Єдиний унікальний номер судової справи: 225/3827/21
Номер провадження: 2/225/28/2022
Дзержинський міський суд Донецької області
11 липня 2022 року Дзержинський міський суд Донецької області у складі головуючого-судді Челюбєєва Є.В., за участю секретаря Панасенко Г.Ю., розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про солідарне стягнення раніше визначеної рішенням суду суми боргу,
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про солідарне стягнення раніше визначеної рішенням суду суми боргу.
В обґрунтування заявлених вимог вказує, що рішенням Дзержинського міського суду Донецької області від 20.09.2018 з ОСОБА_2 на його користь стягнуто суму боргу за позикою в розмірі 126252 грн. та витрати зі сплати судового збору.
Вказане рішення наразі перебуває на виконанні у Київському ВДВС м. Харкова СМУМЮ. Рішення в повному обсязі не виконано, боржник ОСОБА_2 рішення суду не виконує, ухиляється від його виконання.
Як стало йому відомо, що при укладенні договору позики відповідач ОСОБА_2 перебував у шлюбі, тому вважає, що отримана від нього сума позики є спільною сумісною власністю подружжя, а отже повернення позики є спільним зобов`язанням подружжя.
У зв`язку з чим просить стягнути солідарно з відповідачів суму заборгованості, визначену заочним рішенням Дзержинського міського суду Донецької області від 20.09.2018 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 .
Провадження у справі відкрито 10.08.2021.
20.10.2021 справу прийнято до свого провадження суддею Челюбєєвим Є.В.
25.01.2022 задоволено клопотання позивача про витребування доказів, витребувано в Торецькому відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Бахмутському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) інформацію щодо наявності актового запису про шлюб щодо ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Ухвалою від 19.05.2022 задоволено клопотання позивача про залучення у справі співвідповідача, до участі у справі залучено в якості співвідповідача ОСОБА_3 .
Представник позивача в судове засідання не з`явився, просив розглянути справу у його відсутності за наявними у справі матеріалами, проти заочного розгляду справи не заперечує.
Належно повідомлені відповідачі в судове засідання не з`явилися з невідомих причин, заяву про причини неявки або про розгляд справи у їх відсутності суду не надали. Відзив на позов відповідачами не поданий.
Беручи до уваги, що представник позивача не заперечує проти заочного вирішення справи, тому суд розглядав справу на підставі ст.ст. 208-283 ЦПК України, заочно, на підставі наявних у справі доказів.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідив надані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.
Частиною четвертою статті 82 ЦПК України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Судом встановлено, що заочним рішенням Дзержинського міського суду Донецької області від 20 вересня 2018 року № 2/225/962/2018 на користь ОСОБА_1 з ОСОБА_2 стягнена сума боргу за позикою в розмірі 126252 грн., а також понесені ним витрати на сплату судового збору в сумі 1262 грн. 52 коп.
При розгляді справи №2/225/962/2018 судом було встановлено, що позивач по справі ОСОБА_1 позичив ОСОБА_2 кошти в сумі 300 000 (триста тисяч) російських рублів з зобов`язанням повернути зазначену суму до 25 березня 2018 року. В підтвердження цього ОСОБА_2 , відповідачем по справі була написана письмова розписка від 28.02.2018.
Вказане рішення набрало чинності та на теперішній час зі слів позивача перебуває на виконанні у Київському ВДВС м. Харкова СМУМЮ.
Позивач обґрунтовуючи свої позовні вимоги посилається на те, що при укладенні договору позики відповідач ОСОБА_2 перебував у шлюбі, тому вважає, що отримана від нього сума позики є спільною сумісною власністю подружжя, а отже повернення позики є спільним зобов`язанням подружжя.
Відповідно до частини третьої статті 61 СК України якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
Частина четверта статті 65 СК України встановлює, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.
Правовий аналіз частини четвертої статті 65 СК України дає підстави для висновку, що той з подружжя, хто не брав безпосередньо участі в укладенні договору, стає зобов`язаною стороною (боржником), за наявності двох умов: 1) договір укладено другим із подружжя в інтересах сім`ї; 2) майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.
Згідно з положеннями статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Частиною першою статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до частини шостої статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
У справі №2/225/962/2018 суд встановив правову природу укладеного між позивачем та відповідачем ОСОБА_2 договору, а саме, що зобов`язання випливають з договору позики, за яким борг не повернуто. З тексту договору позики вбачається, що стороною договору є відповідач ОСОБА_2 , який підтверджував отримання сум у борг з обов`язком їх повернення, інших даних, а також підпису відповідача ОСОБА_3 боргова розписка не містить.
Доказів на підтвердження того, що ОСОБА_3 була обізнана про договір позики та не заперечувала проти такої позики, а також те, що кошти отримані ОСОБА_2 за договором позики, останнім використані та витрачені в інтересах сім`ї, позивачем не надано.
Доводи позивача щодо солідарного обов`язку відповідачів за договором позики, а саме те, що відповідачі перебувають у шлюбі, а відтак повинні нести відповідальність перед кредитором спільно, не заслуговують на увагу, адже перебування відповідачів у зареєстрованому шлюбі на час виникнення правовідносин щодо позики само по собі не є безумовною підставою для покладення на іншого з подружжя, який не був позичальником за договором позики, обов`язків визначених договором позики щодо повернення суми боргу, оскільки за таких умов підлягає доведеність укладення договору в інтересах сім`ї та використання отриманих у борг грошей в інтересах сім`ї.
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Як вже зазначалося судом факт отримання ОСОБА_2 позики від ОСОБА_1 в сумі 300000 російських рублів, з зобов`язанням повернути зазначену суму до 25 березня 2018 року, встановлений рішенням Дзержинського міського суду Донецької області від 20 вересня 2018 року № 2/225/962/2018, яке набрало законної сили і на теперішній час перебуває на виконанні.
З огляду на викладене, суд доходить висновку, що позовні вимоги про солідарне стягнення з відповідачів раніше визначеної рішенням суду суми боргу не підлягають задоволенню у зв`язку з їх необґрунтованістю та недоведеністю.
Керуючись ст.ст.12,81,263-265,341,342 ЦПК України, суд
В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про солідарне стягнення раніше визначеної рішенням суду суми боргу відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Заочне рішення може бути переглянуте Дзержинським міським судом Донецької області за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Донецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а якщо воно не проголошувалося з дати складання повного його тексту, у порядку, передбаченому підпунктом 15.5 пункту 15 частини 1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України в редакції від 03.10.2017 року.

Суддя: Є.В. Челюбєєв