрито виконавче провадження №66518483 про примусове виконання виконавчого листа №2-881/2011 від 31.01.2012 року, виданого Косівським районним судом Івано-Франківської області про стягнення з ОСОБА_1 боргу.

ОСОБА_1 19.08.2022 отримав від приватного виконавця повідомлення №864 від 04.08.2022, про результати оцінки описаного та арештованого майна, а саме: нежитлового приміщення, загальною площею. 623,7 кв. м., за адресою: АДРЕСА_2 , вартість якого становить 6 463 900 грн.

Із вказаною оцінкою скаржник не погоджується, вважає ціну заниженою та вважає, що реалізація майна за такою ціною може завдати суттєвих збитків ОСОБА_1 .

Скаржник також інформує, що попередньо на замовлення Головного державного виконавця Косівського відділу державної виконавчої служби у Косівському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Винничука О.М. була проведена оцінка цього ж майна 08.09.2021 року, згідно якого вартість майна складала 11 831 200 грн.

Скаржнику видається незрозумілим порядок формування ціни та підстави зниження ціни майна вдвічі за один календарний рік.

Просив визнати протиправною оцінку описаного майна у розмірі 6 463 900 грн.

Ухвалою Косівського районного суду від 12 грудня 2022 року скаргу ОСОБА_1 задоволено.

Визнано неправомірною оцінку майна від 19.07.2022: нежитлового приміщення, загальною площею 623,7 кв. м., за адресою: АДРЕСА_2 , якою визначено вартість об`єкта оцінки у розмірі 6 463 900 грн.

Не погоджується з ухвалою суду першої інстанції представник АТ «ТАСКОМБАНК» подав апеляційну скаргу в які посилається на її незаконність та необґрунтованість.

Апелянт посилається на те, що судом порушено норми процесуального права. AT «ТАСКОМБАНК» вказує на те, що не отримувало від скаржника жодного документу, ні скарги, ні доданих до неї документів.

Скаржником подана скарга без зазначення і залучення до розгляду даної справи стягувана. Залучення до участі у справі стягувача відбулося за ініціативою суду тільки 21.09.2022 без зобов`язання скаржника направити до AT «ТАСКОМБАНК» копії скарги з доданими до неї документами, також судом не було повідомлено належним чином стягувача про призначене судове засідання на 12.10.2022.

Апелянт вважає, що суд першої інстанції позбавив стягувача можливості подати свої пояснення, щодо поданої скарги з посиланням на докази по даній справі.

Суд в оскаржуваній ухвалі вказав, що згідно висновку Великої палати Верховного Суду у постанові від 12.06.2019, визначення вартості майна боржника є процесуальною дією державного виконавця щодо примусового виконання рішень відповідних органів, уповноважених осіб та суду. Тому, оскаржити оцінку майна можливо в порядку оскарження рішень та дій виконавців.

Однак суд, всупереч зазначеного висновку щодо порядку оскарження результатів визначення вартості чи оцінки майна в процесі здійснення виконавчого провадження, прийняв до провадження скаргу з вимогами, які не підлягають розгляду в судах за процедурою розгляду скарг в процесі виконавчого провадження.

Таким чином, судом порушено вимоги ч.5 ст.57 Закону України «Про виконавче провадження» та ст.447 ЦПК України, згідно яких з обов`язковим врахуванням висновку Великої палати Верховного Суду щодо застосування вимог цих норм на практиці розгляду справ, суд не мав законних підстав розглядати скаргу з вимогою «визнати протиправною оцінку майна».

Суд приходячи до висновку, що експерт, визначений приватним виконавцем для проведення оцінки нежитлового приміщення, виконав дослідження та надав звіт про незалежну оцінку вартості без особистого огляду, не навів в ухвалі жодних доказів цьому.

Боржником не було надано доступу експерту для проведення внутрішнього огляду нежитлового приміщення. Особистий огляд нежитлового приміщення експертом був здійснений зовні, однак внутрішній огляд приміщень і їх фотографування виконано приватним виконавцем при складанні акту опису та арешту нерухомого майна і відповідні фото виконавцем було надано експерту для виконання звіту.

