Справа № 405/8017/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2022 року м. Кропивницький

Ленінський районний суд м. Кіровограда у складі:

головуючого-судді Драного В.В.

при секретарі Лебеденко А.Ю.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін цивільну справу за позовом Обласного комунального виробничого підприємства «Дніпро-Кіровоград» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого водопостачання, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОКВП «Дніпро-Кіровоград» звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого водопостачання за адресою: АДРЕСА_1 , в сумі 8866,84 грн. В обґрунтування позову зазначено, що з 01.04.2012 року ОКВП «Дніпро-Кіровоград» надає відповідачу послуги з централізованого водопостачання за вказаною адресою. Зокрема, за період з 01.07.2019 року по 30.09.2021 року було надано послуги з централізованого водопостачання, за які відповідачем сплачено не було, у зв`язку з чим станом на 01.10.2021 року у відповідача виникла заборгованість з їх оплати у розмірі 7317,24 грн.

Посилаючись на вказані обставини позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за послуги з централізованого водопостачання за вказаний період в розмірі 7317,24 грн., 3% річних, що становить 244,54 грн., а також індекс інфляції, що становить 1325,06 грн., а всього 8866,84 грн., а також сплачений при подачі позову до суду судовий збір в розмірі 2270,00 грн.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 17.11.2021 року було відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін, призначено судове засідання для розгляду справи по суті.

25.01.2022 року відповідач подав до суду відзив на позову в якому, позовні вимоги не визнав та вказав, що він сплачував за послугу водопостачання за нормою споживання з розрахунку на 1 людину. При тому, що в будинку ніхто не проживав, однак він все одно фактично користувався послугою водопостачання. Так, після придбання у липні 2019 року будинку за адресою: АДРЕСА_1 , відповідач переоформив усі документи щодо водопостачання вказаного будинку. При цьому, старий водолічильник було встановлено, а тому він вважав, що й облік послуги водопостачання проводився за показниками лічильника. Однак згодом з`ясувалося, що облік даної послуги здійснюється за нормою споживання. 21.04.2020 року відповідач засобами електронної пошти звернувся до позивача із заявою про списання заборгованості та з пропозицією підключити облік за лічильником, однак відповіді йому так і не було надано. За таких обставин просить відмовити у задоволенні позову.

08.02.2022 року представник позивача подала до суду відповідь на відзив, в якому вказала, що 25.06.2019 року за звернення попереднього власника вказаного будинку було розпломбовано ввід води та розпочато надання послуг водопостачання. В подальшому, 31.07.2019 року за зверненням відповідача представник позивача провів обстеження земельної ділянки за вказаною адресою та встановив, що дана ділянка має поливну площу розміром 284 кв.м. городу, 0,5 кв.м. клумби та 6 кв.м. саду, про що було складено відповідний акт. На підставі вказаного акту відповідачу за період з 08.07.2019 року по 31.08.2019 року було здійснено перерахунок витрат води в літній період та виключено з розрахунку площу ділянки, яка не була засаджена культурними рослинами. У свою чергу, 27.08.2020 року представник позивача не зміг встановити фактичне використання земельної ділянки, оскільки відповідача не було на місці. Також вказала, що розрахунок заборгованості за надані послуги водопостачання здійснювалися з урахуванням відсутності у відповідача за вказаною адресою приладу обліку відповідно до нормативів споживання, а також за поливну площу ділянки в літній період з розрахунку 27 куб.м. на 100 кв.м. При цьому, зі заявами про здійснення перерахунку заборгованості чи зменшення її розміру у зв`язку з його тимчасовою відсутністю відповідач до позивача не звертався.

