Справа № 177/3/22
Провадження № 2/177/278/22
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

09 березня 2022 року

Криворізький районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Березюк М. В.

за участі: секретаря Данилової А. А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Перший Український міжнародний Банк», треті особі, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна, приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Міністерства юстиції України Клітченко Оксани Анатоліївни, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,-

В С Т А Н О В И В:

04 січня 2022 представник позивача звернувся до суду з позовом, в якому просив суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис зареєстрований у реєстрі за № 13928, виданий 19.06.2019 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С. про стягнення з позивача на користь відповідача заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача вказував, що 19.06.2019 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С. вчинено виконавчий напис № 13928 про стягнення з позивача ОСОБА_1 грошових коштів на користь АТ «ПУМБ» в розмірі 108485,76 грн. Про вказане вона дізналася ознайомившись з матеріалами виконавчого провадження № 59567787 приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Міністерства юстиції України Клітченко О.А.

Зазначає, що з виконавчим написом позивач не згодна та вважає, що він не підлягає виконанню, оскільки вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С. з грубим порушенням чинного законодавства України та порядку вчинення виконавчих написів нотаріусами, зокрема за відсутності документів, які підтверджують безспірність заборгованості та з порушенням процедури його вчинення. Нотаріус не пересвідчився, що сума заборгованості є безспірною та маються правові підстави для її стягнення. Також зазначала, що вона не отримувала повідомлення відповідача про наявність заборгованості за кредитним договором.

У зв`язку з чим представник позивача просив суд, визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 13928, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С. 19.06.2019 про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «ПУМБ» заборгованості за кредитним договором № GP-5900915 від 21.01.2014 за період з 05.06.2018 по 05.06.2019 у розмірі 107985,76 грн., яка складається з 41710,86 грн. прострочена заборгованість за сумою кредиту, 53154,65 грн. прострочена заборгованість за комісією, 13120,25 грн. прострочена заборгованість по процентам.

Ухвалою судді від 28.01.2022 позовна заява прийнята судом до розгляду та призначено судове засідання, за заявою позивача витребувані докази на підтвердження викладених у позові обставин (а.с. 26).

Позивач та його представник були повідомлені про дату, час та місце розгляду справи в порядку визначеному законом, але до суду не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили, що не перешкоджає розгляду справи.

Представник відповідача - АТ«ПУМБ» в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку. Від представника відповідача надійшла заява про визнання позовних вимог у частині визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню (а.с. 32).

Треті особи: - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна, приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Міністерства юстиції України Клітченко О.А. в судове засідання не з`явилися, причини неявки не повідомили.

У зв`язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 19.06.2019 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С. вчинено виконавчий напис, зареєстрований у реєстрі за № 13928 про стягнення з ОСОБА_1 107985,76 грн. в рахунок заборгованості за кредитним договором № GP-5900915 від 21.01.2014 укладеним між нею та АТ «БАНК РЕНЕСАНС КАПІТАЛ» правонаступником усіх прав та обов`язків якого є ПАТ «ПУМБ» (а.с.8, 23-24).

Згідно змісту виконавчого напису строк платежу за Кредитним договором № GP-5900915 від 21.01.2014 настав, а боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості, згідно змісту виконавчого напису, проводилося за період з 05.06.2018 по 05.06.2019. Сума заборгованості складає 107985,76 грн., яка складається з 41710,86 грн. прострочена заборгованість за сумою кредиту, 53154,65 грн. прострочена заборгованість за комісією, 13120,25 грн. прострочена заборгованість по процентам (а.с.8). Вказане підтверджується копією виконавчого напису.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Міністерства юстиції України Клітченко О.А. від 17.07.2019 відкрито виконавче провадження ВП № 59567787 з виконання виконавчого напису № 13928 від 19.06.2019, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С. про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «ПУМБ» заборгованості в розмірі 108485,76 грн, з урахуванням 500 грн. сплачених стягувачем за вчинення виконавчого напису (а.с. 7-9).

Судом встановлено, що 21.01.2014 між АТ «БАНК РЕНЕСАНС КАПІТАЛ», правонаступником якого згідно змісту виконавчого напису є АТ «ПУМБ», та ОСОБА_1 укладено кредитний договір, за умовами якого банк надає позичальнику кредит у розмірі 43770,58 грн. на строк 48 місяців, а останній зобов`язується його повернути у строк, зі сплатою процентів та комісії, про що свідчить копія кредитного договору (а.с. 23-24). Відповідно до вказаного договору, кредит надано на строк 48 місяців, з останнім платежем 21.01.2018 (а.с. 24).