Крім цього, оскаржуваний звіт про незалежну оцінку, всупереч твердженню суду, містить застереження в звіті через неможливість особисто здійснити внутрішній огляд об`єкта.

Суд першої інстанції не обґрунтував перевагу одного звіту про незалежну оцінку над іншим і цим обґрунтував висновок про неправомірність оскаржуваної оцінки.

З урахуванням положень Закону України «Про виконавче провадження» та Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», рецензування звіту з оцінки є єдиним законодавчо встановленим способом спростування результатів оцінки.

Таким чином, законодавством визначений чіткий порядок спростування та оспорювання результатів оцінки майна, а саме шляхом проведення рецензування звіту про оцінку.

Належним і допустимим доказом у справі щодо неякісної та недостовірної оцінки є саме рецензія, а отже, судом першої інстанції постановлено незаконну ухвалу.

Приватним виконавцем Ткачуком Л.М. замовлено виконання рецензування звіту про незалежну оцінку вартості арештованого нежитлового приміщення (торгово-офісні приміщення), загальною площею 623,7кв.м, за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно рецензії від 26.10.2022 наданої суб`єктом оціночної діяльності ОСОБА_2 встановлено, що звіт про незалежну оцінку вартості арештованого нежитлового приміщення експерта ОСОБА_3 від 19.07.2022р., наданий приватному виконавцю Ткачуку Л.М. згідно постанови у виконавчому провадженні № 66518483 - відповідає вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна і може використовуватися з метою зазначеною у звіті.

Просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та відмовити скаржнику в задоволенні скарги.

Не погоджується з ухвалою суду першої інстанції приватний виконавець виконавчого округу Івано-Франківської області Ткачук Л. М. подав апеляційну скаргу у якійзазначив, що така ухвала суду є необґрунтованою і підлягає скасуванню.

В ухвалі суд зазначив, що скаржник звернувся до суду зі скаргою про визнання протиправною оцінки майна однак, такі вимоги не підлягають розгляду в судах за процедурою розгляду скарг в процесі виконавчого провадження, оскільки оскаржити оцінку майна можливо в порядку оскарження рішень та дій виконавців.

Щодо необґрунтованих доводів скаржника про занижену вартість майна в оцінці, апелянт посилається на Закон України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» де вказано, що рецензування звіту з оцінки є законодавчо встановленим способом спростування результатів оцінки, який в межах виконавчого провадження дозволяв швидко та ефективно захистити права боржника з урахуванням положень Закону України «Про виконавче провадження», «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні».

В свою чергу, Закон України «Про виконавче провадження» не містить обов`язку державного виконавця, або відповідного відділу Державної виконавчої служби здійснювати рецензування звіту про оцінку майна, здійснену суб`єктом оціночної діяльності.

Встановивши, що державний виконавець при вчиненні виконавчих дій щодо визначення вартості описаного та арештованого майна зокрема, під час визначення суб`єкта оціночної діяльності, доручення йому подати звіт про оцінку майна та повідомлення сторін виконавчого провадження про вартість майна, діяв в межах наданих йому повноважень, в порядок та у спосіб, визначені діючим законодавством України.

Також це твердження спростовується рецензією від 26.10.2022 на звіт про оцінку, яка була зроблена суб`єктом оціночної діяльності ОСОБА_2 .

Щодо неможливості огляду об`єкта дослідження то апелянт посилається на те, що відсутність даних про огляд об`єкта оцінки не є тією обставиною, з якою законодавство пов`язує можливість визнання протиправним і скасування звіту про оцінку майна.

Просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, якою відмовити ОСОБА_1 у задоволенні скарги.

Учасники справи правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалися.

Представник АТ «ТАСКОМБАНК» адвокат Ємчук А.В. та приватний виконавець виконавчого округу Івано-Франківської області Ткачук Л.М. апеляційні скарги підтримали з мотивів, наведених у них.

Представник ОСОБА_1 адвокат Жарський Т.В. вимоги апеляційних скарг заперечив, покликаючись на обґрунтованість висновків суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з таких підстав.

