Номер провадження 2/754/240/22
Справа №754/946/21
РІШЕННЯ

Іменем України

18 липня 2022 року м.Київ

Деснянський районний суд міста Києва

під головуванням судді Бабко В.В.

за участю секретаря судового засідання Якименко А.І.

за участю представника позивача ОСОБА_1

за участю представників відповідача - адвокатів Скрипченка Є.І., Ніколаєвої Л.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ІТ.ШАГ» про захист прав споживача та стягнення грошової суми, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся з позовом до суду про захист прав споживача та стягнення грошової суми.

Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 25.01.2021 провадження у цивільній справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

19.08.2021 до суду надійшла заява про збільшення позовних вимог, яка прийнята судом. Позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що 29.02.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю «ІТ.ШАГ» та ОСОБА_2 укладено договір № 051019278, предметом якого є надання за завданням замовника послуг з навчання його малолітнього сина ОСОБА_3 , у відповідності до програми та навчального плану «Малої Комп`ютерної академії ШАГ». На виконання своїх зобов`язань та у відповідності до п.1.1 Договору, позивач сплатив на рахунок відповідача грошові кошти у розмірі 8000,00грн, що підтверджується квитанцією №0001105 від 01.03.2020. Станом на 21.03.2020 послуги з навчання відповідачем так і не надавались. 06.04.2020 позивач повторно звернувся до відповідача з заявою про повернення коштів у зв`язку з тим, що у договорі не передбачено навчання он-лайн, у дитині відсутній комп`ютер та позивач не має змоги придбати його, дитина не володіє навиками навчання он-лайн, тому навчання його сина саме у спеціально обладнаних приміщеннях з забезпеченням комп`ютеризованим робочим місцем, що і передбачено п.2.1.,3.1.1. Договору. 15.04.2020 позивач на свою електрону пошту отримав повідомлення від представника відповідача про те, що з 12.03.2020 був введений карантин і навчання проводиться он-лайн, а тому позивач може взяти академічну відпустку. Станом на 18.01.2021 відповідач продовжує ігнорувати вимоги позивача щодо повернення коштів. Отже позивач вважає, що є усі достатні підстави для розірвання договору з відповідачем та стягнення грошових коштів на користь позивача. У зв`язку з викладеним позивач просить суд розірвати договір № 051019278 від 29.02.2020 укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «ІТ.ШАГ» та ОСОБА_2 з моменту його укладання; стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ІТ.ШАГ» на користь позивача грошові кошти в розмірі 96 380,88грн, з яких кошти сплачені за ненадані послуги в розмірі 8000,00грн, 3% річних від простроченої суми в розмірі 213,04грн, інфляційні збитки в розмірі 407,84грн, пеня в розмірі 77 760,00грн, моральна шкода в розмірі 10000грн.