14.03.2022 року відповідач подав до суду заперечення на відповідь на відзив, в яких вказав, що після придбання нерухомого майна позивач не запропонував відповідачу як новому користувачу встановити лічильник або переконатися в його наявності. Зазначив, що твердження позивача про те, що земельна ділянка має поливну площу розміром 284 кв.м. городу не відповідає дійсності, оскільки в акті позивача від 31.07.2019 року, вказано що це площа «просто землі», а не городу. Зазначив, що він постійно вимагав у позивача встановити лічильник, однак йому відмовляли, оскільки вимагали спочатку погасити неіснуючий борг. При цьому, він постійно оплачував послугу водопостачання з розрахунку норми споживання, а саме 4,3 куб.м. на 1 людинку. Вказав, що 27.08.2020 року представник позивача дійсно без попередження прибув до його домоволодіння, однак відповідача там не було, оскільки він проживає в іншій частині міста. Зазначив, що заборгованість, розраховану за нормою споживання за поливну площу він не визнає, позивачем не доведено потреби в поливі.

13.01.2022 року представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся відповідно до вимог ст. ст. 128-131 ЦПК України, у заперечення на відповідь на відзив на позов просив розгляд справи провести без його участі.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 являється власником житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , площа земельної ділянки 0,0975 га (975 кв.м.) з 08.07.2019 року, що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 11.11.2021 року № 284204680 (а.с. 6-8).

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Згідно ч. 2 ст. 638 ЦК України договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір і прийняття пропозиції другою стороною.

Відповідно до ч. 2 ст. 642 ЦК України якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (сплатила суму коштів), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції.

Таким чином, наявність взаємовідносин між позивачем та відповідачем, а отже, і виникнення цивільних прав і обов`язків, підтверджується діями сторін: позивач здійснює надання житлово-комунальних послуг до помешкання відповідача (водопостачання), а відповідач отримує та користується даними послугами та відповідно зобов`язаний здійснювати оплату наданих житлово-комунальних послуг.

Відтак, шляхом відкриття позивачем особового рахунку № НОМЕР_1 на будинок за адресою: АДРЕСА_1 та оплатою відповідачем послуг водопостачання між сторонами виникли фактичні договірні відносини, згідно яких підприємство зобов`язалось надавати послуги з централізованого водопостачання за адресою: АДРЕСА_1 , а відповідач своєчасно їх оплачувати.

Як вбачається з довідки позивача про нарахування плати та розмір платежів за особовим рахунком № НОМЕР_1 за період з 01.07.2019 року по 30.09.2021 року станом на 01.10.2021 року заборгованість відповідача за послугу водопостачання становить 7317,24 грн. При цьому, норма споживання на 1 особу 4,3 куб.м., тариф за 1 куб.м. з 23.06.2019 року 15,828 грн., з 27.11.2019 року 16,944 грн., з 05.02.2020 року 21,252 грн., з 01.01.2021 року 24,048 грн., кількість осіб 1. Поряд з цим, у вересні-квітні кожного року споживачу нараховувалася послуга водопостачання з розрахунку норми споживання на 1 людину 4,3 куб.м., а у теплу пору року місяці (травень-липень) з розрахунку норми споживання на одну людину та норми поливу (від 22,012 до 72,616 куб.м. за місяць) Водночас, відповідач щомісяця оплачував послугу водопостачання з розрахунку норми споживання на 1 людину (від 68,07 до 200 грн. за місяць) (а.с. 4).

Розмір норми поживання на одну людину, що застосовувався позивачем при обрахунку заборгованості, відповідачем не заперечується.

При цьому, слід відзначити, що відповідачем не надано належних та допустимих доказів (акту монтажу), що підтверджували б наявність у нього повіреного у встановленому законом порядку приладу обліку води (водолічильника). Більш того, обставина відсутності в належному йому домоволодінні за адресою: АДРЕСА_1 , такого приладу, фактичне споживання послуги водопостачання у вказаний період відповідачем також не заперечується.

Відтак, позивач правомірно здійснював нарахування послуги водопостачання за нормою споживання, що сторонами не заперечується.

У свою чергу, щодо розміру нормативів поливу слід відзначити таке.

Згідно п. 4 Порядку розроблення та затвердження нормативів питного водопостачання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.08.2004 року № 1107, нормативи питного водопостачання у конкретному населеному пункті розробляються та науково обґрунтовуються згідно з Методикою визначення нормативів питного водопостачання населення спеціалізованими науково-дослідними організаціями на замовлення місцевих державних адміністрацій або органів місцевого самоврядування та затверджуються ними після погодження із структурним підрозділом місцевої державної адміністрації охорони здоров`я, екології та природних ресурсів та територіальними органами Держводагентства.

