Справа №721/1176/21
Провадження №2/721/34/2022
Путильський районний суд Чернівецької області в складі
головуючого судді Стефанко У.Д.
за участю секретаря судових засідань Свідунович Ю.Ю.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Путила в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ДП «Путильський лісгосп» Вижницького району Чернівецької області Чернівецького обласного управління лісового та мисливського господарства Державного агенства лісових ресурсів України про визнання незаконним та скасування наказу про відсторонення від роботи -
Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом про визнання незаконним та скасування наказу про відсторонення від роботи до відповідача ДП «Путильський лісгосп» Вижницького району Чернівецької області Чернівецького обласного управління лісового та мисливського господарства Державного агенства лісових ресурсів України .
Зазначають, що ОСОБА_1 працює підсобним робітником II розряду Шепітського лісництва відповідно до Наказу №371-к від 13.10.2021 року, а ОСОБА_2 - прибиральницею цього ж підприємства, відповідно до Наказу № 22-к від 02.02.2010 року. У грудні 2021 року їх конституційне право на роботу було грубо порушено з боку відповідача, яке полягало у постійному і незаконному вимаганні від них медичної інформації про вакцинацію від респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 та обмежено їхнє право щодо повноцінної роботи.
Позивачам 10 грудня 2021 року було вручено наказ №453-к про відсторонення позивачів з роботи з підстав відсутності щеплення від респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.
Вказаний наказ вважать незаконним та таким, що підлягає скасуванню з наступних підстав. Перелік обов`язкових профілактичних щеплень визначений виключно Законом України «Захист населення від інфекційних хвороб». Даний Закон не визначає обов`язковість щеплень проти COVID-19, а тому відсторонення від роботи у зв`язку з відсутністю щеплення проти COVID-19 не відповідає вимогам ч. 2 ст. 12 ЗУ «Про захист населення від інфекційних хвороб», тому є незаконним та безпідставним. Крім того, законами України не передбачено правової підстави відсторонення працівника від роботи у зв`язку відсутності у нього щеплення проти COVID-19 або ненадання документів про щеплення проти COVID-19. Дорожньою картою з впровадження вакцини від гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, і проведення масової вакцинації у відповідь на пандемію COVID-19 в Україні у 2021 - 2022 роках, затвердженою наказом Міністерства охорони здоров`я від 24.12.2020 № 3018 (у редакції наказу Міністерства охорони здоров`я України 09.02.2021 № 213), встановлено, що вакцинація від коронавірусної хвороби COVID-19 в Україні буде добровільною для усіх груп населення та професійних груп. Також зазначають, що ч. 2 ст. 12 Закону України «Про захист населення інфекційних хвороб» та Наказ МОЗ України "Про затвердження Переліку профеї виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням" - є такими, що суперечать і не відповідають статті Конституції України. Станом на момент подачі цього позову також запровадження карантину постановою № 211 від 11 березня 2020 року Кабміном, в Україні, воєнного чи надзвичайного стану не запроваджено, тому обмеження прав і свобод людини та громадянина України, Урядом України, не допускається, а тому у роботодавця не було правових підстав примушувати працівників вакцинуватися від коронавірусної хвороби COVID-19 та/або притягати їх до дисциплінарної відповідальності за відмову вакцинуватися від цієї хвороби.
Просять суд визнати незаконним та скасувати наказ № 453-к від 10.12.2021 року ДП «Путильського лісгоспу» про відсторонення їх від роботи.
Відзив на позовну заяву відповідачем не подано.
В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився від нього до суду надійшла заява про розгляд справи в його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.
В судове засідання позивачка ОСОБА_2 не з`явилася від неї до суду надійшла заява про розгляд справи в її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.
В судове засідання представник відповідача не з`явився, від нього до суду надійшла заява про розгляд справи в його відсутності з додатками на підтвердження законності видачі оспорюваного наказу. При розгляді справи покладаються на розсуд суду.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Враховуючи подані до суду заяви, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи, права та обов`язки сторін та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають до задоволення з наступних підстав.