04.08.2021 до суду надійшли пояснення від представника відповідача - адвоката Ніколаєвої Л.В. відповідно до яких зазначено, що між позивачем та відповідачем було підписано договір № 051019278 від 29.02.2021. Згідно п. 1.1. Договору відповідач прийняв на себе зобов`язання за завданням замовника (позивача) надати послуги з навчання ОСОБА_3 (сина позивача) у відповідності до програми та навчального плану «Малої Комп`ютерної Академії ШАГ», а позивач (замовник) зобов`язався прийняти та оплатити послуги у порядку та на умовах передбачених Договором. Після оплати грошових коштів син позивача, ОСОБА_3 , був зарахований до навчальної групи «Малої Комп`ютерної Академії ШАГ», що розпочинала своє навчання 04.04.2020, згідно електронного журналу Академії.Твердження позивача про відсутність навчання у березні не може бути прийняте до уваги, бо навчання не могло бути розпочате у березні місяці 2020 року. Програма Академії розрахована на рік навчання, початок навчання визначається не пізніше 3 місяців з дати підписання Договору, п. 5.3.3. Договору. За цей час приймальною комісією академії комплектуються групи в залежності від вибраної програми навчання, рівня підготовки та передаються до учбової частини. Після чого визначається дата початку навчання групи. Менеджерами академії в телефонному режимі погоджується дата початку навчання з кожним учасником групи. 19.03.2020 в телефонному режимі було повідомлено позивачеві про дату і час початку навчання групи до якої зарахований син позивача. Однак позивач повідомив, що вони хотіли б почати навчання у вересні. 21.03.2020 у телефонній розмові позивач з менеджером академії повідомив, що хотів би розірвати договір. 15.04.2020 на електронну пошту позивача був направлений лист, в якому у зв`язку з ситуацією, що склалась в Україні, було запропоновано отримувати навчання он-лайн - форматі, а також запропоновано оформити академічну відпустку, тобто заморозити кошти і використати їх тоді, коли буде очне навчання. Позивач відмовився прийняти запропоновані виходи з ситуації, що склалась.Відповідачем виконано усі умови Договору. Дійсно заняття здійснюються у спеціально обладнаних приміщеннях за місцезнаходження Відповідача. Викладачеві надається аудиторія з відповідним технічним та програмним обладнанням та забезпечується усім необхідним в залежності від вимог навчальної програми. Навчання може здійснюватися як он-лайн, так і оф-лайн договір не містить чіткої вказівки, щодо форми проведення навчання. Посилання позивача на відсутність у дитини комп`ютера не може бути прийняте до уваги оскільки навчання комп`ютерній грамоті передбачає виконання домашніх завдань на комп`ютері та направлення викладачеві для оцінювання. У випадку відсутності комп`ютерного забезпечення академія має можливість надати у користування комп`ютер на період навчання. Сторона позивача не зверталась до академії для врегулювання питання щодо відсутності комп`ютера та не можливість приступити до навчання. Крім того, загально відомий факт, що школярі нашої країни в навчальний рік 2020 - 2021 року здійснювали он-лайн через комп`ютер. Таким чином, твердження позивача щодо не надання послуг відповідачем не відповідає дійсності. Станом на сьогоднішній день група дітей, до якої був зарахований син позивача закінчила перший рік навчання в академії.При укладенні Договору, Виконавець (Відповідач) брав на себе зобов`язання щодо навчання сина Позивача (надалі Слухач). Навчальна програма розрахована на обмежену кількість слухачів. Та певний обсяг знань, які слухач має отримати. У середині курсу зарахування слухача неможливе. Для того, щоб надавати якісні освітні послуги, Виконавцем були залучені фахівці (надання послуг якими оплачується), орендовано приміщення, придбано обладнання, укладено договір на постачання Інтернету. Коли сторона в односторонньому порядку відмовляється від виконання договору, інша сторона отримує збитки. Саме через це, приписами чинного законодавства передбачений обов`язок замовника, у разі, коли неможливість виконання договору виникла з його вини виплатити виконавцеві плату в повному обсязі. Зі свого боку ТОВ «ІТ.ШАГ» виконувало взяті на себе за договором № 051019278 від 29 лютого 2020 року зобов`язання. Позивачем з власної ініціативи було прийняте рішення про розірвання договору в односторонньому порядку. Направлено лист повідомлення про наявні форс - мажорні обставини у зв`язку з якими позивач розриває договір.Позивач у позовній заяві посилаючись на ч. 1 ст. 611 ЦК України та ст. 549 ЦК України та на ч. 5 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів» нараховує 77 760грн за ненадання послуг. У позовній заяві позивач посилаючись на ч.5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживача» нараховує штрафну санкцію за ненадання послуг. Однак при цьому не вказує за яку саме не надану послугу було нараховане штрафну санкцію. Крім того, позовні вимоги не містять вказівки на статтю, що порушена Відповідачем за Законом України «Про захист прав споживача», фактично нараховуючи штрафну санкцію безпідставно. Отже, нарахувавши штрафну санкцію позивач не обґрунтував та не довів щодо доцільності застосування такої міри відповідальності з посиланням на норми Закону України «Про захист прав споживача».Позивач у своїй позовній заяві просить стягнути моральну шкоду у розмірі 10 000грн з тих підстав, що є переселенцем з Луганська, орендує житло і має скрутний фінансовий стан, а не повернення грошових коштів відповідачем Позивачу на прохання, не надання послуг з навчання дитини, як передбачено договором 01.03.2020 від 18.01.2020, не виходив на зв`язок навіть після карантину. З даного твердження позивача повідомляємо, що компанія не ділить людей з Луганська і не Луганська. До академії приходять діти з метою навчатися та отримувати новітні знання. Вартість знання є відкритою інформацією і підписання договору свідчить, що досягнуто згоди з усіх істотних умов договору, з порядком оплати навчання в академії.При цьому, до матеріалів справи не було додано жодних доказів на підтвердження завдання шкоди здоров`ю, та наявність причинно-наслідкового зв`язку із заподіянням шкоди здоров`ю та діями відповідача. Не є переконливими й доводи щодо заподіяння моральних страждань стосовно того, що особа є переселенцем та опинилась у скрутному фінансовому становищі в період пандемії. У зв`язку з викладеним представник відповідача - адвокат Ніколаєва Л.В. просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог.