Задовольняючи скаргу ОСОБА_1 , суд першої інстанції дійшов висновку про те, що оцінка майна зроблена дистанційно без огляду нерухомого майна, а ціна такого майна визначена за результатом її проведення є значно заниженою.

Колегія суддів апеляційного суду вважає такий висновок передчасним і таким, що не відповідає обставинам справи з огляду на таке.

Судом встановлено, що рішенням Косівського районного суду від 02.11.2011 стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Фольксбанк» заборгованість по кредитному договору №06-2/17К10 від 05.12.2007 року в розмірі 75 428,72 дол. США і 4 166,56 грн, що еквівалентно 605 393, 80 грн, а також оплачений судовий збір у розмірі 1 700 грн та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового збору в розмірі 120 грн,

На видавання вищевказаного рішення видано виконавчий лист №2-881/2011 від 31.01.2012.

Приватним виконавцем виконавчого округу Івано-Франківської області Ткачуком Любомиром Михайловичем 16.08.2021 відкрито виконавче провадження №66518483 про примусове виконання виконавчого листа №2-881/2011 від 31.01.2012 року, виданого Косівським районним судом Івано-Франківської області про стягнення з ОСОБА_1 боргу.

На підставі постанови ВП №66518483 від 02.09.2021 та договору на виконання робіт з експертної оцінки майна суб`єкт оціночної діяльності здійснив незалежну грошову оцінку нежитлового приміщення загальною площею 623,7 кв.м. по АДРЕСА_2 . За результатом такої оцінки 19.07.2022 складено звіт, яким визначено ринкову вартість вказаних об`єктів нерухомого майна у сумі 6 463 900 грн. Суб`єкт оціночної діяльності проводив дослідження порівняльним, дохідним, витратним методами (а.с.10).

ОСОБА_1 19.08.2022 отримав від приватного виконавця повідомлення №864 від 04.08.2022, про результати оцінки описаного та арештованого майна, а саме: нежитлового приміщення, загальною площею. 623,7 кв.м., за адресою: АДРЕСА_2 , вартість якого становить 6 463 900 грн (а.с.9).

ОСОБА_1 оскаржив оцінку нерухомого майна, вважаючи її неправомірною та значно заниженою порівняно із дійсною ринковою вартістю об`єкта оцінки. На підтвердження своєї позиції надав суду висновок експерта №05/10/22 від 05.10.2022 року згідно якого ринкова вартість нежитлового приміщення загальною площею 623,7 кв.м. по АДРЕСА_2 становить 9 047 170 грн При цьому, суб`єкт оціночної діяльності проводив дослідження методами розрахунку дійсної (ринкової) вартості об`єктів дослідження з врахуванням їх місцезнаходження в загальнодержавній, регіональній і місцеві системах розселення, з врахуванням технічного стану конструктивних елементів об`єктів дослідження (оцінки), а також інших факторів, які впливають на формування вартості; аналізу та зіставлення результатів обстеження і наданих матеріалів з вимогами нормативних документів щодо визначення вартості об`єктів дослідження.

Статтею 447 ЦПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

У статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» унормовано, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно зі статтею 57 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції, чинній на час складання звіту про оцінку майна від 04 квітня 2021 року, визначення вартості майна боржника здійснюється за взаємною згодою сторонами виконавчого провадження. У разі якщо сторони виконавчого провадження, а також заставодержатель у 10-денний строк з дня винесення виконавцем постанови про арешт майна боржника не досягли згоди щодо вартості майна та письмово не повідомили виконавця про визначену ними вартість майна, виконавець самостійно визначає вартість майна боржника. Звіт про оцінку майна має бути складений не раніше дати винесення постанови про арешт такого майна. У разі якщо сторони виконавчого провадження не дійшли згоди щодо визначення вартості майна, визначення вартості майна боржника здійснюється виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна. Для проведення оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден виконавець залучає суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання. У разі якщо визначити вартість майна (окремих предметів) складно, виконавець має право залучити суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для проведення оцінки майна. Виконавець повідомляє про результати визначення вартості чи оцінки майна сторонам не пізніше наступного робочого дня після дня визначення вартості чи отримання звіту про оцінку. У разі якщо сторони не згодні з результатами визначення вартості чи оцінки майна, вони мають право оскаржити їх у судовому порядку в 10-денний строк з дня отримання відповідного повідомлення. Сторона вважається ознайомленою з результатами визначення вартості чи оцінки арештованого майна, якщо їй надіслано повідомлення про результати визначення вартості чи оцінки майна за адресою, зазначеною у виконавчому документі, або за місцем фактичного проживання чи перебування такої сторони, достовірно встановленим виконавцем. Оскарження в судовому порядку результатів визначення вартості чи оцінки майна не зупиняє передачі майна на реалізацію, крім випадків зупинення передачі майна на реалізацію судом.

