Провадження № 22-ц/801/2269/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції Ан О. В.
Доповідач:Шемета Т. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 грудня 2022 рокуСправа № 127/25008/22м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої судді Шемети Т. М. (суддя - доповідач),

суддів: Берегового О. Ю., Панасюка О. С.,

секретаря судового засідання Михайленко А. В.,

учасники справи:

заявниця (особа, яка подала апеляційну скаргу) ОСОБА_1 ,

заінтересована особа Махнівська селищна об`єднана територіальна громада Хмільницького району Вінницької області,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань № 4 цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 11 листопада 2022 року про відмову у відкритті провадження, постановлену у складі судді Ан О. В., у м. Вінниці, дата складення повного тексту ухвали відповідає даті її постановлення,

в с т а н о в и в :

У листопаді 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про встановлення факту родинних відносин між ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , обґрунтовуючи її тим, що ОСОБА_3 є бабою її покійного чоловіка. Після смерті своєї сестри ОСОБА_2 вона успадкувала усе її майно, вступивши в управління та володіння ним. За свого життя ОСОБА_3 склала заповіт, у якому все належне їй майно, зокрема успадковану за сестрою земельну частку (пай), розташовану на території Листопадівської сільської ради, заповіла ОСОБА_1 .

У жовтні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до нотаріуса для отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом, однак отримала відмову у зв`язку із відсутністю у неї документів, які б підтверджували родинні відносини між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Факт родинних відносин між сестрами підтверджується тим, що вони мають спільних батьків, що підтверджується їх свідоцтвами про народження, однак ОСОБА_4 після одруження змінила дівоче прізвище « ОСОБА_5 » на « ОСОБА_6 », а свідоцтво про шлюб та архівні документи, які б підтверджували це не збереглися, тому ОСОБА_1 просила суд встановити даний факт у судовому порядку.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 11 листопада 2022 року було відмовлено у відкритті провадження за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту родинних відносин та роз`яснено право на звернення до суду з позовом на загальних підставах. При цьому суд виходив того, що наявний спір про право, оскільки відповідно до закону строком прийняття спадщини є шість місяців, з огляду на те, що спадкодавець ОСОБА_3 померла 2001 року, виникає необхідність порушувати питання поновлення строку на прийняття спадщини, що може порушити права селищної об`єднаної територіальної громади, крім того заявниця просить встановити факт родинних відносин між особами, дієздатність яких припинилася.

Не погодившись з такою ухвалою, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, мотивуючи її тим, що висновки суду про наявність спору про право спростовуються тим, що до заяви про встановлення факту долучений витяг з реєстру спадкових прав, із якого вбачається, що спадкова справа після смерті ОСОБА_2 не заводилася, в матеріалах справи знаходиться довідка про те, що у володіння майном ОСОБА_2 після її смерті вступила ОСОБА_3 . Крім того у заяві як заінтересована особа зазначена Махнівська сільська рада, яка висловить свою думку щодо визнання або не визнання вимог ОСОБА_1 після відкриття провадження у справі. Також суд не врахував, що встановлення факту родинних відносин між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не несе юридичного наслідку щодо вирішення їх прав та обов`язків, оскільки його встановлення буде лише підтвердження існування юридичного факту. Тому ОСОБА_1 просила ухвалу скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відзив на апеляційну скаргу від Махнівської селищної об`єднаної територіальної громади Хмільницького району Вінницької області на адресу суду не надійшов.

У судове засідання до суду апеляційної інстанції учасники справи не з`явилися, про дату, час і місце розгляду були повідомлені належним чином. Оскільки відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, суд ухвалив провести розгляд справи за їх відсутності.

Частинами 1, 2 статті 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно до ст. 263 ЦПК України законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвалене у справі судове рішення не відповідає зазначеним вимогам.

Відмовляючи у відкритті провадження за заявою ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив із того, що спадкодавець ОСОБА_3 померла 2001 року, а отже виникає необхідність порушувати питання поновлення строку на прийняття спадщини, що може порушити права селищної об`єднаної територіальної громади, а тому наявний спір про право.

Апеляційний суд не може погодитися з таким висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Згідно зі статтею 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, заяви про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами (п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18) акцентовано увагу на тому, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов, а саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів.

Суддя відмовляє в відкритті провадження у справі, якщо із заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду (частина четверта статті 315 ЦПК України).

Справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, в разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження.

Тобто визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право цивільне.

Право на спадкування виникає в залежності від ступеня родинних зв`язків (статті 1261-1266 ЦК України).

Зазначаючи в ухвалі що оскаржується про те, що оскільки ОСОБА_3 померла у 2001 році, тому виникає необхідність порушувати питання поновлення строку на прийняття спадщини, - суд вдався до припущення, оскільки про прийняття спадщини свідчить не лише подання чи неподання заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори впродовж 6 місяців після смерті особи, але й факт постійного проживання із спадкодавцем (стаття 1268 ЦК України). Окрім того, слід зазначити, що ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , то за правилами ЦК УРСР (в редакції, що діяла на момент смерті), визнавалося, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном (п.1 ч.1 ст. 549 ЦК Української РСР).

Суд не звернув уваги на те, що заявницею було надано витяг із спадкового реєстру (а. с. 22), відповідно до якого спадкова справа після смерті ОСОБА_2 не заводилась, а згідно довідки Махнівської сільської ради, ОСОБА_3 вступила у володіння майном своєї сестри ОСОБА_2 (а. с. 20).

Невірно суд першої інстанції зазначив і те, що неможливо встановити факт родинних відносин між двома особами, які померли, оскільки таким чином суд висловив свої міркування щодо обґрунтованості поданої заяви, тобто вдався до оцінки фактичних обставин справи на стадії вирішення питання про відкриття провадження, що є неприпустимим.

Отже, суд першої інстанції віднісся до вирішення питання про наявність чи відсутність спору про право формально, не зазначив, хто є спадкоємцем у порядку, передбаченому спадковим правом (норми ЦК України), який би оспорював право заявника на прийняття спадщини, тобто не встановив між ким існує спір, оскільки існування спору про право повинно бути реальним, а не гіпотетичним.

Аналогічний висновок сформульовано у постанові Верховного Суду від 7 листопада 2018 р. у справі №336/709/18-ц, у постанові від 14 квітня 2021 року у справі N 205/2102/19-ц.

Отже, висновки суду про наявність спору про право, який має розглядатися у порядку позовного провадження, є передчасним, відтак висновок суду першої інстанції про відмову у відкритті провадження, є помилковим, а отже, оскаржуване судове рішення підлягає скасуванню, а справа - передачі для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 374 ЦПК України, статті 379 ЦПК, підставою для скасування судових рішень суду першої інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є порушення норм матеріального чи процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції, що перешкоджають подальшому провадженню у справі.

За наведених обставин ухвала суду першої інстанції про відмову у відкритті провадження не може вважатись законною й обґрунтованою, тому відповідно до пункту 6 частини 1 статті 374 ЦПК України підлягає скасуванню з передачею справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 268, 367, 368, 372, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 11 листопада 2022 року скасувати, справу передати для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Головуюча Т. М. Шемета

Судді О. С. Панасюк

О. Ю. Береговий