Судом встановлено, що згідно копії трудової книжки серії НОМЕР_1 ОСОБА_2 з 02.08.2010 року працює прибиральницею Шепітського лісництва ДП "Путильське лісове господарство" на підставі наказу № 22-к від 02.08.2010 року.
Згідно копії трудової книжки серії НОМЕР_2 ОСОБА_1 з 15.10.2021 року працює підсобним робітником ІІ р. Шепітського лісництва ДП "Путильське лісове господарство" за строковим трудовим договором на підставі наказу № 371-к від 13.10.2021 року.
Згідно наказу № 294 від 15.11.2021 року «Про обов`язкову вакцинацію працівників підприємства» працівників ДП «Путильський лісгосп», як працівників державних лісогосподарських підприємств, повідомлено про обов`язкову вакцинацію відповідно наказу Міністерства охорони здоров`я України від 01.11.2021 № 2393 «Про затвердження змін до переліку професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням». Працівникам, які вакцинувалися однією дозою надати підтверджуючу довідку, якщо двома дозами надати сертифікат про вакцинацію. Також можна надати довідку про абсолютні протипоказання відповідно до переліку медичних протипоказань та застережень до проведення профілактичних щеплень, затвердженого наказом МОЗ від 16.09.2011 року № 595 до 08.12.2021 року.
Згідно повідомлень «Про обов`язкове профілактичне щеплення проти COVID-19» вбачається, що директор ДП «Путильський лісгосп» повідомив ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про відсторонення без збереження заробітної плати у випадку відсутності повного курсу вакцинації або медичного висновку про наявність абсолютних протипоказань до вакцинації проти COVID-19. Із вказаним повідомленням позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ознайомлені та отримали другий примірник повідомлення 23.11.2021 року.
Відповідно до Заяви проти примусу до вакцинації з погрозами звільнення від 23.11.2021 року ОСОБА_2 відмовилася від вакцинації від COVID-19.
Наказом № 453-к від 10.12.2021 року ДП «Путильського лісгоспу» ОСОБА_2 , прибиральниця службових приміщень та ОСОБА_1 , підсобний робітник 2р, відсторонені від роботи з 10.12.2021 року на час відсутності щеплення проти COVID-19 без збереження заробітної плати.
Згідно листа Державного агенства лісових ресурсів України листом №10-29/9377-21 від 10.11.2021 року «Про обов`язкову вакцинацію працівників підприємств» та листа Чернівецького обласного управління лісового та мисливського господарства за № 06-25/1174 від 10.11.2021 року ДП «Путильський лісгосп» повідомлено про неухильне виконання керівниками та працівниками підприємств листа Державного агентства лісових ресурсів України від 10.11.2021 №10-29/937721 та наказу Міністерства охорони здоров`я України від 01.11.2021 № 2393 «Про затвердження змін до переліку професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням» звертаючи увагу на п. 4 Переліку професій виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням.
Частина 1 ст. 55 Конституції України, яка передбачає, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом, містить загальну норму, яка означає право кожного звернутися до суду, якщо його права чи свободи порушені чи порушуються, створені чи створюються перешкоди для їх реалізації чи мають місце інші обмеження прав і свобод.
За змістом статті 5 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я», державні, громадські або інші органи, підприємства, установи, організації, посадові особи та громадяни зобов`язані забезпечити пріоритетність охорони здоров`я у власній діяльності, не завдавати шкоди здоров`ю населення і окремих осіб, у межах своєї компетенції надавати допомогу хворим, особам з інвалідністю та потерпілим від нещасних випадків, сприяти працівникам органів і закладів охорони здоров`я в їх діяльності, а також виконувати інші обов`язки, передбачені законодавством про охорону здоров`я.
Згідно з приписами пункту «г» частини 1 статті 6 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я», кожний громадянин України має право на охорону здоров`я, що передбачає: безпечні і здорові умови праці, навчання, побуту та відпочинку.
Відповідно до вимог пунктів «а» та «б» частини 1 статті 10 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я», громадяни України зобов`язані: піклуватись про своє здоров`я та здоров`я дітей, не шкодити здоров`ю інших громадян; у передбачених законодавством випадках проходити профілактичні медичні огляди і робити щеплення.
