Провадження № 22-ц/801/413/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції Венгрин О. О.
Доповідач:Денишенко Т. О.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2022 рокуСправа № 127/12703/21м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у ци-вільних справах:

судді-доповідача Денишенко Т. О.,

суддів Голоти Л. О., Рибчинського В. П.,

розглянувши за правилами, встановленими для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи, у при-міщенні апеляційного суду цивільну справу за позовом

Акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1

про стягнення кредитної заборгованості у розмірі 157368,87 гривень,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , його представника адвоката Федорова Юрія Андрійовича на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 03 грудня 2021 року, ухвалене у приміщенні суду у м. Вінниці за головування судді Венгрин О. О., повний текст якого складений 13 грудня 2021 року,

В С Т А Н О В И В:

20 травня 2021 року Акціонерне товариство «Альфа-Банк» ( далі - АТ «Альфа-Банк») звернулося у Вінницький міський суд Вінницької області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості у розмірі 157368,87 гривень. Позовні вимоги обгрунтовані наступними обставинами. Між сторонами укладений договір про комплексне банківське обслуговування фі-зичних осіб шляхом акцептування клієнтом публічної пропозиції банку на комплексне банківське обслуговування фізичних осіб (в рамках обслуговування продукту «Максимум-готівка»). За умовами договору банк зобов`язувався відкрити ОСОБА_1 картковий рахунок та випустити міжнародну платіжну картку DMC Gold строком дії 2 роки з моменту її випуску. Договором передба-чений обов`язок відповідача щодо повернення кредиту, сплати процентів, неус-тойки та інших платежів. У разі невиконання чи несвоєчасного виконання пози-чальником зобов`язань банк має право вимагати повернення кредиту за дого-вором. Відповідач зобов`язання за договором належним чином не виконував, внаслідок чого станом на 06 квітня 2021 року у нього виникла заборгованість у розмірі 157368,87 гривень, з яких: 150969,14 гривень - заборгованість за креди-том, 270,55 гривень - заборгованість за відсотками, 6129, 18 гривень - неустой-ка. Враховуючи викладене, позивач просив стягнути з відповідача на свою ко-ристь заборгованість у сумі 157368,87 гривень, а також судові витрати у справі.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 03 грудня 2021 року позов АТ «Альфа-Банк» задоволений у повному обсязі, стягнуто з ОСОБА_1 на користь банку заборгованість за кредитним договором від 30 вересня 2019 року станом на 06 квітня 2021 року в розмірі 157368,87 гривень, з яких: 150969,14 гривень - заборгованість за тілом кредиту, 270,55 гривень - заборгованість за відсотками, 6129,18 гривень - неустойка за період з 01 травня 2020 року по 06 квітня 2021 року, а також 2270,00 гривень судового збору.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції від 03 грудня 2021 року, ОСОБА_1 , його представник адвокат Федоров Ю. А. оскаржують його в апеляційному порядку, вважаючи оскаржуване рішення суду незаконним та необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуаль-ного права, просять його змінити, стягнути заборгованість у розмірі 36100,00 гривень. Скаржники зазначають, що з матеріалів справи не убачається узго-дження між сторонами умов договору щодо розміру кредиту, сплати відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне пога-шення кредиту. Вважають недоведеним, що наданий примірник договору є складовою частиною укладеного між сторонами договору і що саме у цій ре-дакції він був узгоджений сторонами. Крім того, вказують на необізнаність відповідача з умовами кредитування, необґрунтованість розміру тіла кредиту у 150969,14 гривень, а також відсотків за користування кредитом, комісій та неустойки. Будь-яка інформація про збільшення доступної суми кредиту у виписці по рахунку не відображена, що на думку, скаржників також вказує на безпідставність вимог позивача. У той же час, відповідач не заперечує отри-мання кредиту у розмірі 75000,00гривень, однак ним кредит на суму 38900,00 гривень був повернутий, відповідно, вважає, що його борг складає лише 36100,00 гривень. Разом з тим скаржники зазначають про помилкове невраху-вання судом першої інстанції норм законодавства про звільнення від відпові-дальності позичальників щодо сплати неустойки, штрафу, пені за прострочення виконання зобов`язання у період дії карантину, відповідно у суду не було підстав для стягнення з відповідача неустойки у розмірі 6129,18 гривень.

