КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 752/5131/21 Головуючий у І інстанції Шевченко Т.М.
Провадження №22-ц/824/8116/2022 Головуючий у 2 інстанції Таргоній Д.О.
ПОСТАНОВА

Іменем України

21 липня 2022 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: Таргоній Д.О., Голуб С.А., Писаної Т.О., розглянувши в приміщенні Київського апеляційного суду у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою представника акціонерного товариства «Альфа-Банк» - Галдецького Ярослава Анатолійовичана додаткове рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 01 червня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Альфа-Банк», треті особи - приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Тарас Володимирович, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Мілоцький Олег Леонідович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, -

УСТАНОВИВ:

рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 24 січня 2022 року задоволено позов ОСОБА_1 .

Визнано таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис від 31 жовтня 2020 року, зареєстрований в реєстрі за № 4911, вчинений приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Тарасом Володимировичем, про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Альфа Банк» заборгованості за кредитним договором в розмірі 30 282, 86 дол. США (на день вчинення цього напису, згідно офіційного курсу гривні щодо іноземних валют 28,43, становить: 860941,71 грн.) та 1500,00 грн. Стягнуто з АТ «Альфа Банк» на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1362,00 грн.

17 лютого 2022 року представник ОСОБА_1 - Боримська І.О. звернулась до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення, в якій просила стягнути з АТ «Альфа Банк» 48 150,00 грн. витрат, пов`язаних з наданням професійної правової допомоги.

Додатковим рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 01 червня 2022 року заяву представника ОСОБА_1 - Боримської Ірини Олегівни про ухвалення додаткового рішення задоволено. Ухвалено у справі додаткове рішення, яким стягнуто з Акціонерного товариства «Альфа-Банк» на користь ОСОБА_1 понесені останнім витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 48 150,00 грн.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, представник АТ «Альфа-Банк» - Галдецький Я.А. подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та невірне застосування норм матеріального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким зменшити розмір витрат на правову допомогу до 3 000,00 грн.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що заявлені витрати позивача на правову допомогу в розмірі 48 150,00 грн. є необґрунтованими та завищеними, оскільки матеріали справи не містять та позивачем не додано доказів, які б свідчили про доцільність та неминучість витрат на професійну правничу допомогу в такому розмірі.

Вказує на неспівмірність витрат на професійну правничу допомогу зі складністю виконаної роботи, непропорційність розміру витрат до предмета спору та невелику тривалість судових засідань.

Відзиву на апеляційну скаргу у визначений судом апеляційної інстанції строк позивач не подав.

Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частини 1 статті 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За таких обставин апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до приписів частини 13 статті 7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Згідно з вимогами статті 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Оскаржуване рішення суду зазначеним вимогам закону відповідає.

Судом установлено, що 05 січня 2021 року між Адвокатським об`єднанням «Літігейшн Груп» та ОСОБА_1 укладено договір про надання правової допомоги.

05 січня 2021 року між Адвокатським об`єднанням «Літігейшн Груп» та ОСОБА_1 було укладено додаткову угоду № 1 та додаткову угоду № 3.

27 січня 2022 р. між Адвокатським об`єднанням «Літігейшн Груп» та ОСОБА_1 був підписаний Акт наданої правової допомоги № 1, згідно якого загальна вартість наданих послуг складає 48 150,00 грн. (а.с. 152)

На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу позивачем надано суду платіжне доручення № 1302 від 19 березня 2021р. про сплату суми у розмірі 24 075,00 грн. (а.с. 154) та платіжне доручення № N1E7N4347M від 20 січня 2021р. про сплату суми у розмірі 24 075,00 грн. (а.с 155)

Ухвалюючи додаткове рішення, суд першої інстанції виходив із того, що матеріалами справи підтверджено, що позивач ОСОБА_1 сплатив за надану йому юридичну допомогу 48 150,00 грн., а обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Звернуто увагу на те, що заяви відповідача про зменшення розміру витрат на правову допомогу матеріали справи не містять.

Колегія суддів погоджується з цими висновками суду з огляду на таке.

