Справа № 463/8781/21 Головуючий у 1 інстанції: Рудаков Д.І.
Провадження № 22-ц/811/634/22 Доповідач в 2-й інстанції: Мікуш Ю. Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 грудня 2022 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді: Мікуш Ю.Р.

суддів: Приколоти Т.І.,Савуляка Р.В.

розглянувши у м.Львові в порядку спрощеного провадження без участі учасників справи цивільну справу № 463/8781/21 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Личаківського районного суду м.Львова від 12 січня 2022 року у справі за позовом Підберізцівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно набутих коштів,-

в с т а н о в и в :

3 серпня 2021 року Підберізцівська сільська рада Пустомитівського району Львівської звернулась в суд з позовом та просить стягнути з ОСОБА_1 безпідставно набуті кошти у сумі 44361,24грн з врахуванням зменшених позовних вимог.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що Рішеннями сесії Підберізцівської сільської ради № 300, 301, 302 від 05 лютого 2021 року вирішено затвердити проект землеустрою та передати ОСОБА_1 в оренду земельну ділянку площею 0,0303 га (кадастровий номер :14:000:0539), земельну ділянку площею 0,4288 га (кадастровий номер :14:000:0537), земельну ділянку площею 0,5346 га (кадастровий номер :14:000:0530) на 10 років з встановленням річної орендної плати за користування земельними ділянками в перший рік оренди в розмірі 7 відсотків, а в другий та наступні роки в розмірі 10 відсотків від нормативної грошової оцінки земельної ділянки. В Акті обстеження земельних ділянок комунальної власності від «08» липня 2021 року № 1 встановлено, що ОСОБА_1 фактично використовує земельну ділянку площею 0.0303га (кадастровий номер :14:000:0539), земельну ділянку площею 0.4288 га (кадастровий номер :14:000:0537), земельну ділянку площею 0,5346 га (кадастровий номер :14:000:0530) в с. Тарасівка Пустомитівського району Львівської області для розміщення виробничо-складського комплексу, при цьому не укладаючи відповідні договори оренди землі на виконання рішень Підберізцівської сільської ради № 300, 301, 302 від 05 лютого 2021 року. Тобто станом на сьогодні, документи, які посвідчують право користування вищевказаними земельними ділянками у ОСОБА_1 відсутні. 09.07.2021 року Підберізцівською сільською радою на адресу ОСОБА_1 скеровано вимогу вих.1059 від 08 липня 2021 року. ОСОБА_1 як фактичний користувач земельних ділянок, яка без достатньої правової підстави за рахунок власника цих ділянок, Підберізцівської сільської ради, зберегла у себе кошти, які мала заплатити за користування ними, зобов`язана повернути ці кошти власнику земельних ділянок на підставі ч. 1 ст. 1212 Цивільного кодексу України.

Рішенням Личаківського районного суду м.Львова від 12 січня 2022 року позов задоволено.

Стягнуто з фізичної особи ОСОБА_1 на користь Підберізцівської сільської ради Пустомитіського району Львівської області44 361,24 грн. ( сорок чотири тисячі триста шістдесят одна гривня двадцять чотири копійки) безпідставно набутих грошових коштів.

Стягнуто з фізичної особи ОСОБА_1 на користь Підберізцівської сільської ради Пустомитіського району Львівської областісплачений судовий збір у розмірі 2270,00 грн. (дві тисячі двісті сімдесят грн. 00 коп.).