08 лютого 2022 року до апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу представника АТ «Альфа-Банк» адвоката Михніцького Г. Ю., де ним заперечуються доводи апеляційної скарги, викладене прохання залишити апе-ляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін. Представник позивача вказує, що у матеріалах справи наявні докази стосовно укладення між сторонами кредитного договору, підтвердження узго-дження відповідачем розміру ліміту відновлювальної кредитної лінії до 200000,00 гривень, а також процентної ставки у 26% річних.

Згідно норми частини першої статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мі-німуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстан-ції без повідомлення учасників справи.

Колегія суддів апеляційного суду, розглянувши у відповідності до частини першої статті 369 ЦПК України дану цивільну справу за наявними у ній дока-зами, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши в сукупності наявні в ній доводи, перевіривши законність, обґрунтованість оскаржуваного судового рі-шення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дійшла висновку, що апе-ляційна скарга відповідача та його представника підлягає частковому задово-ленню.

Згідно норм статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рі-шення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права, з дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підста-ву своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції не у повній мірі відповідає зазначеним вимогам.

Відповідно до норм статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та пере-віряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах дово-дів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та ( або ) відзиві на неї.

У справі встановлені наступні фактичні обставини.

27 вересня 2019 року ОСОБА_2 підписав анкету-заяву про акцепт пуб-лічної пропозиції АТ «Альфа-Банк» на укладення договору про банківське об-слуговування фізичних осіб у АТ «Альфа-Банк», де своїм підписом у заяві під-твердив акцепт публічної пропозиції та укладення між ним і АТ «Альфа-Банк» договору. Відповідно до підписаного ОСОБА_1 27 вересня 2019 року паспорту споживчого кредиту максимальна сума кредиту становить 200000,00 гривень, який надано безготівковим шляхом на 12 місяців з можливістю пролонгації до відновлювальної кредитної лінії на новий строк за умовами дотримання клієнтом умов договору. Сторонами узгоджена фіксована процента ставка у розмірі 26% річних, а також реальна річна процентна ставка по програмі «Моментальна розстрочка на карту» - 0,01 % річних.

Згідно оферти на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії від 30 вересня 2019 року відповідачу ОСОБА_1 видана кредитна картка, погоджено ліміт кредитної лінії у розмірі 200000,00 гривень, з фіксованою процентною ставкою 26,00%. Обов`язковий мінімальний платіж складає 5% від суми загальної заборгованості за кредитною лінією, але не менше 50,00 гривень. Банк щомісячно в останній день розрахун-кового періоду здійснюватиме договірне списання грошових коштів з рахунку відповідача у розмірах, що необхідні для щомісячної оплати страхового пла-тежу згідно з умовами договору. У разі настання визначених договором об-ставин будуть застосовані умови програми «Моментальна розстрочка на кар-ту», вказані у додатку № 4 до договору.

За даними виписки з рахунку ОСОБА_1 за період з 01 жовтня 2019 року до 06 квітня 2021 року слідує, що 01 жовтня 2019 року ОСОБА_1 встанов-лений кредитний ліміт у розмірі 75000,00 гривень, який надалі був збільшений з дозволеною перевитратою - 105000,00 гривень. За розрахунком позивача вна-слідок неналежного виконання ОСОБА_1 договірного зобов`язання, у нього виникла заборгованість у розмірі 157368,87 гривень, з яких: 150969,14 гривень - заборгованість за кредитом, 270,55 гривень - заборгованість за відсотками, 6129,18 гривень - неустойка.

