справа № 201/8760/21
№ провадження 2/208/796/22
20 січня 2022 р. м. Кам`янське
Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області в складі: Головуючого судді - Похвалітої С.М., за участю секретаря судового засідання - Грищенко О.Л.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали цивільної справи за позовною заявою Дніпровського державного медичного університету до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів, -
Дніпровський державний медичний університет звернувся до Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів.
В обґрунтування позову позивача зазначи, що на підставі протоколу засідання приймальної комісії від 14 серпня 2010 року наказом ректора державного закладу «Дніпропетровська медична академія Міністерства охорони здоров`я України» № 572-ОС від 14 серпня 2011 року ОСОБА_1 було зараховано на перший курс Дніпропетровської державної медичної академії МОЗ України.
01 вересня 2011 року між позивачем та відповідачем було укладено угоду про підготовку фахівців з вищою освітою б/н. Згідно з умовами укладеної угоди відповідач зобов`язалась прибути після закінчення вищого закладу освіти на місце направлення і відпрацювати не менше трьох років, а у разі відмови їхати за призначенням - відшкодувати відповідно до державного бюджету вартість навчання в установленому порядку. Зазначений правочин укладено зі згоди і за домовленістю з відповідачем та він відповідає вимогам Цивільного кодексу України щодо свободи договору.
На виконання умов угоди після завершення навчання згідно протоколу №2 від 22 січня 2016 року засідання державної комісії по розподілу випускників ДЗ «ДМА» ОСОБА_1 було направлено в ДОЗ Дніпропетровської облдержадміністрації КЗОЗ «Дніпродзержинської міської ради ЦПМСД № 1» - педіатр.
Згідно наказу ректора ДЗ «ДМА» №507-ос від 23 червня 2016 року «Про завершення навчання» відповідачу присуджено освітньо-кваліфікаційний рівень за спеціальністю, видано документ про вищу освіту у зв`язку із завершенням навчання.
Згідно наказу ректора ДЗ «ДМА» №831-ос від 05 вересня 2016 року відповідача було зараховано до очної інтернатури лікарів-інтернів на 2016-2017, 2018, 2019 рр. (за державним замовленням).
Згідно наказу ректора ДЗ «ДМА» № 538-ос від 27 червня 2019 року «Про випуск лікарів-інтернів та провізорів-інтернів що атестувались на визначення знань та практичних навичок лікаря- спеціаліста та провізора спеціаліста з отриманням сертифікат МОЗ України встановленого зразку.
Відповідно до листа Дніпродзержинської ОДАДОЗ № 5995/0/29/21 від 12.07.2021 р. вхід. 1332 від 27.07.2021 р. ОСОБА_1 приступила до роботи з 01.08.2018 рр. на посаді лікаря загальної практики- сімейного лікаря КНП Кам`янської міської ради «Центр первинної медико-санітарної допомоги №1».
Згідно листа № 01-02/1497 від 15.11.2019 р. КНП Кам`янської міської ради «Центр первинної медико-санітарної допомоги №1», ОСОБА_1 звільнилась з роботи за власним бажанням у зв`язку зі зміною місця проживання з 01.10.2019 р.
Відповідно до розрахунку грошових коштів, які підлягають поверненню за навчання за державним замовленням всього витрачено коштів з державного бюджету на навчання відповідача у розмірі 167 347,82 грн.
Відповідач, закінчивши навчання на бюджетній формі у ДЗ «ДМА» за місцем роботи у КНП Кам`янської міської ради «Центр первинної медико-санітарної допомоги №1» не відпрацювала 3 роки згідно умов угоди.
Отже, відповідачем не було дотримано вимог законодавства України та Угоди про підготовку фахівців з вищою освітою, укладеної між позивачем та відповідачем в частині зобов`язання відпрацювати після закінчення вищого навчального закладу три роки відповідно до направлення на роботу, тобто вона порушила добровільно взяті на себе цивільно-правові зобов`язання. Розмір витрат, які мають бути відшкодовані з відповідача у зв`язку із порушенням нею зобов`язання про відпрацювання за направленням, визначено на підставі фактичних затрат на навчання студента медичного факультету за державним замовленням випуску за 2010-2016 р. у сумі - 144 401,36 грн. за навчання в інтернатурі за 2016-2018 р. 22 946,46 грн., всього витрачено коштів з державного бюджету на навчання відповідача у розмірі - 167 347,82 грн. Тому, позивач вимушений звернутися до суду для стягнення з відповідача вказаної вище суми витрат на навчання.