Водночас, частинами 2, 3 статті 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» передбачено, що працівники окремих професій, виробництв та організацій, діяльність яких може призвести до зараження цих працівників та (або) поширення ними інфекційних хвороб, підлягають обов`язковим профілактичним щепленням також проти інших відповідних інфекційних хвороб. У разі відмови або ухилення від обов`язкових профілактичних щеплень у порядку, встановленому законом, ці працівники відсторонюються від виконання зазначених видів робіт. Перелік професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням проти інших відповідних інфекційних хвороб, встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я. У разі загрози виникнення особливо небезпечної інфекційної хвороби або масового поширення небезпечної інфекційної хвороби на відповідних територіях та об`єктах можуть проводитися обов`язкові профілактичні щеплення проти цієї інфекційної хвороби за епідемічними показаннями.
Таким чином, зі змісту норми статті 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» вбачається, що перелік хвороб, передбачених частиною 1 цієї статті, проти яких профілактичні щеплення є обов`язковими, не є вичерпним.
Відповідно до частини 1 статті 46 КЗпП України відсторонення працівників від роботи власником або уповноваженим ним органом допускається у разі: появи на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння; відмови або ухилення від обов`язкових медичних оглядів, навчання, інструктажу і перевірки знань з охорони праці та протипожежної охорони; в інших випадках, передбачених законодавством.
Перелік підстав для відсторонення не є вичерпним, оскільки законодавець у цій нормі вжив сполучення «в інших випадках, передбачених законодавством», що означає можливість визначення таких підстав і у інших нормативно-правових актах.
Щодо тлумачення поняття «законодавство», яке вжите у КЗпП України, суд враховує рішення Конституційного Суду України від 9 липня 1998 року у справі №17/81-97 (№12-рп/98), у якому КСУ зазначив, що термін «законодавство» досить широко використовується у правовій системі в основному у значенні як сукупності законів та інших нормативно-правових актів, які регламентують ту чи іншу сферу суспільних відносин і є джерелами певної галузі права. Цей термін без визначення його змісту використовує і Конституція України (статті 9, 19, 118, пункт 12 Перехідних положень). У законах залежно від важливості і специфіки суспільних відносин, що регулюються, цей термін вживається в різних значеннях: в одних маються на увазі лише закони; в інших, передусім кодифікованих, в поняття «законодавство» включаються як закони та інші акти Верховної Ради України, так і акти Президента України, Кабінету Міністрів України, а в деяких випадках - також і нормативно-правові акти центральних органів виконавчої влади. У Кодексі законів про працю України термін «законодавство» в цілому вживається у широкому значенні, хоча його обсяг чітко не визначено.
Тобто, до інших передбачених законодавством випадків належить, зокрема, відмова або ухилення від профілактичних щеплень працівників професій, виробництв та організацій, для яких таке щеплення є обов`язковим.
Відсторонення працівника від роботи слід розуміти як один із передбачених законодавством випадків призупинення трудових правовідносин, яке полягає в тимчасовому увільненні працівника від обов`язку виконувати роботу за укладеним трудовим договором і тимчасовому увільненні роботодавця від обов`язку забезпечувати працівника роботою або створювати умови для її виконання.
Тимчасове увільнення працівника від виконання його трудових обов`язків в порядку відсторонення від роботи на умовах та з підстав, встановлених законодавством, по суті не є дисциплінарним стягненням, а є особливим запобіжним заходом, який застосовується у виняткових випадках і має на меті запобігання негативним наслідкам.
Наказом Міністерства охорони здоров`я України від 04.10.2021 року №2153 затверджено Перелік професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням (далі Перелік № 2153). Відповідно до цього Переліку обов`язковим профілактичним щепленням проти гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України цієї хвороби, підлягають працівники: 1) центральних органів виконавчої влади та їх територіальних органів; 2) місцевих державних адміністрацій та їх структурних підрозділів; 3) закладів вищої, післядипломної, фахової передвищої, професійної (професійно-технічної), загальної середньої, у тому числі спеціальних, дошкільної, позашкільної освіти, закладів спеціалізованої освіти та наукових установ незалежно від типу та форми власності; 4) підприємств, установ та організацій, що належать до сфери управління центральних органів виконавчої влади; 5) установ і закладів, що надають соціальні послуги, закладів соціального захисту для дітей, реабілітаційних закладів; 6) підприємств, установ та організацій, включених до Переліку об`єктів державної власності, що мають стратегічне значення для економіки і безпеки держави, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2015 року № 83.
