Ухвала

26 липня 2022 року

м. Київ

справа № 201/6342/21

провадження № 61-6897ск22

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Коломієць Г. В. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 14 лютого 2022 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 11 травня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Файна мода України» про зобов`язання вчинити дії, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вищевказаним позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Файна мода України» (далі - ТОВ «Файна мода України»), в якому просила суд: зобов`язати директора ТОВ «Файна мода України» Фоменко О. В. звільнити ОСОБА_1 з посади клеїльниці відповідно до пункту 1 статті 40 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) у зв`язку зі скороченням штату робітників на підставі наказу № 18 від 12 лютого

2021 року та у відповідності до заяви про звільнення від 17 травня

2021 року; зобов`язати директора ТОВ «Файна мода України» Фоменко О. В. надати ОСОБА_1 наказ про звільнення, належно оформлену трудову книжку; зобов`язати директора ТОВ «Файна мода України» Фоменко О. В. здійснити остаточний розрахунок з ОСОБА_1 при звільненні

з посади клеїльниці ТОВ «Файна мода України» відповідно до пункту 1 статті 40 КЗпП України у зв`язку із скороченням штату робітників на підставі наказу № 18 від 12 лютого 2021 року; нарахувати та здійснити виплату вихідної допомоги у розмірі не менше тримісячного середнього заробітку відповідно до статті 44 КЗпП України; стягнути з ТОВ «Файна мода України» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 01 лютого 2021 року по 30 червня 2021 року у розмірі 47 457,55 грн та моральну шкоду у розмірі 10 000,00 грн.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 14 лютого 2022 року, залишеним без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 11 травня 2022 року, у задоволенні позову ОСОБА_1 до ТОВ «Файна мода України» про зобов`язання вчинити дії, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди відмовлено.

22 липня 2022 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 14 лютого 2022 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 11 травня 2022 року (надійшла до суду 25 липня 2022 року), у якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила скасувати оскаржувані судові рішення, ухвалити нове про задоволення позовних вимог.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження

в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини першої та другої статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.

У касаційній скарзі заявник заявила клопотання про поновлення строку подачі касаційної скарги та зазначила, що копію постанови Дніпровського апеляційного суду від 11 травня 2022 року вона отримала 06 липня

2022 року у приміщенні суду першої інстанції, що підтверджено доказами.

За таких підстав строк на касаційне оскарження підлягає поновленню.

Однак, подана касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження

з огляду на наступне.

Частиною другою статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення

від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

У пункті 5 частини другої статті 392 ЦПК України передбачено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права

у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

Касаційна скарга ОСОБА_1 не відповідає зазначеним вище вимогам закону.

Так, у касаційній скарзі заявник узагальнено посилається на неправильне застосування судами попередніх інстанційнорм матеріального права та порушення норм процесуального права, проте не зазначає конкретні обов`язкові підстави касаційного оскарження, визначені частиною другою статті 389 ЦПК України, що унеможливлює відкриття касаційного провадження.

За таких обставин, відповідно до вимог частини другої, четвертої статті 392 ЦПК України, заявнику необхідно надати суду уточнену редакцію касаційної скарги з посиланням на підставу (підстави) касаційного оскарження, передбачену (передбачені) частиною другою статті 389 ЦПК України та надіслати копії уточненої редакції касаційної скарги і доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи.

Також, у порушення пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги доданий документ, що підтверджує сплату судового збору у розмірі 1 816,00 грн, однак це не підтверджує сплату судового збору

у встановленому розмірі.

Порядок сплати та розмір судового збору визначено Законом України від 08 липня 2011 року «Про судовий збір», який набрав чинності

01 листопада 2011 року. При цьому з 15 грудня 2017 року набули чинності зміни до вказаного Закону України щодо сплати судового збору на підставі Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII.

Відповідно до частини першої статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом у червні 2021 року.

Станом на 01 січня 2021 року прожитковий мінімум для працездатних осіб був встановлений у розмірі 2 270,00 грн (0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб - 908,00 грн; 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб - 11 350,00).

Відповідно до підпункту 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою-підприємцем, ставка судового збору становить 1 відсоток від ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до підпункту 2 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою-підприємцем ставка судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Підпунктом 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що за подання до суду касаційної скарги на рішення суду; заяви про приєднання до касаційної скарги на рішення суду ставка судового збору становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги в розмірі оспорюваної суми.

Оскільки, заявник оскаржує судове рішення в повному обсязі, то заявнику необхідно доплатити судовий збір за подання касаційної скарги у розмірі 3 632,00 грн (за позовні вимоги немайнового характеру (про зобов`язання звільнити ОСОБА_1 та зобов`язання видати належно оформлену трудову книжку) та за позовну вимогу майнового характеру (стягнення моральної шкоди у розмірі 10 000,00 грн) сплачується судовий збір.

Судовий збір за дві позовні вимоги немайнового характеру становить: 908,00*2=1 816,00 грн;

один відсоток від ціни позову: 10 000,00*1%=100,00 грн, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 908,00 грн;

судовий збір за подачу позовної заяви: 1 816,00+908,00=2 724,00 грн; судовий збір за подачу касаційної скарги: 2 724,00*200%=5 448,00 грн; сплачено судового збору: 1 816,00 грн; сума доплати судового збору за подачу касаційної скарги: 5 448,00-1 816,00=3 632,00 грн.

Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду

у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено до ГУК

у м. Києві/Печерс. р-н/22030102, , банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), МФО: 899998, номер рахунку отримувача (стандарт ІВАN): UA0026007, ККДБ: 22030102 «Судовий збір (Верховний Суд, 055»).

Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір». На підтвердження сплати судового збору необхідно суду надати документ, що підтверджує його сплату.

Відповідно до вимог частин другої, третьої статті 393 ЦПК України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Ураховуючи викладене, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати заявнику строк для усунення їх недоліків.

Керуючись статтями 185, 389, 392, 393 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на касаційне оскарження задовольнити. Поновити ОСОБА_1 процесуальний строк для подачі касаційної скарги.

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 14 лютого 2022 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 11 травня 2022 року залишити без руху та надати строк для виконання вимог ухвали, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали настануть наслідки, передбачені законом.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Г. В. Коломієць