ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7305/22 Справа № 205/9714/21 Суддя у 1-й інстанції - Остапенко Н. Г. Суддя у 2-й інстанції - Барильська А. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 грудня 2022 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Барильської А.П.

суддів - Деркач Н.М., Куценко Т.Р.,

сторони:

позивач - Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк»

відповідач - ОСОБА_1

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, у порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, апеляційну скаргу ОСОБА_2 , який діє в інтересах та від імені ОСОБА_1 , на рішення Ленінського районного суду міста Дніпропетровська від 28 січня 2022 року у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк ПриватБанк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2021 року Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк», який є правонаступником ПАТ КБ «ПриватБанк,» звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Позов обґрунтований тим, що 28 грудня 2007 року між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № DNK0G0, згідно з яким банк зобов`язався надати відповідачу кредит в розмірі 37 875 грн., а відповідач зобов`язався повернути кредит до 28 грудня 2032 року та сплатити відсотки за користування кредитом відповідно до умов Договору.

Банк свої зобов`язання за Договором виконав, надав відповідачу кредит. Відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом та відсотками.

У зв`язку з зазначеними порушеннями умов Договору виникла заборгованість, яка, станом на 25 жовтня 2021 року, складала 70 618,83 грн., з яких: 32 733,87 грн. заборгованість за кредитом, 21 756,80 грн. заборгованість за відсотками за користування кредитом, 16 128,16 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором.

На підставі викладеного позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за договором у розмірі 70 618,83 грн.

Рішенням Ленінського районного суду міста Дніпропетровська від 28 січня 2022 року позовні вимоги АТ КБ «Приватбанк» задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором № DNK0G0 від 28 грудня 2007 року в розмірі 54 490,67 грн., з яких: 32 733,87 грн. заборгованість за кредитом, 21 756,80 грн. заборгованість за відсотками за користування кредитом.

У задоволенні позову в іншій частині відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» судовий збір у розмірі 1 751, 57 грн.

Не погодившись з рішенням суду ОСОБА_2 , який діє в інтересах та від імені ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив суд скасувати рішення суду та прийняти нове про відмову у задоволенні позову.

В обгрунтування апеляційної скарги посилається на те, що відповідачем не отримано відповідь на відзив та позбавлено відповідача надати заперечення на відповідь на відзив.

Вважає, що позивачем порушений строк позовної давності для звернення до суду з позовом, оскільки Письмова вимога про усунення порушень за Кредитним договором №DNKOG0 від 28.12.2007 року датована 25 вересня 2017 року, дата виконання зобов`язань за договором у письмовій вимозі визначена першою половиною жовтня 2017 року, а виконавчий напис на підставі цієї вимоги вчинений приватним виконавцем Завалієвим А.А. 01.11.2017 року. Отже, сплив позовної давності тривалістю в 3 роки за вимогами по поверненню кредиту за Кредитним договором №DNK0G0 від 28.12.2007 року припадає на жовтень 2020 року, а позивач звернувся до суду з вимогами про стягнення заборгованості лише 09 листопада 2021 року, тобто з порушенням строку позовної давності. Крім того, надані розрахунки заборгованості не є належними доказами по справі.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, тому просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, з наступних підстав.

Як встановлено судом та вбачається із матеріалів справи, 28 грудня 2007 року між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №DNK0G0. Відповідно до умов договору банк зобов`язався надати позичальникові кредитні кошти в сумі 37875 грн. на споживчі цілі шляхом видачі готівки через касу на строк з 28 грудня 2007 року по 28 грудня 2032 року зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 1,25 відсотки на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом.

Згідно з умовами Договору позичальник повинен щомісяця, в період сплати надавати Банку грошові кошти у сумі 491,24 грн. для погашення заборгованості за кредитним договором, що складається із заборгованості по кредиту та відсоткам (а.с.10-12).

Відповідно до п. 4.1. Договору при порушенні позичальником будь-якого зобов`язання, передбаченого п.п.2.2.2., 2.2.3. даного договору, банк має право нараховувати, а позичальник зобов`язується сплатити Банку пеню в розмірі 0,15 відсотків від суми простроченого платежу, але не менше 1 гривні за кожний день прострочки (а.с.10-12).

Відповідно до розрахунку заборгованості, проведеному позивачем, станом на 25.10.2021 року, заборгованість за кредитним договором № DNK0G0 склала 70 618,83 грн., з яких: 32 733,87 грн. заборгованість за кредитом, 21 756,80 грн. заборгованість за відсотками за користування кредитом, 16 128,16 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором (а.с.6-9).

Як вбачається з виписки з 28.12.2007 року по 13.01.2022 року останній платіж, зокрема, за договором № DNK0G0 відповідачем здійснено 22.12.2018 року. (а.с. 42-73).

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не виконав умови договору, у зв`язку з чим виникла заборгованість за кредитним договором в сумі 54 490,67 грн., з яких: 32 733,87 грн. заборгованість за кредитом, 21 756,80 грн. заборгованість за відсотками за користування кредитом. При цьому суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не пропущений в цій частині строк позовної давності, оскільки останній платіж за кредитним договором внесений 28 березня 2020 року, а позов подано 09 листопада 2021 року.