Звіт про оцінку майна у виконавчому провадженні є дійсним протягом шести місяців з дня його підписання суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання. Після закінчення цього строку оцінка майна проводиться повторно. Якщо строк дійсності звіту про оцінку майна закінчився після передачі майна на реалізацію, повторна оцінка такого майна не проводиться.

Зі змісту Закону України «Про виконавче провадження» вбачається, що виконавець не наділений повноваженням ставити під сумнів об`єктивність проведеної оцінки, або проводити оцінку нерухомого майна на власний розсуд, а зобов`язаний лише залучити експерта до участі у виконавчому провадженні та повідомити сторонам результати визначення вартості майна.

Отже, визначення вартості майна боржника є процесуальною дією виконавця (незалежно від того, яка конкретно особа - сам виконавець чи залучений ним суб`єкт оціночної діяльності - здійснювала відповідні дії) щодо примусового виконання рішень відповідних органів, уповноважених осіб та суду. Тому оскаржити оцінку майна можливо в порядку оскарження рішень та дій виконавців.

Такі правові висновки викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 821/197/18/4440/16 (провадження № 11-1200апп18) та в постанові Верховного Суду від 10 серпня 2021 року у справі № 461/4240/17 (провадження № 61-13852св20).

Правові засади здійснення оцінки майна, майнових прав та професійної оціночної діяльності в Україні, її державного та громадського регулювання, забезпечення створення системи незалежної оцінки майна з метою захисту законних інтересів держави та інших суб`єктів правовідносин в питаннях оцінки майна, майнових прав та використання її результатів визначені в Законі України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні».

Згідно з частинами першою, четвертою статті 3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» оцінка майна, майнових прав (далі - оцінка майна) - це процес визначення їх вартості на дату оцінки за процедурою, встановленою нормативно-правовими актами, зазначеними в статті 9 цього Закону (далі - нормативно-правові акти з оцінки майна), і є результатом практичної діяльності суб`єкта оціночної діяльності. Процедури оцінки майна встановлюються нормативно-правовими актами з оцінки майна. У випадках проведення незалежної оцінки майна складається звіт про оцінку майна. У випадках самостійного проведення оцінки майна органом державної влади або органом місцевого самоврядування складається акт оцінки майна. Вимоги до звітів про оцінку майна та актів оцінки майна встановлюються відповідно до статті 12 цього Закону.

Оцінка майна проводиться на підставі договору між суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання та замовником оцінки або на підставі ухвали суду про призначення відповідної експертизи щодо оцінки майна (частина перша статті 10 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні»).

Відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється підписом керівника суб`єкта оціночної діяльності.

Згідно з частиною шостою статті 9 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» положення (національні стандарти) оцінки майна є обов`язковими до виконання суб`єктами оціночної діяльності під час проведення ними оцінки майна всіх форм власності та в будь-яких випадках її проведення.

Національний стандарт № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», затверджений постановою Кабінету міністрів України від 10 вересня 2003 року № 1440 (далі - Національний стандарт № 1) є обов`язковим для застосування під час проведення оцінки майна та майнових прав суб`єктами оціночної діяльності, а також особами, які відповідно до законодавства здійснюють рецензування звітів про оцінку майна. Поняття, що вживаються у цьому стандарті, використовуються в інших національних стандартах.

