РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 березня 2022 року

м. Рівне

Справа № 565/907/21

Провадження № 22-ц/4815/235/22

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Ковальчук Н. М.,

суддів: Боймиструка С. В., Гордійчук С. О.,

секретар судового засідання Пиляй І. С.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Комунальне підприємство «Вараштепловодоканал» Вараської міської ради.

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Комунального підприємства «Вараштепловодоканал» Вараської міської ради на рішення Кузнецовського міського суду Рівненської області від 28 вересня 2021 року, ухвалене о 13:32 в м. Вараш у складі судді Зейкана І. Ю. по справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Вараштепловодоканал» Вараської міської ради про визнання незаконним та скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за вимушений прогул, стягнення моральної шкоди,

в с т а н о в и в :

Рішенням Кузнецовського міського суду Рівненської області від 28 вересня 2021 року позов ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Вараштепловодоканал»(далі КП «Вараштепловодоканал») про визнання незаконним та скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення моральної шкоди задоволено частково. Визнано незаконним та скасовано наказ директора Кузнецовського міського комунального підприємства № 164 від 31.05.2021 року «Про звільнення ОСОБА_1 ». Поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника абонентської служби КП «Вараштепловодоканал» Вараської міської ради з 31 травня 2021 року. Стягнуто з КП «Вараштепловодоканал» Вараської міської ради на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 01.06.2021 року до 28.09.2021 року у сумі 95 157 грн 01 коп. У задоволенні позовних вимог про стягнення моральної шкоди відмовлено. Допущено негайне виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на роботі. Стягнуто з відповідача на користь позивачки витрати по сплаті судового збору в сумі 946 грн 41 коп.

Не погодившись з рішенням суду, вважаючи рішення незаконним, необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, за невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи КП «Вараштепловодоканал» Вараської міської ради подало апеляційну скаргу. Вказує, що суд оскаржуване рішення грунтував на неправильних висновках, які спростовуються доказами:

-позивача звільнено за діяння, які вчинені до застосування до позивача дисциплінарних стягнень, за наказами № 128 від 11.05.2021 року та № 144 від 14.05.2021 року і відповідно до позиції, викладеній у постанові Верховного Суду від 19.01.2019 року у справі № 592/6444/16-ц, дає підстави суду для висновку, що звільнення позивача за п. 3 ч.1 ст. 40 КЗпП України здійснено з порушенням норм трудового законодавства;

- суд не може розцінити як дисциплінарне правопорушення діяння, які вчинені позивачем і які зазначені у висновку комісії КМКП із визначення розміру грошових втрат (збитків) від 20.05.2021 року, оскільки наказ про накладення дисциплінарного стягнення повинен обов`язково містити нормативне посилання на нормативний правового акт, на підставі якого працівник притягується до дисциплінарної відповідальності;

- не подано доказів відібрання пояснень відповідачем у позивача з приводу вище згаданого висновку комісії від 20.05.2021 року, що є окремою підставою для скасування наказу № 164 від 31.05.2021 року на підставі недотримання вимог ч.1 ст. 149 КЗпП України.

Такі висновки суду, на думку апелянта, не ґрунтуються на нормах матеріального права, висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 22.07.2020 року у справі № 554/9493/17 взагалі не містить правового висновку щодо застосування ч.4 ст.49 КЗпП України у тій інтерпретації, яку застосував суд першої інстанції з посиланням на вказане рішення. Апелянт вказує, що при розгляді справи мав місце конфлікт інтересів, оскільки суддя є платником(абонентом) комунальних послуг м. Вараш. Фактично оскаржуваним наказом позивачку звільнено за допущені порушення: протермінування повірки приладів обліку на об`єкті за адресою АДРЕСА_1 ; неодноразове прийняття на абонентський облік (складанні та підписання відповідного акту) без зазначення даних щодо повірки засобів вимірювальної техніки; надання недостовірних даних, порушення обліку втрат теплової енергії, що підтверджується висновком комісії Кузнецовського міського комунального підприємства із зазначенням розміру грошових витрат(збитків) від 20.05.2021 року. При звільненні підприємством враховано факти притягнення до дисциплінарної відповідальності позивачку наказами № 128 від 11.05.2021 року та № 144 від 14.05.2021 року. Порушення щодо надання недостовірних даних, порушення обліку втрат теплової енергії були встановлені адміністрацією 20.05.2021 тобто уже після застосування до позивачки стягнення у вигляді догани. Суд у своєму рішенні вказав, що наказ не відповідає вимогам ч. 4 ст. 149 КЗпП України, оскільки в наказі не зазначено назву статті, її абзац, пункт, підпункт нормативного акту локального нормотворення, на підставі якого працівник притягується до відповідальності. Частина 4 ст. 149 КЗпП України має зміст: стягнення оголошується в наказі(розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку. Будь-яких інших положень зазначена стаття не містить. Помилковим є висновок про не відібрання пояснень у позивачки щодо висновку комісії від 20.05.2021 року. Частиною 1 ст. 147 КЗпП України передбачено відібрання пояснень щодо вчиненого порушення, а не щодо висновку комісії. За результатами розгляду службової записки інженера абонентської служби було накладено резолюцію та запитано пояснення у ОСОБА_1 . Факт витребовування пояснень підтверджується письмовими поясненнями позивачки, з яких видно, що пояснення надані на резолюцію директора, яка накладена на службову записку ОСОБА_2 . Судом порушені вимоги ч. 4 ст. 265 ЦПК України, не вмотивовано оцінки аргументів, які судом відхилені. Суд не врахував пояснення свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 . З наведених підстав просить скасувати рішення першої інстанції та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову. Просили допитати свідків.