23.11.2021 до суду надійшов відзив від представника відповідача - адвоката Ніколаєвої Л.В. обґрунтування відзиву щодо відмови в позовних вимог ідентичні до пояснень представника відповідача - адвоката Ніколаєвої Л.В., які надійшли до суду 04.08.2021.

02.12.2021 до суду надійшла відповідь на відзив від позивача ОСОБА_2 відповідно до якої зазначено, що істотною умовою укладання договору та отримання послуг для позивача було навчання його сина саме у спеціально обладнаних приміщеннях забезпеченням комп`ютеризованим робочим місцем, що і передбачено п. 2.1.,3.1.1. договору. 15.04.2020 позивач на свою електрону пошту отримав повідомлення від представника відповідача про те, що з 12.03.2020 був введений карантин і навчання водиться он-лайн, а тому позивач може взяти академічну відпустку. Таким чином. відповідач не виконав умови договору: не повідомив позивача про зарахування сина позивача до навчання; не визначив дату початку навчання; не надано програму та навчальний план; не надав послугу в спеціально обладнаному приміщенні, що було істотною умовою укладання договору; не забезпечено сина позивача комп`ютеризованим робочим місцем, що було істотною умовою укладання договору; не повернуто грошові кошти сплачені позивачем у розмірі 8000,00грн. Відповідач вказує, що начебто позивач просив відповідача розпочати навчання у вересні, але дане твердження не відповідає дійсності та вводить в оману суд.

17.01.2022 до суду надійшли пояснення від позивача ОСОБА_2 відповідно до яких зазначено, що відповідач стверджує, що посилання позивача на відсутність комп`ютера у сина позивача не може братись судом до уваги, обґрунтовуючи тим що школярі країни здійснюють навчання он-лайн. Однак предметом спору по даній справі, є не як навчаються школярі країни, а саме те, що між позивачем та відповідачем укладено договір про надання послуг з навчання, умови якого відповідач не виконав по даний час, а позивач наперед кошти сплатив, а послуги так і не отримав. У відповідності ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» Споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов`язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим. Якщо значну частину обсягу послуги чи робіт (понад сімдесят відсотків загального обсягу) вже було виконано, споживач має право розірвати договір лише стосовно частини послуги або робіт, що залишилася. Істотний недолік - недолік, який робить неможливим чи недопустимим використання товару відповідно до його цільового призначення, виник з вини виробника (продавця, виконавця), після його усунення проявляється знову з незалежних від споживача причин і при цьому наділений хоча б однією з нижченаведених ознак: він взагалі не може бути усунений, він робить товар суттєво іншим, ніж передбачено договором. За наявності у роботі (послузі) істотних недоліків споживач має право вимагати розірвання договору та відшкодування збитків. Отже позивач вважає, що усі достатні правові підстави для розірвання договору з відповідачем та стягнення грошових коштів на користь позивача.

Представник позивача ОСОБА_1 24.05.2021, 05.08.2021 в судових засіданнях підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити в повному обсязі, посилаючись на докази які містяться в матеріалах справи та на обставини, які викладені в позовній заяві. 11.07.2020 до суду надійшла заява від представника позивача ОСОБА_1. відповідно до якої просила суд розглядати справу за відсутності позивача та його представника, просить суд задовольнити позовні вимоги, проти заочного рішення не заперечує.

Представники відповідача - адвокати Скрипченко Є.І., Ніколаєва Л.В. 24.05.2021, 05.08.2021 в судових засіданнях заперечувала проти позовних вимог та просила відмовити в повному обсязі, посилаючись на докази та обставини які викладені у відзиві. На інші судові засідання представники відповідача не з`явилися, про день, час та місце судових засідань повідомлялись належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення судових повісток.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Стаття 263 ЦПК України регламентує, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір.

Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, вислухавши учасників справи, оцінивши всі необхідні, зібрані по справі докази для ухвалення обґрунтованого рішення, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом встановлені такі факти та їм правовідносини.

29.02.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю «ІТ.ШАГ» та ОСОБА_2 укладено договір № 051019278.