Рішення суду оскаржила ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі зазначає, що рішення суду є незаконним,постановленим з порушенням норм матеріального і процесуального права. Судом не встановлені всі обставини справи, та не досліджено всіх документів, а також не допитано свідків у справі. Вказує, що у її власності знаходиться нерухоме майно, а саме будівля тваринницького комплексу №1 , трансформаторна, Л-1,площею 22,7 м.кв., майстерня ,Н- 1, загальною площею 139,7 кв.м.,будівля тваринницького комплексу навіс , А-1 площею 510,5 кв.м. Саме ці будівлі розташовані на земельних ділянках які передані у користування. Будівлі займають площу: 0,0023 га ; 0,0140 га; 0,0511 га., а акти містять висновок, що використовується земельні ділянки площею: 0, 0303 га ; 0,4288 га ; 0,5346 га. Про те , що ці земельні ділянки не використовувались свідчать і фотографії додані Позивачем до справи. Суд не дав належної оцінки Акту обстеження земельних ділянок комунальної власності від 08 липня 2021 року. Суд першої інстанції неправомірно прийшов до висновку, що вона користується земельною ділянкою без належного права,а також відповідач не надав доказів самого факту користування земельними ділянками площею 0, 0303 га ; 0,4288 га ; 0,5346 га.

Просить скасувати рішення суду та ухвалити нове,яким відмовити у задоволені позову за безпідставністю.

Відповідно до ст.360 ЦПК України відзив на апеляційну скаргу не подано.

Згідно з ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Враховуючи те, що ціна позову у даній справі становить менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, апеляційна скарга підлягає розгляду без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (ч.5 ст.268 ЦПК України).

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали цивільної справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення.

Відповідно до частин 1-3 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Судом встановлено такі обставини.

Рішеннями сесії Підберізцівської сільської ради № 300, 301, 302 від 05 лютого 2021 року вирішено затвердити проект землеустрою та передати ОСОБА_1 в оренду земельну ділянку площею 0,0303 га (кадастровий номер :14:000:0539), земельну ділянку площею 0,4288 га (кадастровий номер :14:000:0537), земельну ділянку площею 0,5346 га (кадастровий номер :14:000:0530) на 10 років з встановленням річної орендної плати за користування земельними ділянками в перший рік оренди в розмірі 7 відсотків, а в другий та наступні роки в розмірі 10 відсотків від нормативної грошової оцінки земельної ділянки (а.с.9,10,11).

Актом обстеження земельних ділянок комунальної власності від «08» липня 2021 року № 1 встановлено, що ОСОБА_1 фактично використовує земельну ділянку площею 0.0303га (кадастровий номер :14:000:0539), земельну ділянку площею 0.4288 га (кадастровий номер :14:000:0537), земельну ділянку площею 0,5346 га (кадастровий номер :14:000:0530) в с. Тарасівка Пустомитівського району Львівської області для розміщення виробничо-складського комплексу, при цьому не укладаючи відповідні договори оренди землі на виконання рішень Підберізцівської сільської ради № 300, 301, 302 від 05 лютого 2021 року.

Документи, які посвідчують право користування вищевказаними земельними ділянками у ОСОБА_1 відсутні.

09.07.2021 року Підберізцівською сільською радою на адресу ОСОБА_1 було скеровано вимогу вих.1059 від 08 липня 2021 року.

Задовольняючи зменшені позовні вимоги в повному обсязі , суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 як фактичний користувач земельних ділянок, яка без достатньої правової підстави за рахунок власника цих ділянок, Підберізцівської сільської ради, зберегла у себе кошти, які мала заплатити за користування ними без правовстановлюючих документів з 06.02.2021 року по 06.07.2021 року, зобов`язана повернути кошти у сумі 44361,24грн власнику земельних ділянок на підставі ч. 1 ст. 1212 Цивільного кодексу України.

Апеляційний суд не в повній мірі погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

За змістом глави 15 Земельного кодексу України право користування земельною ділянкою комунальної власності реалізується через право постійного користування або право оренди.

Частина перша статті 93 Земельного кодексу України встановлює, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.

Право на оренду земельної ділянки виникає після укладення договору оренди і його державної реєстрації (стаття 125 Земельний кодекс України).

За змістом вказаних положень право оренди земельної ділянки виникає на підставі відповідного договору з моменту державної реєстрації цього права.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 Цивільного кодексу України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Отже, у разі коли особа користувалася земельною ділянкою без достатньої правової підстави, у зв`язку з чим зберегла кошти, вона зобов`язана повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі частини 1 статті 1212 Цивільного кодексу України.