Задовольняючи позовні вимоги АТ «Альфа-Банк», суд першої інстанції вважав наявними між сторонами спірні правовідносин, які відносяться до дого-вірних зобов`язань та, встановивши, що права позивача через неналежне вико-нання умов договору відповідачем порушені, за відсутності доказів про пога-шення заборгованості, дійшов висновку, що права позивача підлягають захисту. Розмір заборгованості відповідача обґрунтований розрахунком банку, а тому останній повинен сплатити позивачу визначену ним загальну суму заборгова-ності. При цьому суд першої інстанції вказав про можливість стягнення з від-повідача неустойки, оскільки така нарахована за період з 01 травня 2020 року до 06 квітня 2021 року, тобто після закінчення встановленого законом обме-ження щодо настання відповідальності за прострочення зобов`язання у період дії карантину.

Колегія суддів апеляційного суду не може погодитися з висновками суду першої інстанції в частині вирішення цього цивільного спору щодо стягнення з боржника ОСОБА_1 неустойки за порушення узятого ним зобов`язання за кредитним договором. У цій частині висновок суду першої інстанції є помилко-вим внаслідок неправильного застосування норм матеріального права, тому рі-шення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задо-воленні позову у зазначеній частині. У решті рішення суду щодо вирішення по-зовних вимог АТ «Альфа-Банк» зі стягнення заборгованості за кредитом та від-сотками є законним, обґрунтованим та об`єктивним.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вва-жається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сто-рони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною ( сторонами ).

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - від-повідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови ( пункти ), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно зі статтею 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні дого-вору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до частин першої та другої статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійсню-вати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться ( роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального корис-тування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо ). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним дого-вором банк або інша фінансова установа ( кредитодавець ) зобов`язується нада-ти грошові кошти ( кредит ) позичальникові у розмірах та на умовах, встанов-лених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти ( частина перша статті 1048 ЦК України ). Частиною другою цієї статті 1054 встановлено, що до відносин за кредитним договором застосову-ються положення параграфу 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим пара-графом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним ( стаття 1055 ЦК України ).

Відповідно до частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За викладених обставин та з підстав, передбачених наведеними нормами матеріального і процесуального права, суд першої інстанції дійшов обґрунтова-них висновків про задоволення позову в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту та відсотками, оскільки ОСОБА_1 , підписавши, зокрема, 30 вересня 2019 року за номером угоди 631263199 оферту на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, анкету-заяву від 27 вересня 2019 року та цією ж датою паспорт споживчого кредиту, погодився з умовами укладеного кредитного договору, був обізнаний про усі істотні його умови, які викладені безпосередньо у вказаних складових кредитного договору. Відтак факт укладення між сторонами кредитного дого-вору, наявність заборгованості у ОСОБА_1 за цим договором у зв`язку з невиконанням ним як позичальником взятих на себе кредитних зобов`язань на спростування доводів апеляційної скарги підтверджується матеріалами справи. Колегія суддів також критично оцінює доводи апеляційної скарги щодо наяв-ності у боржника заборгованості за кредитом лише у розмірі 36100,00 гривень, адже такі жодним належним, заслуговуючим на увагу чином не доведені від-повідачем.

Слід звернути увагу, що доказами, які підтверджують наявність заборгова-ності та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Зако-ну України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указа-ними положеннями цього Закону підставою для бухгалтерського обліку госпо-дарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування об-роблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути скла-дені у паперовій або в електронній формі.

Відповідно до пункту шістдесят другого Положення про організацію бух-галтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національ-ного банку України від 04 липня 2018 року № 75, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Як висновок, виписка за картковим рахунком ОСОБА_1 від 01 жовтня 2019 року за період з 01 січня 2019 року по 17 червня 2021 року, що міститься в матеріалах справи, є належним, допустимим, досто-вірним та достатнім доказом щодо заборгованості відповідача, яка повинна досліджуватися судом у сукупності з іншими доказами. Відповідний правовий висновок зробив та виклав Верховний Суд у постановах від 16 вересня 2020 року у справі № 200/5647/18, від 17 грудня 2020 року у справі № 278/2177/15-ц.

Беручи до уваги викладене, а також наявні у матеріалах справи докази, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову АТ «Альфа-Банк», стягнення неповернутих кре-дитних коштів із ОСОБА_1 по тілу кредита, а також відсотків за користування ними.

Разом із тим, як уже зазначалося, належить погодитися з доводами скар-жників щодо безпідставного стягнення з боржника на користь банку неустойки за порушення виконання зобов`язань за кредитним договором.

