Справа № 522/3405/21
Провадження 2/522/2666/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2022 року Приморський районний суд м. Одеси у складі

головуючого судді Шенцевої О. П.,

за участю секретаря Лукашкіні О.В.,

розглянувши за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про скасування рішення та зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій зазначив, що рішенням житлової комісії військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_1 ) року 02.08.2004 року він був взятий на квартирний облік при військовій частині, однак після переведення його для подальшого проходження військової служби в м. Одеса згідно Протоколу №4 від 27.06.2019 рішенням Об`єднаної житлової комісії військової частини НОМЕР_1 було перенесено дату його перебування на квартирному обліку з 02.08.2004 року на 27 червня 2019 року із складом сім`ї чотири особи. Вважає рішення об`єднаної житлової комісії військової частини НОМЕР_1 не законним.

У зв`язку з наведеним, позивач просить суд:

визнати протиправною діяльність військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України в особі її житлової комісії щодо перенесення дати перебування на квартирному обліку майора ОСОБА_1 з 02.08.2004 року на 27.06.2019 року зі складом сім`ї чотири особи та скасувати рішення об`єднаної житлової комісії військової частини НОМЕР_1 від 27.06.2019 року, оформлене протоколом №4 в частині, що стосується ОСОБА_1 ;

зобов`язати військову частину НОМЕР_1 Міністерства оборони України в особі об`єднаної житлової комісії НОМЕР_1 поновити ОСОБА_1 на квартирному обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов з дати первинного зарахування на такий облік, а саме з 02.08.2004 року.

04.03.2021 року ухвалою залишено без руху. 29.03.2022 року було відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження. 26.08.2022 року закінчено підготовче провадження.

Відповідач відзиву на позовну заяву не подавав, заперечував проти позову, в судовому засіданні підтримав рішення об`єднаної житлової комісії військової частини НОМЕР_1 від 27.06.2019 року.

Представник позивача позов підтримав в повному обсязі, вважає незаконним та необґрунтованим рішення об`єднаної житлової комісії військової частини НОМЕР_1 .

Суд, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх поданими суду доказами в їх сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають до повного задоволення виходячи з наступних підстав.

Статтею 47 Конституції України передбачено, що кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 являється військовослужбовцем Збройних Сил України, учасником бойових дій.

Держава гарантує забезпечення військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у порядку і відповідно до вимог, встановлених ЖК УРСР та іншими нормативно-правовими актами (стаття 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»).

Згідно з частинами першою, четвертою статтею 43 ЖК УРСР громадянам, які перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов, жилі приміщення надаються в порядку черговості. Черговість надання жилих приміщень визначається за часом взяття на облік (включення до списків осіб, які користуються правом першочергового одержання жилих приміщень).

За частиною другою статті 46 ЖК УРСР громадяни, які мають право на позачергове одержання жилих приміщень, включаються до окремого списку.

Відповідно до Витягу з протоколу № 6 житлової комісії військової частини НОМЕР_2 від 02.08.2004 року ОСОБА_1 був вперше зарахований на квартирний облік. В серпні 2017 року ОСОБА_1 було переведено для подальшого проходження військової служби з військової частини НОМЕР_2 до військової частини НОМЕР_3 ( АДРЕСА_2 ). Протоколом засідання житлової комісії №62 від 22.01.2018 військової частини НОМЕР_2 було знято з квартирного обліку ОСОБА_1 . При цьому позивач у встановленому порядку не звертався з проханням про зняття з квартирного обліку. Разом з цим про зняття з квартирного обліку позивач повідомлений не був. Після зняття з квартирного обліку ОСОБА_1 Військовою частиною НОМЕР_2 перший примірник житлової справи позивача не було направлено до військової частини НОМЕР_3 та другий примірник житлової справи позивачу не видали на руки. В квітні 2019 року ОСОБА_1 з військової частини НОМЕР_3 було переведено до військової частини НОМЕР_1 . В травні 2019 року військовою частиною НОМЕР_2 була передана житлова ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 . 27.06.2019 року ОСОБА_1 поставлено на квартирний облік об`єднаною житловою комісією військової частини НОМЕР_1 з 27.06.2019 року.

Надаючи правову оцінку відносинам, що склались, суд враховує наступне.

Держава Україна гарантує право громадян на житло та захист від незаконного позбавлення житла (ст. 47 Конституції України).

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначає Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», який встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Частиною першою статті 12 Закону України «Про соціальний захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачено, що держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у порядку і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом Української PCP та іншими нормативно-правовими актами.

Механізм забезпечення житловими приміщеннями військовослужбовців - осіб офіцерського (у тому числі осіб, які проходять військову службу за призовом осіб офіцерського складу), старшинського і сержантського, рядового складу (крім військовослужбовців строкової служби) Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, правоохоронних органів спеціального призначення та Держспецтрансслужби, Держспецзв`язку, посади в яких комплектуються військовослужбовцями, у тому числі звільнених в запас або у відставку, що залишилися перебувати на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, у військових частинах, закладах, установах та організаціях після звільнення та членів їх сімей, визначає Порядок забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2006 року № 1081 (далі - Порядок).

Забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житлом для постійного проживання проводиться шляхом надання один раз протягом усього часу проходження військової служби житла новозбудованого, виключеного з числа службового, вивільненого або придбаного у фізичних чи юридичних осіб, надання кредиту для спорудження (купівлі) житла.

Пунктом 4 Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2006 року № 1081 передбачено, що центральні органи виконавчої влади, які здійснюють керівництво Збройними Силами, іншими утвореними відповідно до законів України військовими формуваннями, правоохоронні органи спеціального призначення, Держспецтрансслужба та Держспецзв`язок, посади в яких комплектуються військовослужбовцями, видають нормативно-правові акти з питань забезпечення військовослужбовців житлом.