Отже державне підприємство "Путильський лісгосп", де працевлаштовані позивачі, належить до сфери управління центральних органів виконавчої влади та входить до Переліку професій підприємства, працівники якого підлягають обов`язковим профілактичним щепленням проти гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 на період дії карантину.
Винятком є працівники, що мають протипоказання до щеплень, визначені в Переліку медичних протипоказань та застережень до проведення профілактичних щеплень, затвердженому МОЗ України від 16.09.2011 р. №595.
Міністерство юстиції України зробило висновок, що наказ МОЗ № 2153 відповідає Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема статті 8 Конвенції «Право на повагу до приватного і сімейного життя», а також практиці Європейського суду з прав людини, свідченням чого є реєстрація цього наказу Міністерством юстиції України.
Таким чином, якщо ставити питання обов`язковості вакцинування для працівників з наведеного вище переліку наказу МОЗ № 2153, то його можуть не робити лише ті працівники, які мають саме абсолютні протипоказання до проведення профілактичних щеплень.
Протипоказання до вакцинації може встановлювати сімейний або лікуючий лікар та надати відповідний висновок про тимчасове чи постійне протипоказання або про відтерміновання через COVID-19 в анамнезі. Якщо в пацієнта є протипоказання до щеплення однією з вакцин проти COVID-19 за можливості особа має вакцинуватися іншими типами вакцин.
Доказів представлення сертифікату про проведення обов`язкового щеплення чи наявності протипоказань до вакцинації підтвердженої відповідним висновком позивачами ні відповідачу, ні суду представлено не було.
Посилання позивачів на те, що в ст. 12 ЗУ «Про захист населення від інфекційних хвороб» чітко визначено перелік інфекційних хвороб, які підпадають під обов`язкове щеплення, а жодних посилань на обов`язкову вакцинацію від гострої респіраторної вірусної інфекції COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 не передбачено, суд вважає необґрунтованими, оскільки частина друга цієї ж статті встановлює, що працівники окремих професій, виробництв та організацій, діяльність яких може призвести до зараження цих працівників та (або) поширення ними інфекційних хвороб, підлягають обов`язковим профілактичним щепленням також проти інших відповідних інфекційних хвороб, якою є в тому числі гостра респіраторна вірусна інфекція COVID-19.
Посилання позивачів на те, що КЗпП України не передбачає відсторонення від роботи на підставі відсутності COVID-сертифікату суд також визнає необґрунтованими, оскільки ст. 46 КЗпП України передбачає можливість відсторонення працівників від роботи в інших випадках, передбачених законодавством. Саме такий випадок і передбачений частиною 2 ст. 12 ЗУ «Про захист населення від інфекційних хвороб», відповідно до якої у разі відмови або ухилення від обов`язкових профілактичних щеплень у порядку, встановленому законом, ці працівники відсторонюються від виконання зазначених видів робіт.
В свою чергу, відповідач видаючи оспорюваний наказ про відсторонення від роботи працівників, обов`язковість профілактичних щеплень проти COVID-19 яких визначена Переліком та які відмовляються або ухиляються від проведення таких обов`язкових профілактичних щеплень проти COVID-19, в даному випадку керувався законодавством, а саме застосуванням статті 46 КЗпП, оскільки це визначено як Законом так і Постановою КМУ, а тому суд вважає його обґрунтованим та доцільним.
