ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5995/22 Справа № 185/9435/21 Суддя у 1-й інстанції - Болдирєва У.М Суддя у 2-й інстанції - Ткаченко І. Ю.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 грудня 2022 року Дніпровський Апеляційний суд у складі: головуючого - судді Ткаченко І.Ю.

суддів - Деркач Н.М., Пищиди М.М.,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні в м. Дніпро цивільну справу

за позовом Акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 квітня 2022 року,

В С Т А Н О В И В:

08 листопада 2021 року АТ Акцент-Банк звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором без номера від 03 вересня 2017 року, у загальному розмірі 60979 грн 17 коп, яка виникла станом на 20 жовтня 2021 року, і складається з заборгованості за кредитом у розмірі 46987 грн 36 коп, заборгованості за відсотками у розмірі 13991 грн 81 коп.(а.с.2-4).

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпроптеровської області від 26 квітня 2022 року задоволено частково позов АТ «Акцент-Банк». Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Акцент-Банк» заборгованість за кредитним договором без номера від 03 вересня 2017 року, яка виникла станом на 20 жовтня 2021 року і складається із заборгованості за тілом кредиту у розмірі 46 987 грн. 36 коп. В іншій частині позову відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Акцент-Банк» судові витрати на сплату судового збору у розмірі 2270 грн.(а.с.63-69).

Додатковим рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22 серпня 2022 року абзац четвертий резолютивної частини рішення викласти в такій редакції: «Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Акцент-Банк» судові витрати на сплату судового збору у мінімальному розмірі, передбаченому Законом України «Про судовий збір» за подання заяви майнового характеру юридичною особою, станом на день звернення позивача до суду, тобто у розмірі 2270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн»(а.с.85-87).

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, ставить питання про часткове скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення, яким позовні вимоги АТ Акцент-Банк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково, а саме: Стягнути з ОСОБА_1 на користь Банку заборгованість за кредитним договором без номера від 03 вересня 2017 року, яка виникла станом на 20 жовтня 2021 року і складається із заборгованості за тілом кредиту у розмірі 14497, 37 грн. Стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ Акцент-Банк судові витрати на сплату судового збору у розмірі 539,68 грн. в іншій частині рішення суду залишити без змін (а.с.74-75).

Від Банку надійшов відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в якому посилаючись на безпідставність доводів апеляційної скарги і обґрунтованість позовних вимог, просив відмовити в задоволені апеляційної скарги (а.с.102-103).

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково.

Судом першої інстанції встановлено, що 03 вересня 2017 року ОСОБА_1 підписала анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в А-Банку. Відповідач у відзиві на заперечує факт підписання нею цієї анкети-заяви (а.с.8, зворотній бік).

Текст анкети-заяви містить вказівку на те, що особа, яка підписала анкету-заяву, погоджується на те, що ця заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг і тарифами, правилами користування, основними умовами обслуговування і кредитування, що містяться у рекламному буклеті, складають між нею і банком договір про надання банківських послуг.

Також в анкеті-заяві значиться, що особа, яка підписала анкету-заяву, ознайомилась з договором про надання банківських послуг до його укладення і погоджується з його умовами, екземпляр договору про надання банківських послуг згодна отримати шляхом самостійного роздрукування з офіційного сайту банку.

Умови кредитування, у тому числі базова процентна ставка, розмір комісії за проведення банківських операцій, розмір обов`язкового щомісячного платежу зазначені у Витягу з Умов та правил надання банківських послуг у АТ «Акцент-Банк». Зазначений витяг не містить підпису позичальника, відповідач у відзиві заперечує факт ознайомлення з цими даними (а.с.13-14).

За кредитним договором від 03 вересня 2017 року розмір ліміту збільшувався, що підтверджується довідкою за період з 03 вересня 2017 року по 26 січня 2022 року. Станом на 26 червня 2021 року розмір ліміту складав 46 987 грн 36 коп (а.с.51).

Позивачем надано виписку за картою ОСОБА_1 за період з 03 вересня 2017 року по 26 січня 2022 року, яка містить інформацію про використання відповідачем кредитного ліміту (а.с.52-55).

Згідно з доданим до позовної заяви розрахунком заборгованості (а.с.6-8), станом на 20 жовтня 2021 року відповідач утворила заборгованість у розмірі 60 979 грн 17 коп, у тому числі заборгованість за кредитом - 46 987 грн 36 коп, заборгованість за відсотками - 13 991 грн 81 коп.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд 1 інстанції виходив із того, що фактично отримані та використані позичальником кошти у добровільному порядку АТ «Акцент-Банк» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, наявні підстави для стягнення з відповідача фактично отриманої нею суми кредитних коштів заборгованості за тілом кредиту у розмірі 46 987 грн 36 коп.

Відмовляючи у задоволені вимог про стягнення відсотків, суд 1 інстанції виходив із того, що в анкеті-заяві, підписаній відповідачем, розмір процентної ставки не зазначений, тому з урахуванням наведеного висновку Верховного Суду, Тарифи банку не є складовою кредитного договору і розмір процентної ставки за кредитом сторонами не погоджений.