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд. Згідно абзацу 10 пункту 9 рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003 правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

При цьому, відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно з частиною першої статті 1 Закону України від 2 вересня 1993 року № 3425-XII «Про нотаріат» нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій.

Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Отже, вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які, згідно із відповідним Переліком, є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Саме тому, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Відповідна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.03.2019 у справі № 137/1666/16-ц, постановах ВП ВС від 15.01.2020 по справі № 305/2082/14-ц та від 02 липня 2019 року у справі № 916/3006/17.

Як слідує з оспорюваного виконавчого напису нотаріуса, він виданий щодо стягнення заборгованості за кредитним договором № GP-5900915 від 21.01.2014 укладеним між АТ «АТ «Ренесанс Капітал», правонаступником якого є АТ «ПУМБ» (а.с. 8) та ОСОБА_1 , з періодом заборгованості з 05.06.2018 по 05.06.2019 у розмірі 107985,76 грн., з яких 41710,86 грн. прострочена заборгованість за сумою кредиту, 53154,65 грн. прострочена заборгованість за комісією, 13120,25 грн. прострочена заборгованість по процентам, з кінцевим строком їх повернення 21.01.2018 (а.с.12).

Так, в кредитному договорі визначено строк повернення кредиту 21.01.2018, а тому не пізніше 21.01.2018 ОСОБА_1 мала сплатити всю суму боргу за вказаним договором, а в банку виникло право вимоги до неї на всю суму заборгованості. Відповідно, банк звернувшись до нотаріуса з заявою про вчинення виконавчого напису 19.06.2019, реалізував право на вчинення виконавчого напису в межах трьох річного строку з моменту виникнення права вимоги.

Однак, в самому виконавчому написі нотаріуса вказано, що заборгованість, яка включає проценти та комісію визначені договором, стягується за вказаним кредитним договором у розмірі 107985,76 грн. за період з 05.06.2018 по 05.06.2019, тобто за період що знаходиться поза межами строку кредитування, що свідчить про небезспірний характер заборгованості. Аналогічна правова позиція викладена в п. 54 Постанови Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі №444/9519/12.

Крім цього, з тексту оспорюваного виконавчого напису від 19.06.2019 року слідує, що приватний нотаріус, при вчиненні нотаріальної дії, керувався ст.ст. 87-91 Закону України «Про нотаріат» та пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ від 29.06.1999 року за № 1172 (а.с. 8).

Постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29 червня 1999 року затверджено Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі «Перелік»).

Постановою Кабінету Міністрів № 622 від 26.11.2014 року Перелік доповнено розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» та до нього включені кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями.

Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року (справа № 826/20084/14) визнано незаконною та не чинною з моменту прийняття Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту, відповідно до якого для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Постанова набрала законної сили з моменту її проголошення.

Підставою для скасування вказаного нормативного акту стало те, що саме по собі включення тих чи інших документів, які встановлюють заборгованість, до Переліку, не засвідчує безспірності заборгованості чи іншої відповідальності боржника перед стягувачем, а їх безспірний характер повинен бути затверджений відповідними документами, відповідно до умов вчинення виконавчих написів, закріплених у статті 88 Закону України «Про нотаріат». Встановлення оскаржуваною постановою виключного переліку документів, необхідних для отримання виконавчого напису, звужує передбачені статтею 88 Закону України «Про нотаріат» умови вчинення виконавчих написів і не відповідає положенням статті 87 цього Закону.

Постанова Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14 набрала законної сили цього ж дня - 22.02.2017 року, отже і п.2 постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» також втратив чинність з цього дня.

Відповідно до статті 124 Конституції України, ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Резолютивну частину постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у № 826/20084/14 опубліковано в інформаційному бюлетені «Офіційний вісник України» від 21.03.2017 року № 23.

В подальшому, ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року у справі № 826/20084/14, постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року залишено без змін. Велика Палата Верховного Суду постановою від 20.06.2018 року у справі № 826/20084/14 відмовила в задоволенні заяви про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року, не знайшовши підстав для такого перегляду.