В судове засідання представник позивача не з`явилась, надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Не заперечую щодо винесення заочного рішення.
Відповідач у судове засідання не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України.
Оскільки учасники справи не з`явилися у судове засідання, то фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов до таких висновків.
Судом встановлено, що наказом ректора державного закладу «Дніпропетровська медична академія Міністерства охорони здоров`я України» № 572-ОС від 14 вересня 2010 року ОСОБА_1 було зараховано на перший курс Дніпропетровської державної медичної академії МОЗ України.
01 вересня 2010 року між позивачем та відповідачем було укладено угоду про підготовку фахівців з вищою освітою б/н. Згідно з умовами укладеної угоди відповідач зобов`язалась прибути після закінчення вищого закладу освіти на місце направлення і відпрацювати не менше трьох років, а у разі відмови їхати за призначенням - відшкодувати відповідно до державного бюджету вартість навчання в установленому порядку.
У частині 1 статті 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Відповідно до вимог статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог-відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
На виконання умов угоди після завершення навчання згідно протоколу №2 від 22 січня 2016 року засідання державної комісії по розподілу випускників ДЗ «ДМА» ОСОБА_1 було направлено в ДОЗ Дніпропетровської облдержадміністрації КЗОЗ «Дніпродзержинської міської ради ЦПМСД № 1» - педіатр.
Згідно наказу ректора ДЗ «ДМА» №507-ос від 23 червня 2016 року «Про завершення навчання» відповідачу присуджено освітньо-кваліфікаційний рівень за спеціальністю, видано документ про вищу освіту у зв`язку із завершенням навчання.
Згідно наказу ректора ДЗ «ДМА» №831-ос від 05 вересня 2016 року відповідача було зараховано до очної інтернатури лікарів-інтернів на 2016-2017, 2018, 2019 рр. (за державним замовленням).
Згідно наказу ректора ДЗ «ДМА» № 538-ос від 27 червня 2019 року «Про випуск лікарів-інтернів та провізорів-інтернів що атестувались на визначення знань та практичних навичок лікаря- спеціаліста та провізора спеціаліста з отриманням сертифікат МОЗ України встановленого зразку.
Відповідно до листа Дніпродзержинської ОДАДОЗ № 5995/0/29/21 від 12.07.2021 р. вхід. 1332 від 27.07.2021 р. ОСОБА_1 приступила до роботи з 01.08.2018 рр. на посаді лікаря загальної практики- сімейного лікаря КНП Кам`янської міської ради «Центр первинної медико-санітарної допомоги №1».
Згідно листа № 01-02/1497 від 15.11.2019 р. КНП Кам`янської міської ради «Центр первинної медико-санітарної допомоги №1», ОСОБА_1 звільнилась з роботи за власним бажанням у зв`язку зі зміною місця проживання з 01.10.2019 р.
Згідно з частиною другою статті 52 Закону України від 23 травня 1991 року «Про освіту», у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, випускники вищих навчальних закладів, які здобули освіту за кошти державного або місцевого бюджетів, направляються на роботу і зобов`язані відпрацювати за направленням і в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно пунктів 1,4 статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; відшкодування збитків та моральної шкоди.
Обов`язок випускника відшкодувати до державного бюджету повну вартість навчання за умов, що були погоджені між сторонами, передбачено частиною другою статті 52 Закону України «Про освіту» (яка була чинною з 23 березня 1996 року по 06 вересня 2014 року, у тому числі на час укладення між сторонами угоди про підготовку фахівця з вищою освітою від 01 вересня 2010 року № 70), пунктом 2 Указу Президента України від 23 січня 1996 року № 77/96 «Про заходи щодо реформування системи підготовки спеціалістів та працевлаштування випускників вищих навчальних закладів», пунктом 14 постанови Кабінету Міністрів України від 22 серпня 1996 року № 992 «Про порядок працевлаштування випускників вищих навчальних закладів, підготовка яких здійснювалася за державним замовленням» (втратив чинність 07.06.2017 року, однак чинний на час виникнення спірних правовідносин) та пунктом 21 Порядку працевлаштування випускників державних вищих медичних (фармацевтичних) закладів освіти, підготовка яких здійснювалась за державним замовленням, затвердженим наказом Міністерства охорони здоров`я України від 25 грудня 1997 року № 367.
