ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2022 року

м. Хмельницький

Справа № 686/2365/19

Провадження № 22-ц/4820/1887/22

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: П`єнти І.В. (суддя-доповідач), Корніюк А.П., Талалай О.І.

секретар судового засідання Цугель А.О.

за участю: учасників справи та представників учасників справи

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 686/2365/19 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 20 вересня 2022 року про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню (суддя Карплюк О.І.).

Заслухавши доповідача, пояснення учасників справи та представників учасників справи, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, суд

в с т а н о в и в :

ОСОБА_2 через представника ОСОБА_3 звернулась до суду з заявою про визнання судового наказу №686/2365/19, виданого Хмельницьким міськрайонним судом Хмельницької області 18.02.2019, таким, що не підлягає виконанню.

В обґрунтування заяви зазначала, що між сторонами наявний спір щодо місця проживання спільних дітей.

Так, заочним рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області у справі №686/21436/18 від 10.12.2018 визначено місце дітей: сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дочки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з батьком ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1 .

Проте, заочним рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області у справі №686/21417/21 від 16.05.2022 визначено місце дітей: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з матір`ю ОСОБА_2 .

А тому, заявник заперечувала проти судового наказу про стягнення з неї аліментів на утримання дітей та просила визнати його таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 20 вересня 2022 року визнано таким, що не підлягає виконанню судовий наказ, виданий Хмельницьким міськрайонним судом Хмельницької області від 18.02.2019 у справі №686/2365/19, про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , малолітньої дочки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , малолітнього сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у розмірі половини заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, починаючи з дня подання заяви до суду, тобто з 28 січня 2019 року, і до досягнення найстаршою дитиною повноліття, таким, що не підлягає виконанню.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні заяви про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню. Посилається на порушення норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи та невідповідність висновків, викладених у судовому рішенні, обставинам справи. Зазначає, що суд першої інстанції, в порушення норм процесуального закону, не повідомив його про розгляд заяви, самої заяви з додатками не отримував, чим був позбавлений можливості надати докази та заперечення щодо доводів заявниці. Зазначає, що діти проживають з ним за адресою АДРЕСА_1 , а тому, відповідно до ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

У відзиві на апеляційну скаргу, представник ОСОБА_2 адвокат Гуменюк О.С., просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, ухвалу суду першої інстанції - без змін. Вказує на відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги.

В судовому засіданні апелянт ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_8 підтримали апеляційну скаргу.

Заявниця ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_3 в судовому засіданні просили апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Частиною 3 статті 432 ЦПК України визначено, що суд розглядає заяву по визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, в десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника і постановляє ухвалу. Неявка стягувача і боржника не є перешкодою для розгляду заяви.

Положеннями статті 128 ЦПК України передбачено, зокрема, що судові виклики здійснюються судовими повітками про виклик; судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка - повідомлення - завчасно.

Повідомлення сторін про час і місце розгляду справи проводиться відповідно до вимог ст.ст.128-130 ЦПК України у спосіб, який забезпечує фіксацію повідомлення або виклику.

З огляду на те, що в матеріалах справи відсутні належні докази повідомлення ОСОБА_1 про розгляд справи 20.09.2022 у визначеному положеннями ЦПК України порядку, колегія вважає, що суд першої інстанції при постановлення ухвали порушив норми процесуального права, що є обов`язковою підставою для скасування судового рішення. А тому, доводи апеляційної скарги в цій частині є обґрунтованими.

Крім того, задовольняючи заяву про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню, суд першої інстанції виходив з того, що між сторонами існує спір щодо визначення місця проживання дітей, а тому судовий наказ про стягнення аліментів є таким, що не підлягає виконанню.

Проте колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4

18 лютого 2019 року Хмельницьким міськрайонним судом Хмельницької області видано судовий наказ №686/2365/19 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , малолітньої дочки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , малолітнього сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у розмірі половини заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, починаючи з дня подання заяви до суду, тобто з 28 січня 2019 року, і до досягнення найстаршою дитиною повноліття

Звертаючись до суду з заявою про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню, ОСОБА_2 зазначала про те, що діти проживають з нею, а відтак відсутні підстави для визначення саме її стороною, яка має платити аліменти на утримання дітей.

Відповідно до ст. 160 ЦПК України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених ст. 161 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб. Судовий наказ підлягає виконанню за правилами, встановленими для виконання судових рішень у порядку, встановленому законом.

Згідно із ст. 161 ЦПК України, судовий наказ може бути видано, зокрема, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Також, у ст. 199 СК України передбачено право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів.

Враховуючи наведене, слід дійти висновку, що право на звернення до суду із позовом чи заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів належить особі, з якою проживають діти, та є безумовним.

В той же час судовий наказ є також виконавчим документом (ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження»).

Виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції (ст. 431 ЦПК України).

Відповідно до ст. 173 ЦПК України, суд може внести виправлення до судового наказу, визнати його таким, що не підлягає виконанню, або відстрочити або розстрочити виконання судового наказу в порядку, встановленому статтями 432, 435 цього Кодексу.

Згідно із ч. 1 ст. 432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до ч. 2 ст. 432 ЦПК України, суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Наведені в ЦПК України підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, можна поділити на дві групи: матеріально-правові та процесуально-правові.

Обов`язок боржника може припинятися з передбачених законом підстав. Підстави припинення цивільно-правових зобов`язань, зокрема, містить глава 50 розділу 1 книги п`ятої ЦК України.

Так, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання, що в даному випадку не встановлено матеріалами справи.

Процесуальними підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема:

- видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню);

- коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню;

- видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі виконавчого листа;

- помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване;

- видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката;

- пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

Із системного аналізу змісту зазначених роз`яснень слід дійти висновку, що до процесуальних підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, не відноситься наявність спору про право, яке може вплинути на права та обов`язки боржника у виконавчому провадженні.

Отже підстав вважати, що наявність спору про визначення місця проживання дітей при видачі судового наказу про стягнення аліментів є самостійною підставою для визнання його, як виконавчого документа, таким, що не підлягає виконанню, відсутні. Відсутні і інші процесуальні підстави для визнання судового наказу №686/2365/19 таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до ч. 7 ст. 170 ЦПК України у разі видачі судового наказу відповідно до пункту 4 частини першої статті 161 цього Кодексу боржник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів.

Крім того, відповідно до ч.8 ст. 170 ЦПК України, у разі видачі судового наказу відповідно до пунктів 4 і 5 частини першої статті 161 цього Кодексу, судовий наказ може бути переглянуто за нововиявленими обставинами у порядку, встановленому главою 3 розділу V цього Кодексу.

Батьки можуть бути звільнені від обов`язку утримувати дитину за рішенням суду (ч. 2 ст. 188 СК України).

Вирішуючи заяву, суд першої інстанції не звернув належної уваги на зазначені положення закону та не врахував, що заявниця не позбавлена можливості захистити свої права в інший спосіб, визначений положеннями цивільного процесуального законодавства та сімейного законодавства, а обставини на які остання посилалась в заяві про скасування судового наказу не можуть бути підставою для її задоволення.

За таких обставин, ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню на підставі п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, з постановленням апеляційним судом нового судового рішення про відмову у задоволенні заяви про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 20 вересня 2022 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

В задоволенні заяви ОСОБА_2 про визнання судового наказу таким, ще не підлягає виконанню, відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення складено 30 грудня 2022 року.

Суддя-доповідач І.В. П`єнта

Судді: А.П. Корніюк

О.І. Талалай