Справа № 169/56/22
Провадження № 2/169/191/22
ТУРІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 березня 2022 року смт Турійськ
Турійський районний суд Волинської області в складі
головуючого судді Тітівалова Р.К.,
секретаря судового засідання Веремчук Л.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на дитину,
20 січня 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на дитину.
Позов мотивований тим, що вона з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням суду від 12 травня 2015 року. Під час шлюбу у них ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_3 . Вказуючи, що відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання сина, жодних витрат на дитину не несе, досягнути домовленості з відповідачем щодо розміру та добровільної сплати аліментів не вдалося, позивач просила ухвалити рішення, яким стягувати з відповідача на її користь аліменти в розмірі 2500 гривень щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття.
Позивач у судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи була належним чином повідомлена (а. с. 16), 17 лютого 2022 року подала до суду заяву, в якій вказала, що не заперечує проти заочного розгляду справи, просить позов задовольнити, а справу розглядати без її участі (а. с. 18).
Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча про дату, час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений (а. с. 17), про причини неявки суд не повідомляв, відзив на позов не подавав.
Враховуючи, що в судове засідання учасники судового розгляду не з`явилися, то відповідно до вимог частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Ухвалою суду від 14 березня 2022 року постановлено проводити заочний розгляд справи.
Дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суд дійшов до такого висновку.
Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України.
Стягнення аліментів на дитину є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.
Обов`язок батьків щодо надання утримання своїм неповнолітнім дітям та способи й порядок його виконання врегульовано у главі 15 Сімейного кодексу України.
Згідно з частиною першою статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Відповідно до частин першої, третьої статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі (частина перша статті 184 СК України).
За змістом частини другої статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Аналіз наведених норм закону дає підстави для висновку, що за загальним правилом спосіб виконання батьками свого обов`язку по утриманню неповнолітньої дитини, зокрема, сплаті аліментів, залежить від домовленості між ними, однак, у разі відсутності такої домовленості той із батьків, з ким проживає дитина, має право звернутися до суду із відповідним позовом і в такому разі аліменти на дитину відповідно до вимог статті 184 СК України можуть бути присуджені у твердій грошовій сумі.
Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який заочним рішенням Турійського районного суду Волинської області 12 травня 2015 року розірвано (а. с. 5).
Під час шлюбу у сторін ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син - ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження, в якому батьком дитини записаний відповідач ОСОБА_2 (а. с. 6).
Дитина проживає разом із позивачем (а. с. 7).
Під час розгляду справи встановлено, що сторони проживають окремо, відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, у зв`язку з чим позивач не має можливості забезпечити необхідний і достатній рівень життя дитини.
Визначаючи розмір стягуваних аліментів, суд відповідно до вимог статей 180, 182 СК України бере до уваги те, що обов`язок утримувати дитину покладається рівною мірою на матір і батька, сторони не працюють, є здоровими працездатними особами молодого віку, інших дітей чи непрацездатних осіб на утриманні не мають, дитина проживає разом із позивачем та перебуває на її утриманні .
Будь-яких належних і допустимих доказів на підтвердження наявності інших, передбачених статтею 182 СК України, обставин, що враховуються судом при визначенні розміру аліментів, сторони суду не надали.
За таких обставин справи суд вважає за можливе при визначенні розміру аліментів взяти за основу встановлений державою розмір прожиткового мінімуму на дитину від шести до вісімнадцяти років, який на час розгляду справи становить 2618 гривень.
З огляду на вказане та виходячи із характеру спірних правовідносин, що виникли між сторонами, суд дійшов висновку про наявність передбачених законом підстав для часткового задоволення позову і вважає за доцільне та достатнім стягувати з відповідача аліменти в розмірі 1350 гривень щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття, що відповідає вимогам статей 182, 184, 191 СК України.
Частиною першою статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до положень частини другої статті 182 СК України аліменти у розмірі, більшому за гарантований державою мінімальний їх розмір, або у розмірі прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку можуть бути присуджені судом виключно у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів, у зв`язку з чим суд вважає, що у цій справі відсутні об`єктивні підстави для того, щоб відступити від гарантованого державою мінімального розміру аліментів та стягувати їх у розмірі, в якому просила позивач, - 2500 гривень щомісячно, оскільки жодних доказів про заробіток (дохід) відповідача або про витрати, що перевищують заробіток (дохід) відповідача, сторони суду не надали.
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.
Враховуючи, що позивач при подачі позову була звільнена від сплати судового збору на підставі закону, то відповідно до вимог частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір», статті 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (54 %) підлягає стягненню встановлений на час звернення позивача до суду судовий збір в розмірі 535,90 грн (992,4 грн * 54 % / 100% = 535,90 грн).
На підставі викладеного, статей 180-182, 184, 191 СК України та керуючись статтями 141, 247, 263, 264, 265, 268, 273, 280, 282, 354, 430 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.
Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на дитину: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1350 (одна тисяча триста п`ятдесят) гривень щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 20 січня 2022 року і до досягнення дитиною повноліття.
У решті позову відмовити.
Допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць у розмірі 1350 (одна тисяча триста п`ятдесят) гривень.
Заочне рішення може бути оскаржене позивачем до Волинського апеляційного суду через Турійський районний суд Волинської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду.
Відповідач, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо учасниками справи не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач: ОСОБА_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .
Відповідач: ОСОБА_2 , адреса місця проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .
Повне рішення складено 14 березня 2022 року.