Справа № 464/5132/21 Головуючий у 1 інстанції: Тімченко О.В.
Провадження № 22-ц/811/4677/21 Доповідач в 2-й інстанції: Савуляк Р. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Савуляка Р.В.,

суддів: Мікуш Ю.Р., Приколоти Т.І.,

секретаря: Савчук Г.В.,

без участі сторін, без участі сторін, розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Сихівського районного суду м.Львова від 18 листопада 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до відповідача ОСОБА_2 про стягнення заборгованості в порядку регресу,-

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2021 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості в порядку регресу.

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що він та відповідачка є співвласниками квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

Квартира в якій проживають сторони забезпечена усіма необхідними комунальними послугами, які повністю оплачуються ним.

Відповідачка, як співвласник, не приймає участі в утриманні квартири в результаті чого він з особистих коштів заплатив 42510 гривень на оплату житлово-комунальних послуг.

З врахуванням зазначених обставин ОСОБА_1 просив в порядку регресу стягнути з ОСОБА_2 частину виплат по оплаті житлово-комунальних послуг у розмірі 21 255,06 грн, з яких: 524,26 грн за послуги з холодного водопостачання та водовідведення, 12 459,26 грн за послуги з централізованого опалення, 1948,33 грн за спожиту електроенергію, 3385,99 грн за послуги з утримання будинку і споруд та прибудинкової території, 837,22 грн за спожитий природний газ.

Оскаржуваним рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 18 листопада 2021 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі покликається на те, що квартира, в якій проживають сторони забезпечена всіми комунальними послугами, які повністю оплачуються лише ним, а відповідачка ОСОБА_2 ухиляється від свого обов`язку утримувати майно, належне їй на праві власності і в якому вона постійно проживає.

ОСОБА_1 вказує, що на підтвердження тієї обставини, що комунальні послуги сплачуються тільки ним до апеляційної скарги долучено відомості про нарахування та оплату послуг із зазначенням особового рахунку, відкритого на його ім`я з ЛМКП «Львівводоканал» щодо водопостачання та водовідведення, ЛМКП «Львівтеплоенерго» щодо централізованого опалення та гарячого водопостачання, ОСББ «Сихівчани» щодо утримання будинку, ПрАТ «Львівобленерго» та ТОВ «Львівенергозбут» щодо постачання електричної енергії та «Львівгаз збут» щодо спожитого природного газу.

Також зазначає, що вказані копії квитанцій він мав намір подати в суді першої інстанції, однак про те, що справа за його позовом вже розглянута в спрощеному порядку без виклику сторін за наявними в ній матеріалами ОСОБА_1 довідався лише на початку грудня 2021 року, коли отримав копію оскаржуваного рішення Сихівського районного суду м. Львова від 18 листопада 2021 року, що і пояснює подання копій відповідних квитанцій на стадії апеляційного провадження.

Просить рішення Сихівського районного суду м.Львова від 18 листопада 2021 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким його позовні вимоги задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_2 04 липня 2022 року подала відзив клопотання у якому зазначила, що це вона повинна була подати позов про стягнення майнової шкоди з ОСОБА_1 , оскільки комунальні послуги оплачує вона, різні ремонти, заміна змішувачів в кухні, ванні все зроблено за її рахунок.

Брат, у свій час, виставив її з квартири, вона виграла суди про вселення, однак за цей час з квартири зникли її речі.

Зазначала, що позивач є особою з інвалідністю, постійно погрожує їй, і з ним у неї дуже складні відносини.

Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до вимог ч.13 ст.7 та ч.1 ст.369 ЦПК України, справу розглянуто апеляційним судом без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.

Частиною четвертою статті 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Згідно ч. 5 статті 268 ЦПК України зазначено, що датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення апеляційним судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 07 липня 2022 року, є дата складення повного судового рішення 18 липня 2022 року.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення у межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом та матеріалами справи встановлено, що позивач ОСОБА_1 та відповідачка ОСОБА_2 є співвласниками квартири АДРЕСА_2 , де і зареєстроване їх місце проживання.

Вказана обставина підтверджується: свідоцтвом про право власності серії НОМЕР_1 від 10 грудня 2004 року, свідоцтвами про право на спадщину за законом від 27 квітня 2016 року, довідкою АОСББ «Сихівчани» з місця проживання від 09 червня 2021 року, відомостями органу реєстрації від 28 липня 2021 року.

Про актуальність права власності свідчить Інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 17 листопада 2021 року за № 285235173.

Особові рахунки на сплату комунальних послуг відкриті на ОСОБА_1 .

Відповідно до вимог ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.322 ЦК України).

За приписами ч.1 ст.9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за надані житлово-комунальні послуги.

Правилами користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 8 жовтня 1992 року № 572, зобов`язано наймача, власника й орендаря житлового приміщення оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом (п.7).

Згідно із ч.1 ст.544 ЦК України боржник, який виконав солідарний обов`язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи

За змістом ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Постановляючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що заявляючи вимоги про відшкодування частини виплат по оплаті житлово-комунальних послуг, позивач не надав, незважаючи на свій процесуальний обов`язок згідно із ст.ст.12, 81 ЦПК України, належних доказів, на підставі яких суд міг би зробити однозначний висновок про те, що саме позивач був платником коштів з утримання спільної з відповідачем квартири.

Подані ОСОБА_1 04 липня 2020 року документи квитанції про оплату комунальних послуг, не свідчать про те, що останній одноособово здійснює оплату цих послуг.

У відзиві-клопотанні від 04 липня 2022 року відповідачка ОСОБА_2 подала виписку з АТ КБ «Приват Банк» із якої видно, що вона з 2015 року через Приват24, також здійснює оплату комунальних послуг за квартиру АДРЕСА_2 .

За таких обставин суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 через недоведеність вимог.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому підстав для їх задоволення немає.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Судом правильно встановлено фактичні обставини справи, вірно застосовано матеріальний закон та дотримано процедуру розгляду справи, встановлену ЦПК України, ухвалено справедливе рішення, тому підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ст.374 ст.ст.375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Сихівського районного суду м.Львова від 18 листопада 2021 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 18 липня 2022 року.

Головуючий: Савуляк Р.В.

Судді: Мікуш Ю.Р.

Приколота Т.І.