Так, зокрема пунктом 41-6 постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 року № 1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», який набрав чинності з 08 листопада 2021 року керівникам державних органів (державної служби), керівникам підприємств, установ та організацій визначено забезпечити:
1) контроль за проведенням обов`язкових профілактичних щеплень проти COVID-19 працівниками та державними службовцями, обов`язковість профілактичних щеплень яких передбачена Переліком № 2153;
2) відсторонення від роботи (виконання робіт) працівників та державних службовців, обов`язковість профілактичних щеплень проти COVID-19 яких визначена Переліком № 2153 та які відмовляються або ухиляються від проведення таких обов`язкових профілактичних щеплень проти COVID-19, відповідно до статті 46 Кодексу законів про працю України, частини другої статті 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» та частини третьої статті 5 Закону України «Про державну службу», крім тих, які мають абсолютні протипоказання до проведення таких профілактичних щеплень проти COVID-19 та надали медичний висновок про наявність протипоказань до вакцинації проти COVID-19, виданий закладом охорони здоров`я;
3) взяти до відома, що на час такого відсторонення оплата праці працівників та державних службовців здійснюється з урахуванням частини першої статті 94 Кодексу законів про працю України, частини першої статті 1 Закону України «Про оплату праці» та частини третьої статті 5 Закону України «Про державну службу»; відсторонення працівників та державних службовців здійснюється шляхом видання наказу або розпорядження керівника державного органу (державної служби) або підприємства, установи, організації з обов`язковим доведенням його до відома осіб, які відсторонюються; строк відсторонення встановлюється до усунення причин, що його зумовили.
Відсторонюючи працівника від роботи, роботодавець повинен діяти на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені законом, а тому в наказі про відсторонення зазначаються підстави та строки такого відсторонення. Керівник зобов`язаний ознайомити працівника з наказом про відсторонення від роботи. На період усунення від роботи за працівником зберігається його робоче місце.
З огляду на приписи частини 4 статті 10 ЦПК України, суд враховує норми статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).
Так, відповідно до статті 8 Конвенції, кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.
Таким чином, якщо вважати, що політика добровільної вакцинації недостатня для досягнення і підтримки колективного імунітету або колективний імунітет незалежний від природи захворювання, національні влади можуть розумно ввести політику обов`язкової вакцинації для досягнення відповідного рівня захисту від серйозних захворювань».
З цих підстав ЄСПЛ визнав, що рішення застосувати обов`язкову вакцинацію має вагомі причини. Стосовно наслідків, які чітко передбачені в основному законодавстві, недотримання загальних правових обов`язків, спрямованих на охорону, зокрема здоров`я людей, то ЄСПЛ зауважує, що вони по суті захисні, а не каральні за своїм характером.
Зважаючи на приписи частини 4 статті 263 ЦПК України, суд враховує рішення Верховного Суду, які є дотичними до спірних правовідносин.
Так, у постанові від 20.03.2018 року у справі № 337/3087/17 Верховний Суд зазначив, що завданням держави є забезпечення дотримання оптимального балансу між реалізацією права дитини на дошкільну освіту та інтересами інших дітей. У спорі, що розглядався, індивідуальне право (інтерес) відмовитися від щеплення батьками дитини при збереженні обсягу права дитини на здобуття освіти, в тому числі в дошкільних закладах освіти протиставляється загальному праву (інтересу) інших батьків та їх дітей, які провели щеплення, перед направленням дитини для здобуття освіти в дошкільних закладах освіти, з метою досягнення загального блага у формі права на охорону здоров`я, що, крім іншого, гарантовано статтями 3, 27 та 49 Конституції України.
У постанові від 17.03.2019 року у справі № 682/1692/17 Верховний Суд дійшов висновку, що вимога про обов`язкову вакцинацію населення проти особливо небезпечних хвороб з огляду на потребу охорони громадського здоров`я, а також здоров`я зацікавлених осіб, є виправданою. Тобто, в даному питанні превалює принцип важливості суспільних інтересів над особистими, однак лише у тому випадку, коли таке втручання має об`єктивні підстави - тобто було виправданим.