Національний стандарт № 2 «Оцінка нерухомого майна», затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 28 жовтня 2004 року № 1442 (далі - Національний стандарт № 2), також є обов`язковим для застосування під час проведення оцінки нерухомого майна (нерухомості) суб`єктами оціночної діяльності, а також особами, які відповідно до законодавства здійснюють рецензування звітів про оцінку майна та проводять державну експертизу звітів з експертної грошової оцінки земельних ділянок державної та комунальної власності у разі їх продажу.

Отже, оцінка нерухомого майна має здійснюватися відповідно до Національного стандарту № 2 з урахуванням вимог Національного стандарту № 1, яким визначено загальні засади процедури оцінювання.

Відповідно до пункту 51 Національного стандарту № 1 незалежна оцінка майна проводиться у такій послідовності: укладення договору на проведення оцінки, ознайомлення з об`єктом оцінки, збирання та оброблення вихідних даних та іншої інформації, необхідної для проведення оцінки; ідентифікація об`єкта оцінки та пов`язаних з ним прав, аналіз можливих обмежень та застережень, які можуть супроводжувати процедуру проведення оцінки та використання її результатів; вибір необхідних методичних підходів, методів та оціночних процедур, що найбільш повно відповідають меті оцінки та обраній базі, визначеним у договорі на проведення оцінки, та їх застосування; узгодження результатів оцінки, отриманих із застосуванням різних методичних підходів; складання звіту про оцінку майна та висновку про вартість об`єкта оцінки на дату оцінки; доопрацювання (актуалізація) звіту та висновку про вартість об`єкта оцінки на нову дату (у разі потреби).

Згідно з пунктом 52 Національного стандарту № 1 оцінювач самостійно здійснює пошук інформаційних джерел (за винятком документів, надання яких повинен забезпечити замовник оцінки згідно з договором), їх аналіз та виклад обґрунтованих висновків. При цьому оцінювач повинен проаналізувати всі інформаційні джерела, пов`язані з об`єктом оцінки, тенденції на ринку подібного майна, інформацію про угоди щодо подібного майна, які використовуються у разі застосування порівняльного підходу, та іншу істотну інформацію. У разі неповноти зазначеної інформації або відсутності її взагалі у звіті про оцінку майна зазначається негативний вплив цього факту на результати оцінки.

Зібрані оцінювачем вихідні дані та інша інформація повинні відображатися у звіті про оцінку майна з посиланням на джерело їх отримання та у додатках до нього із забезпеченням режиму конфіденційності згідно з умовами договору на проведення оцінки майна та з дотриманням вимог законодавства (пункт 54 Національного стандарту № 1).

За змістом пункту 56 Національного стандарту № 1 звіт про оцінку майна може складатися у повній чи у стислій формі. Звіт про оцінку майна, що складається у повній формі, повинен містити: опис об`єкта оцінки, який дає змогу його ідентифікувати; письмову заяву оцінювача про якість використаних вихідних даних та іншої інформації, особистий огляд об`єкта оцінки (у разі неможливості особистого огляду - відповідні пояснення та обґрунтування застережень і припущень щодо використання результатів оцінки), дотримання національних стандартів оцінки майна та інших нормативно-правових актів з оцінки майна під час її проведення, інші заяви, що є важливими для підтвердження достовірності та об`єктивності оцінки майна і висновку про його вартість.

Згідно з частиною другою статті 11 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» замовниками оцінки майна можуть бути особи, яким зазначене майно належить на законних підставах або у яких майно перебуває на законних підставах, а також ті, які замовляють оцінку майна за дорученням зазначених осіб. Замовники оцінки повинні забезпечити доступ суб`єкта оціночної діяльності до майна, що підлягає оцінці на законних підставах, отримання ним необхідної та достовірної інформації про зазначене майно для проведення його оцінки.

За змістом пункту 2 частини другої статті 4 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» однією із форм оцінки майна є рецензування звіту про оцінку майна (акта оцінки майна), яке полягає в їх критичному розгляді та наданні висновків щодо їх повноти, правильності виконання та відповідності застосованих процедур оцінки майна вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна, в порядку, визначеному цим Законом та нормативно-правовими актами з оцінки майна.