Статтею 15 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до частини 1 статті 133 ЦПК Українисудові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно із частиною 3 статті 133 ЦПК Українидо витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Отже, частиною 4 статті 137 ЦПК Українипередбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34 - 36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

За положеннями частини 8 статті 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02 липня 2020 року в справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19).

Отже, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента в судовому процесі сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження тощо); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, звертаючись до суду із даним позовом, у позовній заяві позивач зазначав про те, що сторона позивача згодом надасть суду докази на підтвердження понесених позивачем судових витрат на оплату правової допомоги. ( а.с. 17).

17 лютого 2022 року до Голосіївського районного суду м. Києва від представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Боримської І.О. надійшла заява про ухвалення у справі додаткового рішення про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу (а.с. 140-142). Копія такої заяви була направлена позивачем на адресу АТ «Альфа-Банк», що підтверджується відповідним фіскальним чеком про оплату поштового відправлення та описом вкладення у цінний лист. (а.с. 156,157)

Звертаючись до суду із вказано заявою, адвокат Боримська І.О. зазначила, що загальний розмір витрат на професійну правничу допомогу, які позивач поніс у зв`язку із розглядом цієї справи в суді першої інстанції, становить 48 150,00 гривень.

До заяви додано, зокрема, копію договору про надання правової допомогивід 05 січня 2021 року між Адвокатським об`єднанням «Літігейшн Груп» та ОСОБА_1 , копії додаткових угод № 1 та № 3 до вказаного Договору, Акт наданої правової допомоги № 1 до Договору із детальним описом робіт з надання правової допомоги, згідно якого загальна вартість наданих послуг складає 48 150,00 грн. (а.с. 143-153) На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу позивачем надано суду платіжне доручення № 1302 від 19 березня 2021р. про сплату суми у розмірі 24 075,00 грн. (а.с. 154) та платіжне доручення № N1E7N4347M від 20 січня 2021р. про сплату суми у розмірі 24 075,00 грн.(а.с. 155)

Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що зазначені вище документи належним чином підтверджують понесені позивачем ОСОБА_1 витрати, пов`язані з оплатою професійної правничої допомоги в суді першої інстанції в розмірі 48 150,00 грн., а тому заява представника позивача - адвоката Боримської І.О. про ухвалення додаткового рішення про відшкодування витрат на правову допомогу підлягала задоволенню.

Статтю 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

У частині 3 статті 141 ЦПК України визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Зокрема, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторони, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирних шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого ч.3 ст.141 ЦПК України, визначені також положеннями ч.ч.4,5 ст.141 ЦПК України.

У разі недотримання вимог частини 4 статті 137 ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) зазначено, що саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності.

Матеріали справи не містять клопотання відповідача про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, а підстави для самостійного вирішення судом першої інстанції питання про зменшення цих витрат з урахуванням наведених обставин відсутні.

З огляду на викладене суд першої інстанції при визначенні розміру витрат позивача на професійну правничу допомогу, який підлягав стягненню з відповідача, правильно врахував критерії, що визначені ч.3 ст.141 ЦПК України, та зважаючи на доведеність наданих адвокатом послуг, які відображені в акті приймання-передачі, дійшов правильного висновку про наявність підстав для задоволення заяви про ухвалення додаткового рішення та ОСОБА_1 - і стягнення з АТ «Альфа-Банк». на користь ОСОБА_1 48 150,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Доводи апеляційної скарги про те, що заявлений стороною позивача розмір судових витрат на професійну правничу допомогу є неспівмірним зі складністю справи, відповідно мав би бути зменшений, є безпідставним, оскільки стороною відповідача при вирішенні питання про ухвалення додаткового рішення не заявлялось клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу.

Отже, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують і не впливають на їх правильність, а тому підлягають відхиленню.

Оскаржуване додаткове рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника акціонерного товариства «Альфа-Банк» - Галдецького Ярослава Анатолійовича залишити без задоволення.

Додаткове рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 01 червня 2022 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повний текст постанови складений 21 липня 2022 року.

Суддя-доповідач Д.О. Таргоній

Судді: С.А. Голуб

Т.О. Писана