Справа № 953/1778/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" лютого 2022 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Лях М.Ю.,

при секретарі Хомінської Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Карточка плюс», ОСОБА_2 , приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Харківської області Вахрушевої Ольги Олександрівни, третя особа: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області Васікова Лариса Євгеніївна про визнання дій незаконними, скасування рішення про державну реєстрацію права власності, поновлення права власності, -

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача адвокат Кучінська І.С. звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати незаконним та скасувати рішення, яке зареєстровано державним реєстратором прав нерухомості на нерухоме майно приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Вахрушевою О.О. 06.12.2021 року, за номером запису про право власності 45590123 за ТОВ «Фінансова компанія «Карточка плюс» права власності на трикімнатну квартиру загальною площею 64,9 кв.м. житловою площею 40,6 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та за номером запису про право власності 45590455 за Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Карточка плюс», права власності на нежитлову будівлю, загальною площею 206,2 кв.м. що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 . Витребувати з володіння ОСОБА_2 та зобов`язати ОСОБА_2 повернути на користь ОСОБА_1 трикімнатну квартиру, загальною площею 64,9 кв.м. житловою площею 40,6 кв.м. що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Одночасно з пред`явленням позову позивачем подано заяву про забезпечення позову шляхом накладення заборони відчуження трикімнатної квартири загальною площею 64,9 кв.м. житловою площею 40,6 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_2 та нежитлові будівлі, загальною площею 206,2 кв.м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_2 , що належить Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Карточка плюс», та заборони суб`єктам державної реєстрації прав на нерухоме майно здійснювати будь-які реєстраційні дії з відчуження трикімнатної квартири загальною площею 64,9 кв.м. житловою площею 40,6 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та нежитлові будівлі, загальною площею 206,2 кв.м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_2 .

В обґрунтування зазначає, що 21.08.2006р. між АКБ «Райффайзенбанк Україна» правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк» та позивачем ОСОБА_1 був кладений кредитний договір №CNL 700/442/2006, згідно якого ОСОБА_1 був наданий кредит у розмірі 29400,00 доларів CША, також 30.08.2006р. між АКБ «Райффайзенбанк Україна» правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк» та позивачем ОСОБА_1 був кладений кредитний договір № CM-SME700/027/2006, згідно якого ОСОБА_1 надано кредит у сумі 64800,00 доларів США. Також, 12.09.2006р. між АКБ «Райффайзенбанк Україна» правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк» та позивачем ОСОБА_1 був кладений кредитний договір №CNL 700/455/2006, згідно якого ОСОБА_1 був наданий кредит у розмірі 30000,00 доларів CША. На виконання умов договору №CNL 700/442/2006 було укладено договір іпотеки РМ- CNL 700/027/2006, відповідно до якого предметом іпотеки стала нежитлова будівля загальною площею 206,2 кв.м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_2 . На виконання умов договору №CNL 700/455/2006 було укладено договір іпотеки РCNL 700/455/2006, відповідно до якого предметом іпотеки стала квартира квартиру загальною площею 64,9 кв.м. житловою площею 40,6 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . За кредитними договорами виникла заборгованість. Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 26.11.2020р. в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 звернуто стягнення на предмети іпотек. Згідно договору факторингу від 06.10.2021р. та договору відступлення прав вимоги від 06.10.2021р. за договором іпотеки від 18.12.2019 р. укладених між ТОВ «ОТП ФАКТОРИНГ УКРАЇНА» та ТОВ «ФК «Карточка плюс» права за кредитним договором №CNL 700/442/2006 та № CM-SME700/027/2006 передані ТОВ «ФК» Карточка плюс». ТОВ «ФК «Карточка плюс» без проведення прилюдних торгів провело реєстраційні дії та зареєструвало право власності на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Крім того, між ТОВ «ФК «Карточка плюс» та ОСОБА_2 укладено договір купівлі-продажу квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Заявник вважає, що договір факторингу та договір купівлі-продажу укладені з порушенням вимог чинного законодавства. ТОВ «ФК «Карточка плюс» не є фінансовою установою і не має права надавати фінансові послуги, не може бути кредитором за кредитним договором за кредитним договором. Тому заявник вважає, що ТОВ «ФК» Карточка плюс» набуло право власності на спірне майно незаконно та не мало законного права розпоряджатися ним. Оскільки прилюдні торги з реалізації майна не були проведені, не була проведена оцінка майна, позивач має інтерес у продажу майна за якомога вищою ціною. Тому позивач вважає,що заходи забезпечення позову є спів мірними та достатнім заходом забезпечення позову.

Суд, перевіривши доводи, викладені в заяві про вжиття заходів забезпечення позову, дослідивши надані копії документів в їх системному зв`язку між собою приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення заявлених вимог, з огляду на наступне.

Відповідно до статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має право звернутися до суду.

Одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність причинного зв`язку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози виконанню рішення суду.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Важливими умовами для вжиття заходів забезпечення позову є наявність між сторонами дійсного спору та реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача. Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення. При цьому, під час вирішення питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності заявлених вимог щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу. Отже, невжиття заходів забезпечення позову не повинно мати наслідком заподіяння шкоди позивачу, а вжиття таких заходів не повинно мати наслідком заподіяння шкоди заінтересованим особам. Однією з підстав задоволення заяви про забезпечення позову є спроможна вірогідність повідомлених обставин, що можуть перешкодити виконанню судового рішення. Тобто, підстави для забезпечення позову є оціночними та враховуються судом в залежності до конкретного випадку. Заходи щодо забезпечення позову мають застосовуватися відповідно до їх мети, з урахуванням безпосереднього зв`язку між предметом позову та заявою про забезпечення позову.

Згідно з п. 2 ч. 1ст.150 ЦПК України позов забезпечується забороною вчиняти певні дії.

Заборона вчиняти певні дії застосовується, якщо потрібно обмежити право відповідача чи будь-якої іншої особи вчиняти певні фактичні чи юридичні дії, що стосуються предмета спору.

У пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді справ про забезпечення позову» роз`яснено судам, що при розгляді заяви про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконанню чи утрудненню виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовних вимогам.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача з метою забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Відповідно до ч.3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Важливими умовами для вжиття заходів забезпечення позову є наявність між сторонами дійсного спору та реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду у разі задоволення позову.

Позивачем не надано суду доказів, підтверджуючих те, що незастосування вказаних у заяві позивача заходів забезпечення позову може утруднити або взагалі унеможливити виконання рішення суду, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання рішення суду про задоволення позову, що запропоновані способи забезпечення позову є співмірною із заявленими вимогам, тому суд вважає що заява позивача є передчасною та задоволенню не підлягає.

У відповідності до положень ч.1 статті 153 ЦПК України, з урахуванням принципу диспозитивності цивільного судочинства, забезпечуючи принцип змагальності судового процесу, дотримуючись принцип пропорційності судом розглядається заява про забезпечення позову без повідомлення учасників справи на підстави наданих стороною, якою ініційоване заявлене питання копій документів в обґрунтування заявлених доводів, з урахуванням наявних в матеріалах цивільної справи письмових доказів.

Разом з тим, позивач не позбавлений права на повторне звернення до суду із обґрунтованою заявою про забезпечення позову та наданні відповідних доказів в її обґрунтування.

На підставі вищезазначеного та керуючись статтями 81, 149-153, 260,261, 353 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали через суд першої інстанції.

Суддя