Ухвала

Іменем України

20 липня 2022 року

м. Київ

справа № 361/7573/19

провадження № 61-6449ск22

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Мартєва С. Ю. (суддя-доповідач), Сердюка В. В., Фаловської І. М.

розглянув касаційну скаргу адвоката Мельника Олександра Сергійовича в інтересах ОСОБА_1 на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 13 вересня 2021 року та постанову Київського апеляційного від 09 червня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , за участю третьої особи - Броварської міської державної нотаріальної контори Київської області, про стягнення боргу за договором позики зі спадкоємця,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2019 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , за участю третьої особи - Броварської міської державної нотаріальної контори Київської області, про стягнення боргу за договором позики зі спадкоємця та просив стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за договором позики від 14 червня 2018 року в розмірі 1 973 534,69 грн та понесені у справі судові витрати.

Позов мотивував тим, що 14 червня 2018 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 уклали усний договір процентної позики грошей.

Відповідно до розписки позикодавець ОСОБА_2 передав, а позичальник ОСОБА_3 взяв у борг грошові кошти у сумі 70 000,00 дол. США, що за курсом НБУ станом на 02 серпня 2019 року становило 1 773 800,00 грн, під 10 % річних, з зобов`язанням повернути таку ж суму в строк до 15 вересня 2018 року.

Грошові кошти позичальник позивачу не повернув та ІНФОРМАЦІЯ_1 помер, про що свідчить свідоцтво про смерть, видане Броварським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, актовий запис про смерть № 1118 від 20 листопада 2018 року. Цей факт підтверджує і ухвала Броварського міськрайонного суду Київської області від 26 грудня 2018 року у справі № 361/1981/18.

06 травня 2019 року позивач дізнався, що у Броварській міській державній нотаріальній конторі Київської області відкрита спадкова справа щодо майна померлого ОСОБА_3 .

Спадкоємцем ОСОБА_3 є його донька - відповідач ОСОБА_1

28 травня 2019 року позивач направив вимогу про повернення боргу та копію розписки спадкоємцю ОСОБА_3 - ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , та за адресою: АДРЕСА_2 .

Разом з тим, вимогу позивача відповідач не виконала.

Враховуючи те, що померлий ОСОБА_3 не виконав свій обов`язок за договором позики в частині повернення боргу ОСОБА_2 , а спірні правовідносини допускають правонаступництво, позивач просив стягнути суму боргу з ОСОБА_1 , як спадкоємця, яка прийняла спадщину після смерті боржника ОСОБА_3 .

Рішенням від 13 вересня 2021 року Броварський міськрайонний суд Київської області позов задовольнив.

Стягнув із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованість за договором позики від 14 червня 2018 року в розмірі 1 973 534,69 грн та витрати зі сплати судового збору в розмірі 9 605,00 грн.

Постановою від 09 червня 2022 року Київський апеляційний суд апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнив частково.

Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 13 вересня 2021 року змінив, виклав резолютивну частину рішення в наступній редакції.

Позов задовольнив.

Стягнув з ОСОБА_1 , як спадкоємця після смерті ОСОБА_3 , на користь ОСОБА_2 в межах вартості отриманого у спадщину майна заборгованість за договором позики у розмірі 1 973 534,69 грн.

Стягнув з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати зі сплати судового збору в розмірі 9 605,00 грн.

У решті рішення залишив без змін.

У касаційній скарзі, яка надійшла до Верховного Суду у липні 2022 року, адвокат Мельник О. С., який діє в інтересах ОСОБА_1 , просить скасувати рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 13 вересня 2021 року, постанову Київського апеляційного від 09 червня 2022 року та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Підставою касаційного оскарження адвокат Мельник О. С., який діє в інтересах ОСОБА_1 , зазначає неврахування судом апеляційної інстанції висновку щодо застосування статті 1281 ЦК України у подібних правовідносинах,викладеного у постанові Верховного Судувід 31 березня 2021 року у справі № 650/1180/19-ц.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 5 частини другої статті 394 ЦПК України у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу суд може визнати таку касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо Верховний Суд уже викладав у своїй постанові висновок щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, порушеного в касаційній скарзі, і суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення відповідно до такого висновку (крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку або коли Верховний Суд вважатиме за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах).