Відмовляючи у задоволені позову в частині стягнення заборгованості за пенею, нарахованою до 09 листопада 2020 року, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем пропущений строк позовної давності.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Зазмістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику, грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем, у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За приписами п.п. 3, 6 ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", інформація, що міститься у прийнятих до обліку первинних документах, систематизується на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов`язаних рахунках бухгалтерського обліку. У разі складання та зберігання первинних документів і регістрів бухгалтерського обліку на машинних носіях інформації підприємство зобов`язане за свій рахунок виготовити їх копії на паперових носіях на вимогу інших учасників господарських операцій, а також правоохоронних органів та відповідних органів у межах їх повноважень, передбачених законами.

Згідно зі ст. 41 Закону України "Про Національний банк України" та ч. ч. 1, 2 ст. 68 Закону України "Про банки та банківську діяльність", Національний Банк України встановлює обов`язкові для банківської системи стандарти та Правила ведення бухгалтерського обліку і фінансової звітності, що відповідають вимогам законів України та міжнародним стандартам фінансової звітності. Банки організовують бухгалтерський облік відповідно до внутрішньої облікової політики, розробленої на підставі Правил, встановлених Національним банком України відповідно до міжнародних стандартів бухгалтерського обліку. Бухгалтерський облік має забезпечувати своєчасне та повне відображення всіх банківських операцій та надання користувачам достовірної інформації про стан активів і зобов`язань, результати фінансової діяльності та їх зміни.

Підставою для бухгалтерського обліку операцій банку, відповідно до підпункту 2.1.1 Положення про організацію бухгалтерського обліку та звітності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного Банку України від 30.12.1998 року № 566, зі змінами та доповненнями, є первинні документи, які фіксують факти здійснення цих операцій. У разі складання їх у вигляді електронних записів при потребі повинно бути забезпечене отримання інформації на паперовому носії.

Пунктом 5.1 глави 5 вищезазначеного Положенням визначено, що інформація, яка міститься в первинних документах, систематизується в регістрах синтетичного та аналітичного обліку. Запис у регістрах аналітичного обліку здійснюється лише на підставі відповідного санкціонованого первинного документа.

Згідно з п.5.4. цього Положенням, особові рахунки є регістрами аналітичного обліку, що вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня.

При цьому, п.5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного Банку України від 18.06.2003 року № 254 визначено, що виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Отже, виписки з особових рахунків клієнтів є регістрами аналітичного обліку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій.

Враховуючи наявні в матеріалах справи докази, колегія суддів приходить до висновку, що надані АТ КБ «ПриватБанк», по справі докази є належними та допустимими, у розумінні ст. ст. 58-59 ЦПК України.

У зв`язку з чим, доводи апеляційної скарги в цій частині колегія суддів не бере до уваги з вищенаведених підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується спеціальна позовна давність.

Відповідно до ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Як вбачається із матеріалів справи, відповідно до розрахунку заборгованості, який перевірений колегією суддів та з яким колегія суддів погоджується, станом на 25.10.2021 року, заборгованість за кредитним договором № DNK0G0 склала 54 490,67 грн., з яких: 32 733,87 грн. заборгованість за кредитом, 21 756,80 грн. заборгованість за відсотками за користування кредитом.

Як вбачається з матеріалів справи, останній платіж за кредитним договором №DNK0G0 здійснено 22.12.2018 року.

З даним позовом позивач звернувся 09.11.2021 року, тобто в межах строку позовної давності для стягнення заборгованості за тілом кредиту та відсотками за користування кредитом.

При цьому, посилання суду на те, що останній платіж за кредитним договором №DNK0G0 здійснений відповідачем 28.03.2020 року є помилковим, однак не призвело до неправильного вирішення справи по суті, так як позивачем не пропущений строк позовної давності з вище наведених підстав.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивачем порушений строк позовної давності для звернення до суду з позовом, оскільки Письмова вимога про усунення порушень за Кредитним договором №DNKOG0 від 28.12.2007 року датована 25 вересня 2017 року, дата виконання зобов`язань за договором у письмовій вимозі визначена першою половиною жовтня 2017 року, а виконавчий напис на підставі цієї вимоги вчинений приватним виконавцем Завалієвим А.А. 01.11.2017р. про стягнення заборгованості за період з 28.12.2007 року по 28.08.2017 року. Отже, сплив позовної давності тривалістю в 3 роки за вимогами по поверненню кредиту за Кредитним договором №DNK0G0 від 28.12.2007 року припадає на жовтень 2020 року, а позивач звернувся до суду з вимогами про стягнення заборгованості лише 09 листопада 2021 року, тобто з порушенням строку позовної давності, колегія суддів не бере до уваги, оскільки матеріали справи не містять доказів примусового виконання зазначеного виконавчого напису та погашення заборгованості шляхом примусового стягнення на підставі цього виконавчого листа. Натомість, як вбачається з матеріалів справи, останній платіж за кредитним договором №DNK0G0 здійснено 22.12.2018 року, що перериває строк позовної давності згідно ст. 264 ЦК України та строк позовної давності починається заново.

Доводи апеляційної скарги про порушення судом норм процесуального права щодо скорочення строків подання відповідачем заперечення на відповідь на відзив, на думку колегії суддів, не вплинуло на правильність рішення суду першої інстанції.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції повно та всебічно досліджені обставини справи, перевірені письмові докази та надано їм належну правову оцінку.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим відсутні підстави для скасування рішення суду та задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , який діє в інтересах та від імені ОСОБА_1 , - залишити без задоволення.

Рішення Ленінського районного суду міста Дніпропетровська від 28 січня 2022 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складений 29 грудня 2022 року.

Головуючий:суддя А.П. Барильська

Судді: Н.М. Деркач

Т.Р. Куценко