У постанові від 10.03.2021 року в справі № 331/5291/19 Верховний Суд зазначив, що відповідно до статті 53 Конституції України кожен має право на освіту. Згідно зі статтею 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Тобто не освіта, а саме життя, здоров`я і безпека людини визнаються найвищою соціальною цінністю в Україні. Отже, вирішуючи питання про співвідношення норм статей 3 та 53 Конституції України, не можна не визнати пріоритетність забезпечення безпеки життя і здоров`я людини над правом на освіту. Інтереси однієї особи не можуть домінувати над інтересами держави в питанні забезпечення безпеки життя і здоров`я його громадян. Вимога про обов`язкову вакцинацію населення проти особливо небезпечних хвороб, з огляду на потребу охорони громадського здоров`я, а також здоров`я зацікавлених осіб, є виправданою. Тобто в даному питанні превалює принцип важливості суспільних інтересів над особистими, однак лише у тому випадку, коли таке втручання має об`єктивні підстави тобто було виправданим. Держава, встановивши відсторонення педагогічних працівників від виконання обов`язків, які не мають профілактичного щеплення, реалізує свій обов`язок щодо забезпечення безпеки життя і здоров`я всіх учасників освітнього процесу, в тому числі й самих дітей. Отже, право позивача на працю у шкільному навчальному закладі було тимчасово обмежено з огляду на суспільні інтереси, оскільки позивач відмовилася від обов`язкового щеплення. Втручання у вигляді обов`язковості певних щеплень ґрунтується на законі, має законну мету, є пропорційним для досягнення такої мети, та є цілком необхідним у демократичному суспільстві.
Застосовані судом вищенаведені норми права регулюють спірні правовідносини та визначають обсяг суб`єктивних прав та юридичних обов`язків, якими наділені сторони в цих правовідносинах.
Дослідженими доказами судом встановлено, що позивачі, будучи проінформованими та ознайомленими директором ДП "Путильський лісгосп" про обов`язкове профілактичне щеплення проти COVID-19 станом на 10 грудня 2021 року не надали відповідачу документ, який би підтверджував наявність у них профілактичного щеплення від COVID-19 або висновок про абсолютні протипоказання відповідно до Переліку медичних протипоказань та застережень до проведення профілактичних щеплень.
У зв`язку з чим, на виконання вимог наказу Міністерства охорони здоров`я України від 04.10.2021 року №2153 та постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 №1236, директор ДП "Путильський лісгосп" наказом № 453-К від 10.12.2021 року відсторонив позивачів від роботи з 10.12.2021 року на час відсутності щеплення проти COVID-19 без збереження заробітної плати.
З огляду на вказане вище, суд не знаходить підстав для визнання незаконним та скасування Наказу № 453-К ДП "Путильський лісгосп" "Про відсторонення від роботи працівників Шепітського лісництва» від 10.12.2021 року.
Таким чином, суд, на основі всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього з`ясування фактичних обставин, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, з`ясувавши їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, прийшов до переконання, що дії відповідача при видачі оскаржуваного наказу ґрунтувалися на основі чинного законодавства, зокрема: п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 20 жовтня 2021 року № 1096 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 9 грудня 2020 р. № 1236», пункту 41-6 постанови Кабінету Міністрів України від 9 грудня 2020 р. № 1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої корона вірусом SARS-CoV-2», відповідно до статті 46 Кодексу законів про працю України, частини другої статті 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», статті 46, 94 Кодексу законів про працю України, а тому в задоволенні позову слід відмовити.
Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України у разі відмови у задоволенні позову судові витрати покладаються на позивача.
На підставі ст.ст. 3, 43 Конституції України, ст. 46 КЗпП Україну, ст.ст. 1, 5, 6, 10 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я», ст.ст. 1, 11, 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», ст. 27 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення», Наказом Міністерства охорони здоров`я України від 04.10.2021 року №2153, постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 року № 1236, керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 274, 279 ЦПК України, суд,-
В позові ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ДП «Путильський лісгосп» Вижницького району Чернівецької області Чернівецького обласного управління лісового та мисливського господарства Державного агенства лісових ресурсів України про визнання незаконним та скасування наказу про відсторонення від роботи - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 30 днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Апеляційна скарга подається до Чернівецького апеляційного суду.

Сторони по справі:

Позивачі: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ДП «Путильський лісгосп» Чернівецьке обласне управління лісового та мисливського господарства Державне агенство лісових ресурсів України, юридична адреса: смт. Путила вул. Шевченка, 3Б, Вижницький район, Чернівецька область, .

Суддя: Уляна СТЕФАНКО