Як встановлено судом у даній справі, оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом 19.06.2019, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, й Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінет Міністрів України №1172 від 29.06.1999 року у редакції, станом на час вчинення оспорюваного виконавчого напису приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. 19.06.2019 року, стосувався лише нотаріально посвідчених договорів і не міг застосовуватись до кредитних договорів, які укладено у простій письмовій формі.

Укладений між банком та позивачкою кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, що підтверджується його змістом та відсутністю відповідних відміток на ньому (а.с. 23-24), а тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника.

Аналогічних висновків дійшов ВС у постановах від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц, від 21 жовтня 2020 року у справі № 172/1652/18 та від 15 квітня 2020 року у справі №158/2157/17.

Крім цього, заслуговують на увагу доводи позивача щодо не направлення їй повідомлення про заборгованість та необхідність її погашення, що унеможливило обізнаність з такою заборгованістю та її заперечення. У нотаріальному процесі при стягненні боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса боржник участі не приймає, а тому врахування його інтересів має забезпечуватися шляхом надіслання повідомлення - письмової вимоги про усунення порушення (письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису). Повідомлення надіслане стягувачем боржнику, є документом, що підтверджує безспірність заборгованості та обов`язково має подаватися при вчиненні виконавчого напису як за іпотечним договором, так і за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором).

Оскільки вказаних вимог при вчиненні виконавчого напису не дотримано, документи на підтвердження дотримання вказаних вимог ні відповідачем, ні приватним нотаріусом суду не надано, це свідчить про існування самостійної та достатньої підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Подібні висновки викладено в постановах Верховного Суду від 30 вересня 2019 року у справі № 357/12818/17, від 13 жовтня 2021 року у справі № 554/6777/17-ц.

Враховуючи наведене, суд прийшов до висновку, що вимоги АТ «ПУМБ» до ОСОБА_1 за якими видано виконавчий напис нотаріусом, на момент звернення стягувача з заявою до нотаріуса, не були безспірними, при видачі виконавчого напису нотаріусом вказана обставина не була перевірена, порушено процедуру видачі виконавчого напису, а тому вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню з визнанням виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Крім цього, як встановлено судом, відповідач АТ «ПУМБ» визнало позовні вимоги позивача та не заперечувало проти задоволення позову, що узгоджується з нормами ст.. 49, 206 ЦПК України.

Оцінивши усі докази, що є у справі, в їх сукупності, суд доходить висновку, що позовні вимоги позивача що стосуються визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, є обґрунтованими та доведеними, в розумінні вказаних норм, а тому підлягають задоволенню.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, його позов задоволено, при цьому відповідач надав суду заяву про визнання позовних вимог до початку розгляду справи по суті, тому відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141, 142 ЦПК України, з відповідача АТ «ПУМБ» на користь держави підлягають стягненню витрати по оплаті судового збору в розмірі 454,00 грн., а решта суми судового збору відносить на рахунок держави.

Позивачем заявлено витрати на оплату правової допомоги в розмірі 5000 грн., але до позову позивачем не додано документів, визначених ст. 137 ЦПК України, необхідних для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат, зокрема детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, що унеможливило вирішення питання про розподіл витрат на правничу допомогу при ухваленні рішення по справі.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 259, 263, 264, 265 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Перший Український міжнародний Банк», треті особі, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна, приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Міністерства юстиції України Клітченко Оксани Анатоліївни, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 19.06.2019 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Наталією Станіславівною, зареєстрований у реєстрі за № 13928, щодо стягнення з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Публічного акціонерного товариства «Перший Український міжнародний Банк» () заборгованості за кредитним договором № GP-5900915 від 21.01.2014 укладеним між АТ «Банк Ренесанс Капітал», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариством «Перший Український міжнародний банк» та ОСОБА_1 , за період з 05.06.2018 по 05.06.2019 у розмірі 107985 (сто сім тисяч дев`ятсот вісімдесят п`ять) гривень 76 коп., а також витрат за вчинення виконавчого напису 500 (п`ятсот) грн.

Стягнути з Акціонерного товариства «Перший Український міжнародний Банк» (, місцезнаходження: вул. Андріївська, буд. 4, м. Київ, 04070) на користь держави 50 % судового збору, що підлягав сплаті при зверненні до суду з вказаним позовом, що складає 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн.00 коп. В іншій частині судові витрати по сплаті судового збору віднести на рахунок держави.

Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення та підписання.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Суддя М.В. Березюк