У пункті 2 розділу II «Прикінцеві положення» Закону України від 24 червня 2004 року № 1865- IV «Про внесення змін до статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» зазначено, що військовослужбовці, що перебували на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, до набрання чинності цим Законом забезпечуються жилими приміщеннями для постійного проживання відповідно до раніше встановленого законодавством порядку.

Відповідно до пункту 26 Порядку № 1081 військовослужбовці, які перебувають на обліку, у разі переміщення по військовій службі, пов`язаного з переїздом до іншого гарнізону (в іншу місцевість), зараховуються на облік за новим місцем служби разом з членами їх сімей із збереженням попереднього часу перебування на обліку, а також у списках осіб, що користуються правом першочергового або позачергового одержання житла.

Згідно з пунктом 32 вказаного Порядку № 1081 черговість надання житла визначається за часом зарахування на облік (включення до списків осіб, що користуються правом першочергового або позачергового одержання житлових приміщень).

Відповідно до положень п.26 «Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями» затвердженого ПКМУ №1081 від 03.08.2006 року, прямо визначено, що: «Військовослужбовці, які перебувають на обліку, у разі переміщення по військовій службі пов`язаного з переїздом до іншого гарнізону (в іншу місцевість), зараховуються на облік за новим місцем служби разом з членами їх сімей із збереженням попереднього часу перебування на обліку, а також у списках осіб, що користуються правом першочергового або позачергового одержання житла».

Рішення Відповідача щодо постановки Позивача в другий раз на квартирну чергу об`єднана житлова комісія військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 ) мотивувала тим, що за час проходження служби в військовій частині НОМЕР_3 ( АДРЕСА_2 ), куди ОСОБА_1 був направлений в серпні 2017 року для подальшого проходження служби з в/ч НОМЕР_2 ( АДРЕСА_1 ), він не перебував там на квартирному обліку.

Однак при прийнятті такого рішення, об`єднаною житловою комісією військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 ) залишено поза увагою той факт, що в порушення вимог діючої на момент його переводу (серпень 2017 року) «Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями» затвердженої наказом МО №737 від 30.11.2011 року, а саме п. 2.14 Розділу ІІ цієї Інструкції, яким прямо визначено обов`язок саме командування військової частини при переміщенні військовослужбовця направити перший примірник облікової справи та Картки обліку до нового місця проходження служби військовослужбовця, а другий примірник вказаних документів видати безпосередньо військовослужбовцю на руки разом з довідкою про перебування на квартирному обліку за попереднім (останнім) місцем проходження служби взагалі не було виконано командуванням військової частини.

Військовослужбовці, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та члени їх сімей мають право на отримання житла, а отже і на залишення на обліку до отримання ними житла, в тому числі і у разі звільнення в запас чи відставку, крім випадків, передбачених п.30 Порядку.

Аналогічні правові позиції викладені в постановах Верховного Суду від 17.03.2020 року у справі №487/5835/17, від 01.04.2020 року у справі № 638/5769/18, від 08.04.2020 року у справі №683/2197/18, від 19.05.2020 року у справі №683/2198/18.

Позивачем дотримано всі умови, що визначені Інструкцією з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, зокрема, на теперішній час позивач є військовослужбовцем, перебуває на квартирному обліку, а тому має право на забезпечення житлом.

Внаслідок протиправних дій відповідача позивач фактично позбавлений можливості реалізувати свої права на житло, що є порушенням житлових прав у розумінні ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою визначено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

При цьому, відповідно до статті 2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» ніхто не вправі обмежувати військовослужбовців та членів їх сімей у правах і свободах, визначених законодавством України.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 22 Конституції України при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Конституційний Суд України також зазначав, що «додержання конституційних принципів соціальної і правової держави, верховенства права (ст. 1, ч. 1 ст. 8 Основного Закону України) обумовлює здійснення законодавчого регулювання суспільних відносин на засадах справедливості та розмірності з урахуванням обов`язку держави забезпечувати гідні умови життя кожному громадянину України» (абз. 8 п.п. 2.1 п. 2 мотивувальної частини рішення від 26.12.2011 № 20-рп/2011.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Надаючи правову оцінку аргументам відповідача про відсутність підстав для задоволення позову, суд зазначає, що відповідачем не надано доказів на підтвердження обґрунтованості включення позивача в загальну чергу поліпшення житлових умов з 27.06.2019 року. Немотивована бездіяльність обмежує права позивача на забезпечення житлом, гарантовані Конституцією України та Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», а рішення засідання житлової комісії військової частини НОМЕР_1 № 27 від 24.12.20220 року суд вважає необґрунтованим та протиправним.

Суд зазначає, що позивач звернувся до суду за відновленням своїх житлових прав, гарантованих державою, які були порушені Військовою частиною НОМЕР_1 , де останній перебуває на житловому обліку.

Зібрані у справі докази та їх оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 3, 4, 7, 10, 12, 13, 18, 76-83, 89, 259, 263-265, 352, 354, 355 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_4 , про скасування рішення та зобов`язання вчинити дії - задовольнити.

Визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України в особі житлової комісії щодо перенесення дати перебування на квартирному обліку ОСОБА_1 з 02.08.2004 року на 27.06.2019 року із складом сім`ї чотири особи.

Скасувати рішення об`єднаної житлової комісії Військової частини НОМЕР_4 від 27.06.2019 року, оформлене протоколом № 4 в частині, що стосується ОСОБА_1 та складу його сім`ї .

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 Міністерства оборони України в поновити ОСОБА_1 на квартирному обліку в Одеському гарнізоні, які потребують поліпшення житлових умов з 02.08.2004 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено та підписано 14.09.2022 року.

Суддя

13.09.2022