Задовольняючи позов у цій частині та стягуючи із ОСОБА_1 неустойку в розмірі 6129,18 гривень, суд першої інстанції послався на норми Закону Украї-ни від 17 березня 2020 року № 533-ІХ «Про внесення змін до Податкового ко-дексу України та інших законів України щодо підтримки платників податків на період здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширен-ню коронавірусної хвороби ( COVID-19 )», за якими розділ IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» доповне-ний пунктом шостим, що передбачає у разі прострочення споживачем у період з 01 березня 2020 року по 30 квітня 2020 року виконання зобов`язань за догово-ром про споживчий кредит ( у тому числі, але не виключно, прострочення спо-живачем у період з 01 березня 2020 року по 30 квітня 2020 року виконання зо-бов`язань зі сплати платежів ) споживач звільняється від відповідальності перед кредитодавцем за таке прострочення. В тому числі, але не виключно, споживач у разі допущення такого прострочення звільняється від обов`язків сплачувати кредитодавцю неустойку ( штраф, пеню ) та інші платежі, сплата яких перед-бачена договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невико-нання, часткове виконання) споживачем зобов`язань за таким договором.

Однак Законом України від 13 травня 2020 року № 591-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо додат-кової підтримки платників податків на період здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби ( COVID-19 )», який набрав чинності 29 травня 2020 року, у пункті шостому розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредиту-вання» у першому реченні слова та цифри «по 30 квітня 2020 року» замінені словами та цифрами «по останній календарний день місяця ( включно ), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби ( COVID-19 )».

Крім того, згідно з пунктом п`ятнадцятим розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у разі прострочення позичальником у період дії каран-тину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби COVID-19, або/та у тридцятиденний строк після дня завершення дії такого ка-рантину виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит ( позику ) банком або іншим кредитодавцем ( позикодавцем ), позичальник звільняється від обов`язків сплатити на користь кредитодавця ( позикодавця ) неустойку, штраф, пеню за таке прострочення. Вказані положення набрали чинності 04 липня 2020 року.

У силу норм статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`як-шують або скасовують відповідальність особи.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» на всій території України встановлено карантин з 12 березня 2020 року, надалі його дія відповідними постановами Кабінету Міністрів України продовжена та до цього часу не припинена. Відтак, починаючи з 12 березня 2020 року, позичальники звільняються від відповідальності щодо сплати неустойки, штра-фу, пені за прострочення виконання зобов`язань за кредитним договором у період дії карантину, а тому із ОСОБА_1 як реального боржника не підлягає стягненню неустойка у розмірі 6129,18 гривень, нарахована за період з 01 травня 2020 року до 06 квітня 2021 року. Суд першої інстанції допустився по-милкового застосування норм матеріального права у цій частині, а тому рішен-ня суду першої інстанції в частині стягнення неустойки підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні цієї частини позовних вимог.

Статтями 374, 376 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право, зокрема, скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення. Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають зна-чення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викла-дених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається неправиль-не тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Нормами статті 141 ЦПК України встановлено, що судовий збір поклада-ється на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Керуючись нормами статей 141, 367, 368, 374, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , його представника адвоката Федорова Юрія Андрійовича задоволити частково.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 03 грудня 2021 року у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості скасувати в частині задоволення позову щодо стягнення неустойки та розподілу судових витрат.

У задоволенні позову Акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення неустойки у розмірі 6129,18 гривень - відмовити.

Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Акціонерного товарис-тва «Альфа-Банк» ( м. Київ, вул. Велика Васильківська, 100, ) 2268,71 гривень ( дві тисячі двісті шістдесят вісім гривень 71 коп. ) судового збору, сплаченого за подання позовної заяви.

Стягнути з Акціонерного товариства «Альфа-Банк» на користь ОСОБА_1 132,45 гривні ( сто тридцять дві гривні 45 коп. ) судового збору, сплаченого за подання апеляційної скарги.

У решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною, касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другої частини третьої статті 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач Т. О. Денишенко

Судді Л. О. Голота

В. П. Рибчинський