Суди встановили, що відповідно до розписки від 14 червня 2018 року ОСОБА_3 позичив у ОСОБА_2 грошові кошти в розмірі 70 000,00 дол. США під 10 % річних, із зобов`язанням повернути таку ж суму в строк до 15 вересня 2018 року. Факт написання цієї розписки ОСОБА_3 не спростував.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим 20 листопада 2018 року Броварським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області.

Згідно з матеріалами спадкової справи № 8/2019 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , спадщину після його смерті прийняла дочка - ОСОБА_1 .

Зокрема, 07 червня 2019 року державний нотаріус Броварської міської державної нотаріальної контори Київської області Журавська В. В. видала на ім`я відповідача ОСОБА_1 свідоцтво про право на спадщину за законом, зареєстроване в реєстрі за № 1-985. Спадщина складається з Ѕ частки житлового будинку з відповідними господарськими будівлями та спорудами під АДРЕСА_3 .

20 червня 2019 року державний нотаріус Броварської міської державної нотаріальної контори Київської області Журавська В. В. видала на ім`я ОСОБА_1 свідоцтво про право на спадщину за законом, зареєстроване в реєстрі за № 1-1121. Спадщина, на яку видано свідоцтво, складається з Ѕ частки квартири під АДРЕСА_4 .

У матеріалах спадкової справи також міститься повідомлення ОСОБА_2 від 23 травня 2019 року, у якому він зазначає, що цим повідомленням хоче довести до відома про те, що ОСОБА_3 (який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ) при житті власноруч написав розписку від 14 червня 2018 року, згідно з якою отримав грошові кошти у розмірі 70 000,00 дол. США під 10 % річних від ОСОБА_2 . Позичальник не повернувгрошові кошти позикодавцю. Кредитору ОСОБА_2 ніхто із спадкоємців не повідомляв про відкриття спадщини ОСОБА_3 . Лише 06 травня 2019 року ОСОБА_2 дізнався, що спадщина відкрита у Броварській міській державній нотаріальній конторі. Таким чином, кредитор ОСОБА_2 найближчим часом має намір пред`явити вимогу до спадкоємця ОСОБА_3 , однак кредитору не відомо прізвище, ім`я, по-батькові та реєстраційні дані спадкоємця. У зв`язку із чим ОСОБА_2 просив нотаріуса зареєструвати дане повідомлення, повідомити спадкоємця, який прийняв спадщину ОСОБА_3 , про наявність кредитора у даній справі - ОСОБА_2 , та письмово повідомити ОСОБА_2 дані про спадкоємця, який прийняв спадщину ОСОБА_3 для пред`явлення офіційної вимоги у порядку частини другої статті 1281 ЦК України.

ОСОБА_2 19 листопада 2019 року направив ОСОБА_1 вимогу у порядку частини другої статті 1281 ЦК України за адресою: АДРЕСА_5 .

Згідно зі статтею 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відтак, до спадкоємців переходять не тільки права, що належали спадкодавцю, але і його обов`язки. Винятком з цього правила є лише зобов`язання боржника, які припиняються зі смертю фізичної особи. Відповідно до частини першої статті 608 ЦК України, зобов`язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим, не може бути виконане іншою особою. В усіх інших випадках до спадкоємців переходять відповідні боргові зобов`язання спадкодавця.

Так, у спадщину переходять: обов`язки, що випливають з цивільно-правових договорів (крім тих, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця); обов`язки з відшкодування матеріальної шкоди (збитків); обов`язки по відшкодуванню моральної шкоди (присудженої судом за життя спадкодавця); обов`язки по виплаті неустойки у вигляді штрафу або пені (присудженої судом за життя спадкодавця); витрати на утримання, догляд, лікування, поховання спадкодавця (але не більш, ніж за 3 роки); обов`язки за договором оренди житла з викупом.

Згідно зі статтями 1220, 1221 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Відповідно до положень статті 1281 ЦК України (у редакції, чинній на день виникнення спірних правовідносин) спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги, та/або якщо вони спадкують майно, обтяжене правами третіх осіб. Кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

Стаття 1282 ЦК України передбачає, що спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора звертає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

Це правило визначає загальний характер відповідальності спадкоємців за боргами спадкодавця, незалежно від виду спадкування та суб`єктів спадкового процесу й випливає із суті універсального характеру спадкового правонаступництва.