Пунктом 1.1. договору № 051019278 від 29.02.2020 визначено, що виконавець зобов`язується за завданням Замовника надати послуги з навчання ОСОБА_3 , надалі Слухач, у відповідності до програми та навчального плану «Малої Комп`ютерної Академії ШАГ», надалі Послуги, а Замовник зобов`язується прийняти та оплатити Послуги у порядку та на умовах, передбачених Договором.

Пунктом 1.2 договору № 051019278 від 29.02.2020 визначено, що термін надання Послуг складає 5 (п`ять) роки по 36 (тридцять шість) навчальних тижнів у навчальному році. Кожний навчальний рік складається з 2 (двох) семестрів по 18 (вісімнадцять) навчальних тижнів.

Пунктом 2.1. договору № 051019278 від 29.02.2020 визначено, що послуги надаються у спеціально обладнаних приміщеннях за місцезнаходженням Виконавця у відповідності до програми та навчального плану «Малої Комп`ютерної Академії ШАГ».

Пунктом 2.2. договору № 051019278 від 29.02.2020 визначено, послуги надаються на умовах передплати, розмір якої зазначено у Додатку № 1 до Договору, який є його невід`ємною частиною.

Згідно додатку № 1 до договору 051019278 від 29.02.2020 один рік навчання коштує 19500,00грн, з другого року по п`ятий рік навчання по 19500,00грн за 30 днів до наступного року (за кожен рік навчання), перший внесено 8000,00грн.

На виконання своїх зобов`язань та у відповідності до п.1.1 Договору, позивач ОСОБА_2 сплатив на рахунок відповідача грошові кошти у розмірі 8000,00грн, що підтверджується квитанцією №0001105 від 01.03.2020.

Згідно пункту 3.1.1. договору № 051019278 від 29.02.2020 визначено, що обов`язки виконавця надати послуги у відповідності до навчального плану та умов Договору.

Згідно пункту 3.1.2. договору № 051019278 від 29.02.2020 визначено, що обов`язки виконавця забезпечити Слухача комп`ютеризованим робочим місцем, якщо цього вимагає специфіка предмету.

21.03.2020 ОСОБА_2 звернувся до Товариства з обмеженою відповідальністю «ІТ.ШАГ» із заявою про розірвання договору та повернення коштів, оскілки виникли форс-мажорні обставини, а саме корона-вірусна інфекція (COVID-19).

06.04.2020 ОСОБА_2 звернувся до Товариства з обмеженою відповідальністю «ІТ.ШАГ» із заявою про прискорення повернення коштів. 15.04.2020 Товариство з обмеженою відповідальністю «ІТ.ШАГ» надали відповідь на заяву позивача ОСОБА_2 відповідно до якої зазначали, що пропонують отримувати навчання в он-лайн форматі, а також оформити академічну відпустку, тобто заморозити кошти і використати їх тоді, коли буде очне навчання. Однак позивача не влаштовувала пропозиція навчання його сина в он-лайн форматі і не влаштовувала перерва в якості академічної відпустки, про що позивачем було повідомлено відповідача із зазначенням поважних причин.

23.04.2020 представником позивача ОСОБА_1 надала відповідь на лист Товариству з обмеженою відповідальністю «ІТ.ШАГ» відповідно до якої зазначила, що формат навчання он-лайн не підходить сину позивачу, оскільки у хлопчика не має комп`ютера, академічна відпустка також не підходить, оскільки батьки хлопчика тимчасово переміщені особи, не мають житла та робити в Києві, планують переїзд в інше місто, а отже просять розірвати договір та повернути кошти.

Позивач обґрунтовуючи позовні вимоги зазначає, що підставою для розірвання договору стало те, що відповідачем було допущено порушення умов договору щодо обов`язку надати належні умови навчання сину позивача, які визначені в договорі, що є істотним порушенням умов договору та підставою для його розірвання.

Відповідно до пункту першого частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори.

Частиною першою статті 626 ЦК України передбачено, що підписанням договору сторонами досягнуто домовленість щодо встановлення цивільних прав та обов`язків.

Згідно із статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Оскільки сторони уклали договір, вони набули взаємних прав та обов`язків.

Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно із статей 525, 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).Одностороння відмова вiд зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Відповідно до ст. 627 ЦПК України сторони є вільними в укладенні договору, вибopi контрагента та визначення умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Стаття 651 ЦК України регламентує, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

За приписами частини першої статті 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Стаття 907 ЦК України передбачає, що договір про надання послуг може бути розірваний, у тому числі шляхом односторонньої відмови від договору, в порядку та на підставах, встановлених цим Кодексом, іншим законом або за домовленістю сторін.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів» послугою вважається діяльність виконавця послуг з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих і потреб. Договором є усний чи письмовий правочин між споживачем і виконавцем.

