Провадження № 22-ц/811/2449/22 Доповідач в 2 інстанції: Шеремета Н.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2022 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Шеремети Н.О.

суддів: Ванівського О.М., Цяцяка Р.П.

секретаря: Назар Х.Б.

з участю: представника Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» Турчиняка Я.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львовіцивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» на ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 09 вересня 2022 року,-

ВСТАНОВИВ:

в грудні 2021 року ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» про визнання незаконними дії оператора газорозподільної системи.

07 вересня 2022 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 звернувся з заявою про забезпечення позову у вищевказаній справі.

В обгрунтування заяви покликається на те, що тривалий час перебування позивача без газопостачання та настання холодної пори року викликає необхідність вжити заходи щодо обладнання житла позивачки альтернативними системами обігріву, що є дороговартісним, потребує відповідних будівельно-ремонтних робіт та є несумісним з газовими системами. Стверджує, що при переході на альтернативні системами обігріву позивачка втратить інтерес до позову, оскільки газопостачання буде не потрібним через нерентабельність повторного переобладнання систем. Зазначає, що оскільки факт припинення газопостачання мав місце 17.09.2021 року, спір між сторонами триває, відповідач не визнає своїх протиправних дій, відтак виникає необхідність забезпечити права позивача на час розгляду справи. З наведених підстав просить забезпечити позов шляхом зобов`язання Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» підключити до газопостачання квартиру АДРЕСА_1 та заборонити припиняти газопостачання до моменту закінчення розгляду справи.

Ухвалою Шевченківського районного суду м.Львова від 09 вересня 2022 року заяву представника позивача адвоката Брикара Олега Михайловича про забезпечення позову задоволено.

Забезпечено позов шляхом зобов`язання Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» підключити до газопостачання квартиру АДРЕСА_1 та відновити газопостачання.

Заборонено Акціонерному товариству «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» будь - які дії пов`язані із припинення газопостачання у квартиру АДРЕСА_1 до моменту завершення розгляду цивільної справи за позовною заявою ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз», про визнання незаконними дії оператора газорозподільної системи.

Ухвалу піддано негайному виконанню.

Ухвалу суду оскаржило Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз», в апеляційній скарзі вказує, що частиною 1 статті 150 ЦПК України визначені види забезпечення позову, з якої вбачається, що позов може бути забезпечений шляхом встановлення обов`язку вчинити певні дії лише у спорах, які виникли з сімейних правовідносин, даний спір до таких не відноситься, а тому ухвала суду є незаконною. Просить ухвалу суду в частині зобов`язання Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» підключити до газопостачання квартиру АДРЕСА_1 та відновити газопостачання скасувати.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» Турчиняка Я.І. на підтримання доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обгрунтованість ухвали суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з огляду на таке.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки між сторонами дійсно існує спір, позивач вважає дії відповідача щодо відключення його від газопостачання протиправними, а відтак невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист та поновлення порушених чи оспорюваних прав позивача, за захистом яких позивач звернувся.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Забезпечення позову - це заходи припинення дій, які можуть утруднити виконання майбутнього рішення суду чи зробити його виконання неможливим, ефективний захист та поновлення порушених прав та інтересів позивача, і повинні гарантувати можливість реалізації позовних вимог у разі задоволення позову, які направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання рішення суду.

Стаття 149 чинного ЦПК України передбачає, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів заявника від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Відповідно до статті 150 ЦПК України позов забезпечується:

1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб;

1 - 1 ) накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави;

2) забороною вчиняти певні дії;

3) встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин;

4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання;

5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту;

6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку;

8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів;

9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги;

10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

У частині десятій статті 150 ЦПК України передбачено, що не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» про визнання незаконними дій оператора газорозподільної системи природного газу з припинення газопостачання та зобов`язання відновити за власний рахунок газопостачання до квартири, стягнення моральної шкоди.

Тобто, ОСОБА_1 , вважає дії відповідача по відключенню житлового будинку від електропостачання неправомірними, а тому відсутність електроенергії у житловому будинку до ухвалення рішення по суті спору порушуватиме її права як споживача.

Аналізуючи зміст позовних вимог, а також вимоги заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову, зазначені у ній підстави для забезпечення позову, колегія суддів дійшла висновку про те, що на час звернення із заявою про забезпечення позову шляхом підключення до газопостачання квартири позивачки та заборони припиняти газопостачання до моменту закінчення розгляду справи, ОСОБА_1 лише доводить у судовому порядку, зокрема, неправомірність дій Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» щодо відключення їй газопостачання, що не є достатньою підставою для її задоволення.

Таким чином, постановляючи оскаржувану ухвалу про забезпечення позову, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що вжиття заходів забезпечення позову, у запропонований позивачем спосіб, є тотожним позовним вимогам про зобов`язання відновити за власний рахунок газопостачання до квартири, постановивши оскаржувану ухвалу суд тим самим частково задовольнив позовні вимоги, що, на думку колегії суддів, суперечить нормам процесуального права.

Крім цього, колегія суддів вважає, що заявником не доведено, що невжиття заходів забезпечення позову, які просить застосувати позивач, може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів позивача, за захистом яких вона звернулася до суду.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Згідно з п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 376, 381-384 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз»» задовольнити.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 09 вересня 2022 року скасувати та ухвалити постанову, якою в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 29.12.2022 року.

Головуючий: Н.О. Шеремета

Судді: О.М. Ванівський

Р.П. Цяцяк