Рішенням Кіровоградської обласної ради від 20.05.2016 року № 82 затверджені нормативи питного водопостачання населення в населених пунктах, що обслуговуються ОКВП «Дніпро-Кіровоград». Так, поливання садів, присадибних ділянок, зелених насаджень тощо 9,0 л/кв.м., а поливання зі шлангів вдосконалених покрівель, тротуарів, проїздів 0,5 л/кв.м. Кількість поливань на добу приймається залежно від кліматичних і місцевих умов. Кліматичні райони визначаються згідно ДСТУ-Н Б В.1.1-27.

Як вбачається з акту обстеження від 31.07.2019 року контролер позивача провів обстеження за адресою: АДРЕСА_1 у абонента ОСОБА_1 та встановив наявність на земельній ділянці 0,5 (1х0,1) кв.м. клумби, 6 кв.м. саду, 6 шт. дерев, 16х17 (284 кв.м.) «просто землі» (тобто присадибна ділянка). Даний акт підписано також і споживачем ОСОБА_1 (а.с. 43). Відтак, поливна площа домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , становить 284+6+0,5=290,5 кв.м. При цьому, конкретний розмір нормативів поливання залежить від кліматичних і місцевих умов згідно ДСТУ-Н Б В.1.1-27.

Відтак, суд вважає дії позивача щодо розрахунку відповідачу спожитого обсягу послуги водопостачання за нормативом поливу правомірними, доказів його неправильності відповідачем не надано.

Статтею 162 ЖК України передбачено, що плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги.

Відповідно до ст. 22 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання», п. 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630, плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку. Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим.

Підприємство в повному обсязі виконує свої зобов`язання по наданню послуг, однак, відповідач в порушення вимог ст. 526 ЦК України зобов`язання щодо своєчасної оплати належним чином не виконує, що підтверджено довідкою про нарахування плати та розмір платежів за період з 01.07.2019 року по 30.09.2021 року за адресою: АДРЕСА_1 , особовий рахунок № НОМЕР_1 , згідно яких борг відповідача перед позивачем за вказаний період становить 7317,24 грн. (а.с. 4).

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних з простроченої суми, якщо законом чи договором не встановлений інший розмір відсотків.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням.

Таким чином, правовідношення, в якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням.

Отже, виходячи з юридичної природи правовідносин сторін як грошових зобов`язань на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання, тобто боржник сплачує борг з урахуванням рівня інфляції та три відсотки річних за прострочення зобов`язання.

А відтак, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача суму 3 % річних в розмірі 244,54 грн. та індекс інфляції в розмірі 1325,06 грн., нарахованих із суми простроченої заборгованості за весь період її виникнення, що підтверджено наданим розрахунком (а.с. 5).

Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача, а тому стягненню на користь позивача з відповідача підлягають судові витрати в сумі 2270,00 грн.

Керуючись ст. ст. 19, 76, 81, 141, 258, 259, 263-265, 280-284 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов Обласного комунального виробничого підприємства «Дніпро-Кіровоград» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого водопостачання задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) на користь Обласного комунального виробничого підприємства «Дніпро-Кіровоград» (25009, м. Кропивницький, вул. Соборна, 19а, ) заборгованість за послугу водопостачання в сумі 7317,24 грн. на розрахунковий рахунок НОМЕР_3 КРУ АТ «ПриватБанк», МФО 305299, , 3% річних в сумі 244.54 грн. та індекс інфляції в сумі 1325,06 грн. та, на розрахунковий рахунок НОМЕР_4 КРУ АТ «ПриватБанк», МФО 305299, , а всього 8866,84 грн., а також судовий збір у розмірі 2270,00 грн. на розрахунковий рахунок НОМЕР_4 КРУ АТ «ПриватБанк», МФО 305299, .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його підписання до Кропивницького апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Ленінського районного суду

м. Кіровограда В.В. Драний