У поданому на апеляційну скаргу відзиві ОСОБА_1 вважає рішення суду законним та обґрунтованим, просить залишити його без зміни, а апеляційну скаргу відхилити.

Дослідивши матеріали та обставини справи на предмет повноти їх встановлення, надання їм судом першої інстанції належної юридичної оцінки, вивчивши доводи апеляційної скарги стосовно дотримання норм матеріального і процесуального права судом першої інстанції, апеляційний суд прийшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи із слідуючого.

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що звільнення позивачки проведено з порушенням трудового законодавства, позивача звільнено за діяння (незалежно від наявності у них складу дисциплінарного проступку), які вчинені до застосування дисциплінарних стягнень наказами № 128 від 11.05.2021 року та № 144 від 14.05.2021 року, що суперечить частині 3 статті 40 КЗпП України, яка передбачає можливість звільнення лише в разі скоєння працівником проступку на роботі, вчиненого після застосування до цього працівника дисциплінарного стягнення за невиконання без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором.

З такими висновками погоджується суд апеляційної інстанції.

Судом встановлено: ОСОБА_1 з 01.08.2019 року переведена на посаду начальника абонентської служби Кузнецовського міського комунального підприємства(далі КМКП), що підтверджується наказом № 67-к від 31.07.2019.

Наказом директора КМКП № 164 від 31.05.2021 року ОСОБА_1 звільнено з посади начальника абонентської служби з 31.05.2021 року за систематичне невиконання без поважних причин покладених на неї обов`язків, на підставі п.3 ч.1 ст. 40 КЗпП України.

Рішенням Вараської міської ради від 25.06.2021 року № 524, змінено назву Кузнецовського міського комунального підприємства на комунальне підприємство «Вараштепловодоканал» Вараської міської ради.

Наказом директора КМКП № 128 від 11.05.2021 року на ОСОБА_1 накладено дисциплінарне стягнення у вигляді догани за, зокрема, неефективну організацію та відсутність належного контролю виконання завдань та обов`язків працівників, що встановлено комісією від 06.04.2021 року.

Наказ № 144 від 14.05.2021 року ОСОБА_1 накладено дисциплінарне стягнення у вигляді догани за, зокрема, за невиконання посадових обов`язків, передбачениз п.п. 1.10, 1.12, 1.1 Розділу 2 Посадової інструкції начальника абонентської служби.

З оскаржуваного наказу № 164 від 31.05.2021 року вбачається, що підставами для звільнення позивачки послугувало:

- виявлення у приміщенні по АДРЕСА_1 протерміновано повірку приладу обліку, що є порушенням обов`язків передбачених п. 3.3, п. 9.2 Положення про абонентську службу КМКП, затвердженого наказом директора № 194 від 12.08.2019 року;

- виявлення факту прийняття на абонентський облік майстром абонентської служби ОСОБА_5 вузлів розподільчого обліку 08.12.2020 року та 08.04.2021 року без зазначення у акті даних щодо повірки такого вузла, що суперечить вимогам п.п. 3.2-3.3, 9.2 Положення про абонентську службу, п. 6 розділу ІІІ Порядку прийняття приладу обліку на абонентський облік, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 12.01.2018 року № 270;

- надання недостовірних даних/порушення обліку втрат теплової енергії, що зафіксовані у висновку комісії КМКП із визначення розміру грошових втрат (збитків) від 20.05.2021 року;

-систематичність невиконання трудових обов`язків начальника абонентської служби (наказ № 128 від 11.05.2021 року та наказ № 144 від 14.05.2021 року про застосування дисциплінарних стягнень до ОСОБА_1 ).

Відповідно до статей 21 та 139 КЗпП України працівник зобов`язаний виконувати роботу, визначену трудовим договором, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержуватися трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку систематичного невиконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення.

У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 "Про практику розгляду судами трудових спорів" роз`яснено, що за передбаченими пунктом 3 частини першої статті 40 КЗпП України підставами працівник може бути звільнений лише за проступок на роботі, вчинений після застосування до нього дисциплінарного або громадського стягнення за невиконання без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку.

Як видно із матеріалів справи, дисциплінарні стягнення за наказами № 128 від 11.05.2021 року та № 144 від 14.05.2021 року накладені на позивачку після вчинення діянь, за які позивачку звільнено з роботи на підставі частини 3 статті 40 КЗпП України, за систематичне невиконання службових обов`язків. Наявні у матеріалах справи докази підтверджують вказане. Суд першої інстанції дав належну оцінку доказам та правильно їх врахував при винесенні рішення.

Доводи апеляційної скарги про те, що факти правопорушень, за які проведено звільнення, виявлено після накладення дисциплінарних стягнень, спростовується оскаржуваним наказом № 164 від 31.05.2021 року, з тексту якого вбачається, що обставини, які стали підставою для звільнення, відомі були відповідачу 29.04.2021 року. Зазначене підтверджується посиланням у наказі на звіт № 247 від 29.04.2021 року та визнанням цієї обставини представниками відповідача.

Відповідно до частин першої та другої статті 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік.

Вирішуючи питання про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, суд першої інстнції вірно визначив середній заробіток позивачки відповідно до статті 27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100 (далі - Порядок № 100).

За таких обставин, підстав для скасування ухваленого у справі судового рішення та задоволення поданої апеляційної скарги, виходячи з меж її доводів, апеляційний суд не вбачає, оскільки ці доводи правильності зробленого судом першої інстанції висновку не спростовують.

Відповідно до ч. 1. ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Комунального підприємства «Вараштепловодоканал» Вараської міської ради залишити без задоволення.

Рішення Кузнецовського міського суду Рівненської області від 28 вересня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 2 березня 2022 року.

Головуючий Ковальчук Н. М.

Судді: Боймиструк С.В.,

Гордійчук С. О.