Згідно із статті 10 Закону України «Про захист прав споживача», споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов`язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим. Якщо значну частину обсягу послуги чи робіт (понад сімдесят відсотків загального обсягу) вже було виконано, споживач має право розірвати договір лише стосовно частини послуги або робіт, що залишилася. У разі виявлення недоліків у виконаній роботі (наданій послузі) споживач має право на свій вибір вимагати: 1) безоплатного усунення недоліків у виконаній роботі (наданій послузі) у розумний строк; 2) відповідного зменшення ціни виконаної роботи (наданої послуги); 3) безоплатного виготовлення іншої речі з такого ж матеріалу і такої ж якості чи повторного виконання роботи; 4) відшкодування завданих йому збитків з усуненням недоліків виконаної роботи (наданої послуги) своїми силами чи із залученням третьої особи; 5) реалізації інших прав, що передбачені чинним законодавством на день укладення відповідного договору. Якщо під час виконання робіт (надання послуг) стане очевидним, що їх не буде виконано з вини виконавця згідно з умовами договору, споживач має право призначити виконавцю відповідний строк для усунення недоліків, а в разі невиконання цієї вимоги у визначений строк - розірвати договір і вимагати відшкодування збитків або доручити виправлення недоліків третій особі за рахунок виконавця. За наявності у роботі (послузі) істотних недоліків споживач має право вимагати розірвання договору та відшкодування збитків.

Частинами 1, 3 ст. 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Виконання цивільних обов`язків забезпечується засобами заохочення та відповідальністю, які встановлені договором або актом цивільного законодавства.

Судом установлено, що позивач ОСОБА_2 виконав умови договору, сплатив обумовлену у ньому суму своєчасно і в повному обсязі відповідно до Додатку №1 до договору №051019278, а відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «ІТ.ШАГ» допустив істотне порушення умов договору, не забезпечивши умови для навчання як передбачено договором, чим порушили пункти п.2.1 (послуги надаються у спеціально обладнаних приміщеннях за місцезнаходженням Виконавця у відповідності до програми та навчального плану «Малої Комп`ютерної Академії ШАГ»), пункт 3.1.1. (забезпечити Слухача комп`ютеризованим робочим місцем, якщо цього вимагає специфіка предмету), що є істотним порушенням умов договору.

Таким чином, відповідач порушив зобов`язання за договором №051019278 від 29.02.2020, не надав послуги в спеціальному обладнаному приміщені сину позивача ОСОБА_3 , що було істотною умовою укладеного договору, чим порушив права споживача, а тому наявні підстави для розірвання Договору №051019278 від 29.02.2020.

При цьому, на підставі вищевикладеного, вбачається, що відпала правова підстава перебування коштів у відповідача, оскільки позивачем реалізовано право на відмову від договору у зв`язку з порушенням відповідачем умов Договору, та фактично договірні відносини перестали існувати, а тому відповідач повинен повернути кошти, що були сплачені позивачем, а саме в розмірі 8000,00грн.

Однак, враховуючи встановлені обставини по справі, належні та допустимі докази, суд вважає, що вимога про стягнення з відповідача на користь позивача пені за прострочення виконання своїх зобов`язань в розмірі 77760,00грн, на підставі ч. 5 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів» не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Стаття 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів», у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення. Сплата виконавцем неустойки (пені), встановленої в разі невиконання, прострочення виконання або іншого неналежного виконання зобов`язання, не звільняє його від виконання зобов`язання в натурі.

Тлумачення абзацу 1 частини п`ятої статті 10 Закону України "Про захист прав споживачів" свідчить, що цей абзац застосовується до договорів підряду та договорів про надання послуг.

Разом з тим, за змістом статті 906 ЦК України збитки, завдані замовнику невиконанням або неналежним виконанням договору про надання послуг за плату, підлягають відшкодуванню виконавцем, у разі наявності його вини, у повному обсязі, якщо інше не встановлено договором. Виконавець, який порушив договір про надання послуг за плату при здійсненні ним підприємницької діяльності, відповідає за це порушення, якщо не доведе, що належне виконання виявилося неможливим внаслідок непереборної сили, якщо інше не встановлено договором або законом.