Відповідно до пункту 21 Порядку працевлаштування випускників державних вищих медичних (фармацевтичних) закладів освіти, підготовка яких здійснювалась за державним замовленням, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України від 25 грудня 1997 року № 367, випускник повинен прибути до місця призначення у термін, визначений у направлені на роботу. Незгода випускника з рішенням комісії з працевлаштування випускників не звільняє його від обов`язку прибути на роботу за призначенням. У разі, якщо він не прибув за направленням або відмовився приступити до роботи за призначенням, чи його звільнено з ініціативи власника або уповноваженого органу за порушення трудової дисципліни або звільнено за власним бажанням протягом навчання в інтернатурі та трьох років після закінчення останньої, він зобов`язаний відшкодувати у встановленому порядку відповідно до державного або місцевого бюджетів вартість навчання та компенсувати замовникові всі витрати.
Згідно з пунктом 14 Порядку працевлаштування випускників вищих навчальних закладів, підготовка яких здійснювалась за державним замовленням, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.08.1996 року № 992, який врегульовував спірні правовідносини на час вступу ОСОБА_1 до вищого навчального закладу, у разі неприбуття молодого фахівця за направленням або відмови без поважної причини приступити до роботи за призначенням, звільнення його з ініціативи адміністрації за порушення трудової дисципліни, звільнення за власним бажанням протягом трьох років випускник зобов`язаний відшкодувати у встановленому порядку до державного бюджету вартість навчання та компенсувати всі витрати.
Згідно з Указом Президента України «Про заходи щодо реформування системи підготовки спеціалістів та працевлаштування випускників вищих навчальних закладів» від 23 січня 1996 року № 77 із змінами, внесеними згідно з Указом Президента України від 16 травня 1996 року № 342/96, особи які навчаються за рахунок державних коштів, укладають угоду, за якою вони зобов`язуються після закінчення навчання та одержання відповідної кваліфікації працювати в державному секторі народного господарства на менше, ніж три роки. У разі відмови працювати в державному секторі народного господарства випускники відшкодовують в установленому порядку до державного бюджету повну вартість навчання.
Зазначеними вище нормативними актами визначено, що випускник повинен прибути до місця призначення у термін, визначений у направлені на роботу; незгода випускника з рішенням комісії з працевлаштування випускників не звільняє його від обов`язку прибути на роботу за призначенням; у разі, якщо його звільнено за власним бажанням протягом навчання в інтернатурі та трьох років після закінчення останньої, він зобов`язаний відшкодувати у встановленому порядку відповідно до державного або місцевого бюджетів вартість навчання та компенсувати замовникові всі витрати.
Відповідно до розрахунків позивача, з державного бюджету на навчання відповідача як студентки медичного факультету Дніпровського державного медичного університету ОСОБА_1 було витрачено за період 2010-2016 р. -144 401,36 грн. та коштів з державного бюджету на навчання в інтернатурі ДЗ « ДМА МОЗУ» за 2016-2018 р. 22 946,46 грн. Всього витрачено 167 347,82 грн.
Пунктом 21 Порядку працевлаштування випускників державних вищих медичних (фармацевтичних) закладів освіти, підготовка яких здійснювалась за державним замовленням, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України від 25 грудня 1997 року № 367, передбачено обов`язок особи, яка не відпрацювала встановлений трирічний строк компенсувати, крім вартості навчання, також всі інші витрати, а до цих витрат належить також і виплата стипендії.
Така позиція узгоджується з висновками, викладеними у постанові Верховного Суду від 24 липня 2019 року по справі № 607/4359/15-ц.
Отже, відповідачем не було дотримано вимог законодавства та умов Угоди про підготовку фахівця з вищою освітою в частині її зобов`язання відпрацювати після закінчення вищого навчального закладу три роки відповідно до направлення на роботу. Таким чином судом встановлено, що відповідачем було порушено право позивача на повернення йому витрат на навчання.
Вказана позиція узгоджується з позицією, висловленою у постанові Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року по справі № 607/3681/17-ц та у постанові Верховного Суду від 30 січня 2019 року по справі № 607/3682/17.
За таких обставин суд приходить до висновку, що з ОСОБА_1 на користь Дніпровського державного медичного університету підлягають стягненню витрати на навчання у розмірі 167 347,82 грн., а отже позовні вимоги підлягають задоволенню.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому з відповідача на користь позивача повинно бути стягнуто судовий збір у розмірі 2 510,20 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст. 13, 76-78, 141, 263, 264, 265, 280-289, 354-355 ЦПК України, суд, -
Позовну заяву Дніпровського державного медичного університету до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів - задовольнити.
Всього 169 858 (сто шістдесят дев`ять тисяч вісімсот п`ятдесят вісім) грн. 02 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до суду апеляційної інстанції, тобто до Дніпровського Апеляційного суду.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Похваліта С. М.