Рецензування звіту про оцінку майна (акта оцінки майна) здійснюється на вимогу особи, яка використовує оцінку майна та її результати для прийняття рішень, у тому числі на вимогу замовників (платників) оцінки майна, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, судів та інших осіб, які мають заінтересованість у неупередженому критичному розгляді оцінки майна, а також за власною ініціативою суб`єкта оціночної діяльності. Підставою для проведення рецензування є письмовий запит до осіб, які відповідно до цієї статті мають право здійснювати рецензування звіту про оцінку майна (акта оцінки майна) (стаття 13 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні»).

Відповідно до рецензії від 26.10.2022 наданої суб`єктом оціночної діяльності ОСОБА_2 встановлено, що звіт про незалежну оцінку вартості арештованого нежитлового приміщення експерта ОСОБА_3 від 19.07.2022, наданий приватному виконавцю Ткачуку Л.М. згідно постанови у виконавчому провадженні № 66518483 - відповідає вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна і може використовуватися з метою зазначеною у звіті.

Взявши до уваги висновок від 19.07.2022 про вартість нерухомого майна, звіт від 08.09.2021 року про оцінку того ж нерухомого майна та наданий висновок експерта Худака М.Я. від 05.10.2022 про його оцінку, який був здійснений при безпосередньому доступі до об`єкта оцінки та його особистому огляді, суд надав перевагу звіту від 19.07.2022 і вказав, що оцінка майна зроблена дистанційно без огляду нерухомого майна та визначена за результатом її проведення ціна на нерухоме майно є значно заниженою.

Однак суд першої інстанції не урахував, що при виконанні звітів застосовувалися різні курси НБУ долару США, тому ринкова вартість об`єкта нерухомого майна складала таку різницю при його оцінці.

Висновок суду першої інстанції про те, що оцінка майна зроблена дистанційно без огляду нерухомого майна, і ця обставина є підставою для задоволення скарги, є невірним.

У постанові Верховного Суду від 27 серпня 2020 року у справі № 295/11078/14-ц (провадження № 61-2646св19) вказано, що відсутність даних про огляд об`єкта оцінки не є тією обставиною, з якою законодавство пов`язує можливість визнання протиправним і скасування звіту про оцінку такого майна.

Встановивши, що державний виконавець при вчиненні виконавчих дій щодо визначення вартості описаного та арештованого майна, зокрема, під час визначення суб`єкта оціночної діяльності, доручення йому подати звіт про оцінку майна та повідомлення сторін виконавчого провадження про вартість майна, діяв в межах наданих йому повноважень, в порядок та у спосіб, визначені діючим законодавством України.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про те, що дії приватного виконавця щодо визначення вартості майна боржника відповідають вимогам Закону України «Про виконавче провадження», спрямовані на виконання рішення суду, а зміст звіту про оцінку майна відповідає Національному стандарту та підтверджує достовірність та об`єктивність оцінки майна і висновку про його вартість, тому відсутні підстави для задоволення скарги ОСОБА_1 .

Доводи приватного виконавця Ткачука Л.В. щодо порушення заявником процесуального порядку звернення до суду з такою скаргою, не заслуговують на увагу. Заявник просив визнати оцінку майна протиправною з посиланням на вимоги ст.. 447 ЦПК України, що слід вважати як звернення зі скаргою на дії приватного виконавця під час виконання судового рішення.

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів приходить до переконання, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції постановлена з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, неправильним застосування норм матеріального права, а тому відповідно до положень ст. 376 ЦПК України підлягає скасуванню з постановленням нового судового рішення про відмову в задоволенні скарги ОСОБА_1 про визнання оцінки майна протиправною.

Керуючись ст. 374, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційні скарги представника АТ «ТАСКОМБАНК» і приватного виконавця виконавчого округу Івано-Франківської області Ткачука Любомира Михайловича задовольнити частково.

Ухвалу Косівського районного суду від 12 жовтня 2022 року скасувати.

Постановити нове судове рішення, яким у задоволенні скарги ОСОБА_1 про визнання протиправною оцінки майна відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 30 грудня 2022 року.

Суддя-доповідач: І.В. Бойчук

Судді: О.В. Пнівчук О.О. Томин