Рішення суду оскаржується лише в частині задоволених позовних вимог, тому в іншій частині апеляційним судом не ревізується.

Погодитись у повній мірі з висновком суду неможливо з огляду на наступне.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України).

За змістом статей 626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України).

Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Щодо позовних вимог про стягнення заборгованості за тілом кредиту.

Як вбачається з матеріалів справи, в анкеті-заяві від 03.09.2017 року сума кредитного ліміту не зазначена. Проте, відповідно до довідки за лімітами б/н, кредитний ліміт за період з 03.09.2017 року по 29.06.2021 року неодноразово змінювався:

- 03.09.2017 року встановлено кредитний ліміт у розмірі 1600,00 грн;

- 08.09.2017 року - збільшено до 2 000,00 грн;

- 05.12.2017 року - збільшено до 2 500,00 грн;

- 17.07.2018 року - збільшено до 18 000,00 грн;

- 26.01.2019 року - збільшено до 25 000,00 грн;

- 17.01.2020 року - збільшено до 40 000,00 грн;

- 22.04.2020 року - збільшено до 50 000,00 грн;

- 29.06.2021 року - зменшено до 46987,36 грн(а.с.51) .

Матеріалами справи, зокрема, довідкою про видачу карток підтверджується, що 03.09.2017 року ОСОБА_1 було відкрито рахунок № НОМЕР_1 та надані картки:

- № НОМЕР_2 , строк дії до березня місяця 2021 року;

- № НОМЕР_3 , строк дії до серпня місяця 2021 року (а.с.50).

Випискою про рух коштів по рахункам ОСОБА_1 за період з 03.09.2017 року по 26.01.2022 року встановлено, що остання активно користувалась кредитними коштами, а також здійснювала погашення заборгованості, в тому числі і після підвищення кредитного ліміту, що підтверджує факт того, що позичальник погодилась з таким підвищенням (а.с. 52-55).

Слід звернути увагу на те, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.

Разом з тим, відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Аналогічна за змістом норма закріплена у пункті 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75.

Таким чином, виписка по картковим рахункам, що міститься в матеріалах справи є належним доказом щодо наявної заборгованості ОСОБА_1 за тілом кредиту, та береться судом апеляційної інстанції до уваги у сукупності з іншими доказами.

Відповідно до розрахунку Банку, сума заборгованості відповідача за тілом кредиту становить 46987,36 грн (а.с. 6-8).

ОСОБА_1 не було подано до суду будь-яких доказів, які б спростовували факт отримання нею кредитної картки зі встановленим кредитним лімітом, факту користування кредитними коштами, а також відсутності у неї заборгованості за кредитним договором б/н від 03.09.2017 року, який є предметом розгляду у вказаній справі.

Крім того, слід звернути увагу на те, що ОСОБА_1 в апеляційній скарзі визнає факт користування кредитними коштами, оскільки наводить в них свої розрахунки та стверджує, що вона сплатила 32489, 99 шрн, а тому сума тіла кредиту повинна становити не 46987, 36 грн, а 14497, 37 грн.

Враховуючи вище вказане, колегія суддів приймає до уваги доводи апеляційної скарги, проте, перевіряючи розрахунок наявної заборгованості, судом встановлено наступне.

Колегією суддів здійснено власний розрахунок по наданій виписці (а.с. 52-55) в результаті якого встановлено, що ОСОБА_1 за період з 03.09.2017 року по 26.01.2022 року здійснено погашення наявної заборгованості на загальну суму 23 609,01 грн у зв`язку з чим у ОСОБА_1 наявна заборгованість за кредитним договором № б/н від 03.09.2017 року фактично отриманих та використаних коштів у розмірі 23 378, 35 грн.

Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ «Акцент-Банк» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, колегія суддів вважає, що Банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

За наведених обставин, колегія суддів приходить до висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог банку та стягнення з відповідача на його користь заборгованості за тілом кредиту у сумі 23378,35 грн (46987, 36 грн 23 609,01 грн), у зв`язку з чим рішення суду підлягає зміні шляхом зменшення розміру заборгованості який підлягає стягненню з відповідача з 46987, 36 грн до 23378,35 грн.

На підставі ст. 141 ЦПК України підлягає зміні розмір стягнутих судом першої інстанції судових витрат з ОСОБА_1 на користь банку шляхом їх зменшення з 2270 грн до 870,31 грн.

На підставі ст. 141 ЦПК України, а також враховуючи пропорційність задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 , з АТ «Акцент-Банк» на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню за апеляційний розгляд справи судовий збір у сумі 3405 грн

Керуючись ст. 259, 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 квітня 2022 року в частині, що оскаржується змінити в частині позовних вимог про стягнення заборгованості за тілом кредиту шляхом його зменшення з 46987,36 грн до 23378,35 грн, а в іншій частині вказаних позовних вимог відмовити.

Змінити стягнутий рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 квітня 2022 року та Додатковим рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22 серпня 2022 року розмір судового збору шляхом його зменшення з 2270 грн до 870,31 грн.

Стягнути з Акціонерного товариства «Акцент-Банк» на користь ОСОБА_1 судовий збір за апеляційний розгляд справи у сумі 3405 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів в передбаченому законом порядку.

Судді: