Олевський районний суд Житомирської області
Справа № 287/124/22
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2022 року м. Олевськ

Суддя Олевського районного суду Житомирської області Винар Л.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Олевський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Коростенському районі Житомирської області Центрально Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) про встановлення факту смерті, -

В С Т А Н О В И В:

До Олевського районного суду Житомирської області надійшла заява ОСОБА_1 , заінтересована особа: Олевський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Коростенському районі Житомирської області Центрально Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) про встановлення факту смерті.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями заява розподілена судді Винару Л.В.

Ухвалою суду від 03.02.2022 року заяву залишено без руху та заявнику надано строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення заяви без руху.

Залишаючи без руху заяву ОСОБА_1 про встановлення факту смерті, суд звертав увагу на те, що заявником не дотримані норми ЦПК України, а саме: до заяви про встановлення факту смерті не додано відмови органу державної реєстрації актів цивільного стану щодо реєстрації смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заявник не надав суду доказів проживання на території Олевського району Житомирської області, а також звернуто увагу заявника на необхідність сплати судового збору за подання заяви про встановлення факту смерті.

21.02.2022 року на адресу суду від ОСОБА_1 надійшла заява про усунення недоліків в позовній заяві (на виконання ухвали суду про залишення позовної заяви без руху). У вказаній заяві заявник зазначив, що звертатися спочатку до органу державної реєстрації актів цивільного стану в межах території підконтрольній владі України та отримати письмову відмову не є обов`язковим. Доказів проживання на території Олевського району Житомирської області не надав. Судовий збір не сплатив з посиланням на те, що заявник є звільненим від його сплати в силу приписів п. 21 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», так як смерть була на окупованій території.

Суддя, розглянувши заяву ОСОБА_1 всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо її дослідивши, дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст. 316 ч.1 ЦПК України заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання.

Аналіз зазначеної норми законодавства свідчить про те, що заява про встановлення факту смерті може бути подана до суду за місцем проживання (перебування) заявника.

Згідно Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод інститут підсудності безпосередньо пов`язаний із забезпеченням права на справедливий судовий розгляд, який закріплений у п. 1 ст. 6 Конвенції, оскільки за його допомогою визначається "належний суд", тобто суд, уповноважений розглядати конкретну справу.

Недотримання правил територіальної юрисдикції (підсудності) є порушенням процесуального закону, який є підставою для скасування рішення з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю (ч. 1 ст. 378 ЦПК України).

Про необхідність надання доказів проживання на території Олевського району Житомирської області суд зазначав у своїй ухвалі від 03.02.2022 року про залишення заяви без руху.

У своїй заяві про усунення недоліків ОСОБА_1 послався на Інформаційний лист Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про окремі питання застосування Закону України від 04 лютого 2016 року N 990-VIII "Про внесення змін до Цивільного процесуального кодексу України щодо встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України" відповідно до якого заява про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території України може бути подана за місцем проживання (перебування) заявника до суду за межами такої території України, проте доказів проживання на території Олевського району Житомирської області суду не надав.

Слід зазначити, що при відсутності доказів реєстрації місця проживання заявника в Олевському районі Житомирської області, суддя позбавлений можливості визначити чи підсудна вказана заява Олевському районному суду Житомирської області.

Враховуючи наведене, оскільки на даний момент неможливо однозначно визначити підсудність вказаної заяви Олевському районному суду Житомирської області, заявнику необхідно було подати до суду відомості щодо реєстрації його місця проживання/перебування в Олевському районі Житомирської області, які б в свою чергу виключили підстави для передачі вищевказаної заяви за підсудністю.

Також, в ухвалі суду від 03.02.2022 року заявнику роз`яснювалось, що згідно з правовими позиціями Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду викладеними, зокрема, в постановах від 20.11.2019 у справі № 243/12928/18, від 14.11.2019 у справі № 350/2002/18, ухвалах від 25.01.2019 у справі № 243/9106/18, від 04.10.2019 у справі № 242/4145/19, відповідно до п. 21 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються - у справах за заявами про встановлення фактів, що мають юридичне значення, поданих у зв`язку із збройною агресією, збройним конфліктом, тимчасовою окупацією території України, надзвичайними ситуаціями природного чи техногенного характеру, що призвели до вимушеного переселення з тимчасово окупованих територій України, загибелі, поранення, перебування в полоні, незаконного позбавлення волі або викрадення, а також порушення права власності на рухоме та/або нерухоме майно.

Тобто, у справах за заявами про встановлення фактів, що мають юридичне значення, поданих у зв`язку із збройною агресією, збройним конфліктом, тимчасовою окупацією території України, надзвичайними ситуаціями природного чи техногенного характеру, заявники мають пільги виключно тоді, коли такі обставини призвели до вимушеного переселення з тимчасово окупованих територій України, загибелі, поранення, перебування в полоні, незаконного позбавлення волі або викрадення, а також порушення права власності на рухоме та/або нерухоме майно.

Зокрема, в постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 20.11.2019 у справі № 243/12928/18 (провадження № 61-5728св19) зазначено наступне: «заява ОСОБА_1 про встановлення факту смерті її чоловіка подана у зв`язку з необхідністю оформлення недоотриманої пенсії та спадщини, а не у зв`язку із збройною агресією, збройним конфліктом, тимчасовою окупацією території України, надзвичайними ситуаціями природного чи техногенного характеру, що призвели до вимушеного переселення з тимчасово окупованих територій України, загибелі, поранення, перебування в полоні, незаконного позбавлення волі або викрадення, а також порушення права власності на рухоме та/або нерухоме майно. Отже, ОСОБА_1 не має пільг зі сплати судового збору відповідно до пункту 21 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір».

Зі змісту заяви ОСОБА_1 вбачається, що така заява подана ним у зв`язку з необхідністю державної реєстрації смерті померлої особи, а не у зв`язку із збройною агресією, збройним конфліктом, тимчасовою окупацією території України, надзвичайними ситуаціями природного чи техногенного характеру, що призвели до вимушеного переселення з тимчасово окупованих територій України, загибелі, поранення, перебування в полоні, незаконного позбавлення волі або викрадення, а також порушення права власності на рухоме та/або нерухоме майно.

Отже, ОСОБА_1 при зверненні з даною заявою, що є предметом розгляду, не має пільг зі сплати судового збору передбачених п. 21 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір».

Сама по собі обставина смерті особи на тимчасово окупованій території, на яку посилається ОСОБА_1 у своїй заяві про усунення недоліків, не є підставою для звільнення заявника від сплати судового збору на підставі п. 21 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Суд звертає увагу на те, що відповідно до ч. 5 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Подібна за змістом норма викладена у ч. 4 ст. 263 ЦПК України, якою передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Релевантна практика Верховного Суду наведена у даній ухвалі та зазначалась в ухвалі від 03.02.2022 року про залишення заяви без руху.

Проте, станом на 10.03.2022 року ухвала суду про залишення заяви без руху заявником не виконана.

Статтею 4 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 12, ч. 1 ст. 20 Цивільного кодексу України, особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд, у тому числі, реалізовує своє право на захист.

За ч. 1 ст. 14 Цивільного кодексу України, цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Ч. 1 ст.44 ЦПК України визначено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Кожен має право на судовий розгляд своєї справи упродовж розумного строку.

Відповідно до ч. 3 ст. 185 ЦПК України, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

За змістом ч. 5 ст. 185 ЦПК України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи не пізніше п`яти днів з дня її надходження або з дня закінчення строку на усунення недоліків.

Відповідно до ч. 6 ст. 185 ЦПК України про повернення позовної заяви суд постановляє ухвалу. Ухвалу про повернення позовної заяви може бути оскаржено. Копія позовної заяви залишається в суді.

Згідно з ч. 7 ст. 185 ЦПК України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух.

Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що повернення заяви, відповідно до ч. 7 ст. 185 ЦПК України, не є порушенням права на справедливий судовий захист та не може вважатися обмеженням права доступу до суду, так як після усунення вказаних недоліків заявник має право повторно звернутися до суду із вказаною заявою, суд вважає за необхідне заяву визнати неподаною та повернути заявникові, в зв`язку з не усуненням недоліків.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 175-177, 185, 258-261, 317, 353-355 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Олевський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Коростенському районі Житомирської області Центрально Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) про встановлення факту смерті - вважати неподаною та повернути заявнику з усіма доданими до неї документами.

Повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Олевський районний суд Житомирської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складання ухвали.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: Л.В.Винар