Такі висновки відповідають правовій позиції, викладеній у постановах Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 у справі № 629/4628/16-ц (провадження № 14-77цс18), від 20.11.2018 у справі № 922/3412/17 (провадження № 12-182гс18).

Відповідно до ст.206 ЗК України використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

Фактичний користувач земельної ділянки, який без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування нею, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі ч. 1ст. 1212 ЦК України.

Таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 23 травня 2018 року (справа №629/4628/16-ц) та постанові від 20 листопада 2018 року (справа №922/3412/17) та суд першої інстанції правильно їх врахував при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Однак судом першої інстанції не повністю досліджені обставини щодо фактичного користування земельними ділянками ОСОБА_1 .

Зокрема як вбачається з акту обстеження земельних ділянок у примітці до нього зазначено, що при обстеженні земельної ділянки площею 0,4288 га (кадастровий номер :14:000:0537) було встановлено, що будівля тваринницького комплексу № 1-навісу на момент огляду на земельній ділянці відсутня. Залишків будівлі не було у зв`язку із обмеженим до неї доступом через значну зарослість чагарникми.

Також при обстеженні земельної ділянки площею 0,5346 га (кадастровий номер :14:000:0530) не було виявлено будівлі тваринницького комплексу №1-майстерні у зв`язку з тим, що ділянка обросла деревами та чагарниками.

Наведеде свідчить, що відповідачка фактично використовує лише одну земельну ділянку площею 0,0303 га кадастровий номер :14:000:0539, а відтак суд дійшов помилкового висновку про стягнення безпідставно набутих коштів за фактичне користування трьома земельними ділянками.

Для вирішення цього спору, слід встановити обґрунтованість розрахунку суми збережених відповідачем за рахунок позивача майна (коштів).

Визначаючи розмір коштів, що підлягають стягненню з відповідача, суд зобов`язаний належним чином дослідити подані стороною докази щодо фактичного використання земельної ділянки та оцінити їх в сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами.

Однак суд першої інстанції належним чином не дослідив обґрунтованість позовних вимог щодо фактичного використання позивачем усіх земельних ділянок заявлених в позові та дійшов помилкового висновку, про задоволення позову повністю .

За таких обставин доводи апеляційної скарги є частково обґрунтованими, тому суд дійшов висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає до часткового скасування з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову, а саме про стягнення безпідставно набутих коштів за фактичне використання земельною ділянкою площею 0,0303 кадастровий номер :14:000:0537 за період з 06.02.221 року по 06.07.2021 року в сумі 1352,66 грн., оскільки предметом позову в цій справі є стягнення з власника об`єктів нерухомого майна безпідставно збережених коштів орендної плати за фактичне користування без належних на те правових підстав земельною ділянкою, на якій ці об`єкти розміщені.

Рішення в частині повернення зайво сплаченої суми судового збору та стягнення судового збору з відповідачки відповідає вимогам процесуального та матеріального права, а тому залишається без змін.

Відповідно до п.2,3 ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

Керуючись ст. ст.374 ч.1 п.2, 376 ч.1 п.2,3, 383, 384,389-391 ЦПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Личаківського районного суду м.Львова від 12 січня 2022 року скасувати в частині стягнення суми безпідставно набутих коштів.

Ухвалити в цій частині нове рішення, яким позов Підберізцівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно набутих коштів задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (проживає: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Підберізцівської сільської ради Пустомитіського району Львівської області (місцезнаходження: 81146, Львівська обл., Пустомитівський р-н., с.Підберізці ) 1352,66 грн. ( одну тисячу триста п`ятдесят дві грн..66 коп.) безпідставно набутих грошових коштів.

В решті позовних вимог відмовити

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови в порядку, визначеному ст. ст. 389-391 ЦПК України.

Головуючий Ю.Р.Мікуш

Судді: Т.І.Приколота

Р.В.Савуляк