Отже як установлено судом, невиконання умов договору №051019278 від 29.02.2020 відповідачем ТОВ «ІТ.ШАГ» є істотним порушенням договору, але не свідчить про наявність вини відповідача, оскільки неналежне виконання виявилося неможливим внаслідок форс-мажорних обставинах, згідно із Закону України №530-ІХ від 17.03.2020, а саме запровадженням карантину на всій території України в зв`язку поширенням захворювання (епідемії) «COVID-19», а позивача не влаштовували запропоновані відповідачем зміни умов договору.

Однак наслідки прострочення грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити грошові кошти, але неправомірно не сплачує їх, також врегульовані законодавством. У цьому разі відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом ч. 2 ст. 625 ЦК України нарахування інфляційних витрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Дані кошти нараховуються незалежно від вини боржника.

Положення ст. 625 ЦК України, застосовуються до боржника у разі порушення ним грошового зобов`язання в не залежності від наявності вини в його діях. Кредитор реально грошові кошти не отримав. Відтак, встановлені ст. 625 ЦК України відсотки річних та інфляційні витрати підлягають нарахуванню до моменту фактичного виконання грошового зобов`язання.

Таким чином, проценти, передбачені ст. 625 ЦК України, не є штрафними санкціями.

Станом на день подання позовної заяви відповідач не повернув отримані кошти на підставі Договору № 051019278 від 29.02.2020, тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги щодо стягнення нарахованих 3% річних в розмірі 213,04грн та інфляційні збитки в розмірі 407,84грн підлягають задоволенню.

Щодо відшкодування моральної шкоди суд дійшов до такого.

Відповідно до частин першої - третьої статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно з положеннями частини першої статті 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується особою, що її завдала за наявності її вини.

Відповідно до положень статей 4, 22 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі мають право на відшкодування моральної шкоди тільки в разі її заподіяння небезпечною для життя і здоров`я людей продукцією у випадках, передбачених законом.

Згідно із п. 22 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Відповідно до умов п. 1.1, договору про навчання, що були укладені між ТОВ «ІТ.ШАГ» (Виконавець) та ОСОБА_2 (Замовник) в інтересах ОСОБА_3 , саме останній є отримувачем послуг з навчання з отриманням диплому. Оскільки позивач не був споживачем освітніх послуг, суд вважає, що визначені статтями 4, 22 Закону України «Про захист прав споживачів» правові підстави для стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди відсутні.

Конституцією України передбачено, що всі рівні перед законом і судом; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (статті 24 та 129).

Виходячи зі змісту ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків.

Згідно зі ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Відповідно до ст. 8 Загальної декларації прав людини, кожна людина має право на ефективне поновлення управах компетентними національними судами в разі порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом.

Повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ст.141 Цивільного процесуального кодексу України, ухвалюючи рішення суд вирішує питання про розподіл судових витрат між сторонами.

Позивач ОСОБА_2 звільнений від сплати судового збору на підставі ч.3 ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів».

Отже, відповідно до ч. 6 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 908,00грн.

Керуючись Конституцією України, Законом України "Про захист про споживачів", статями 11, 626, 627, 628, 629 Цивільного кодексу України, статтями 5, 12, 13, 76-83, 89-90, 141, 263-268 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ІТ.ШАГ» про захист прав споживача та стягнення грошової суми - задовольнити частково.

Розірвати договір № 051019278 від 29.02.2020 укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «ІТ.ШАГ» та ОСОБА_2 з моменту його укладання.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ІТ.ШАГ» на користь ОСОБА_2 кошти сплачені за ненадані послуги в розмірі 8000,00грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ІТ.ШАГ» на користь ОСОБА_2 3% річних від простроченої суми в розмірі 213,04грн та інфляційні збитки в розмірі 407,84грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ІТ.ШАГ» на користь держави судові витрати в розмірі 908,00грн.

У позовних вимогах про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «ІТ.ШАГ» на користь ОСОБА_2 пені за прострочення виконання своїх зобов`язань в розмірі 77 760,00грн та моральної шкоди в розмірі 10000,00грн - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складання через Деснянський районний суд міста Києва.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання відповідно до довідки від 14.03.2018 № 8063 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, фактичне місце проживання/перебування за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 .

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ІТ.ШАГ», місце знаходження за адресою: м. Одеса, вул. Садова,3, ідентифікаційний код 39361176.

Повний текст рішення складено та підписано 18.07.2021, у відповідності до частини 5 статті 268 ЦПК України.

Суддя В.В. Бабко