Борги спадкодавця - це майнові зобов`язання, які прийняв на себе спадкодавець перед фізичними або юридичними особами-кредиторами, але смерть позбавила його можливості виконати їх. Обов`язок доказувати борги померлого покладається на самого кредитора. Кредитор, який звернувся до спадкоємців, зобов`язаний надати документи, що підтверджують його вимоги.

Згідно з чинним законодавством спадкоємці, які прийняли спадщину, повинні виконати боргові зобов`язання спадкодавця в межах дійсної вартості майна, одержаного ними у спадщину. Вартість спадщини визначається на час відкриття спадщини. Отже, умовою відповідальності спадкоємця за боргами спадкодавця є факт прийняття спадщини.

Для всіх спадкоємців, як за законом, так і за заповітом, існує однакова межа відповідальності за боргами спадкодавця. За наявності декількох спадкоємців настає частковий обов`язок виконання зобов`язань: кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Таким чином, кредитори спадкодавця можуть пред`явити вимоги до будь-якого спадкоємця, але обсяг виконання боргового зобов`язання спадкоємцем не може перевищувати дійсної вартості отриманої ним спадщини і розміру боргів, що пропорційно припадають на його частку.

Доводити обсяг спадкового майна та його вартість повинен спадкоємець, який заперечує проти вимог кредитора, оскільки відповідальність спадкоємця за зобов`язаннями спадкодавця обмежена вартістю успадкованого майна.

Позивач виконав вимоги статті 1281 ЦК України (у редакції, чинній на день виникнення спірних правовідносин) та не пізніше шести місяців (19 листопада 2019 року) з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину (07 та 20 червня 2019 року), пред`явив свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину.

Таким чином, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й суд апеляційної інстанції, дійшов обгрунтованого висновку про те, що ОСОБА_1 , як спадкоємець померлого ОСОБА_3 , зобов`язана задовольнити вимоги кредитора ОСОБА_2 в межах вартості майна, одержаного нею у спадщину.

Разом з тим, змінюючи резолютивну частину рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції обґрунтовано виходив з того, що місцевий суд помилково не зазначив у резолютивній частині рішення про стягнення суми боргу з ОСОБА_1 у межах вартості отриманого у спадщину майна, як передбачено частиною другою статті 1282 ЦК України.

Посилання судів попередніх інстанції на редакцію статті 1281 ЦПК України, чинну до 04 лютого 2019 року, не вплинуло на прийняття правильних по суті рішень про задоволення позову.

Підставою касаційного оскарження адвокат Мельник О. С., який діє в інтересах ОСОБА_1 ,зазначає неврахування судом апеляційної інстанції висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах,викладеного у постанові Верховного Суду від 31 березня 2021 року у справі № 650/1180/19-ц.

Разом з тим, постанова суду апеляційної інстанції не суперечить висновкам щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладеним у постанові Верховного Суду від 31 березня 2021 року у справі № 650/1180/19-ц, оскільки зазначена справа та ця справа мають різні встановлені фактичні обставини.

Саме по собі посилання на неоднакове застосування положень ЦК України у різних справах хоч і у подібних правовідносинах, але з різними встановленими обставинами, не має правового значення для цієї справи та не свідчить про різне застосування чи тлумачення норм матеріального права.

Доводи касаційної скарги висновку суду апеляційної інстанції не спростовують та зводяться до переоцінки доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції згідно зі статтею 400 ЦПК України.

Зі змісту касаційної скарги та доданих до касаційної скарги матеріалів убачається, що скарга є необґрунтованою, а Верховний Суд уже викладав у своїй постанові висновок щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, порушеного в касаційній скарзі, і суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення відповідно до такого висновку.

Підстави, передбачені статтею 411 ЦПК України, для скасування судового рішення, що оскаржене, відсутні.

Керуючись пунктом 5 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою адвоката Мельника Олександра Сергійовича в інтересах ОСОБА_1 на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 13 вересня 2021 року та постанову Київського апеляційного від 09 червня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , за участю третьої особи - Броварської міської державної нотаріальної контори Київської області, про стягнення боргу за договором позики зі спадкоємця.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: С. Ю. Мартєв

В. В. Сердюк

І. М. Фаловська