Справа № 638/694/22
Провадження № 2/638/3295/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2022 року м. Харків

Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого Цвіри Д.М.,

за участю секретаря судового засідання Суркової М.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулась до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовною заявою до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 06 грудня 2019 року у Московському районному у місті Харкові відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області між позивачем та відповідачем був зареєстрований шлюб, про що здійснений відповідний актовий запис №999 від 06 грудня 2019 року. Від шлюбу сторони мають спільну дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Спільне життя з відповідачем у позивача не склалося у зв`язку з кардинально різними поглядами на родину, на спільне проживання, на виховання дитини, шлюбні відносини між подружжям припинилися у 2021 році, спільне господарство не ведеться. Примирення між позивачем та відповідачем неможливо. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу суперечило б інтересам щодо створення нової родини, а також інтересам дитини щодо виховання у безконфліктній родині. Незгоди з питань утримання та виховання дитини немає, дитина проживає тепер та буде після розірвання шлюбу проживати з матір`ю позивачем по справі. Майно, що є спільною сумісною власністю у подружжя відсутнє. В зв`язку з чим просить суд позовні вимоги задовольнити в повному обсязі та шлюб між позивачем та відповідачем розірвати, після розірвання шлюбу позивачу залишити прізвище ОСОБА_4 .

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 18 лютого 2022 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження по справі та вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Позивач в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце судового засідання повідомлялась своєчасно та належним чином, в позовній заяві просила справу розглядати за її відсутністю.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся своєчасно та належним чином, через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи за його відсутністю, проти задоволення позову про розірвання шлюбу не заперечував.

Фіксація судового процесу технічними засобами не здійснювалась згідно вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Згідно із свідоцтвом про шлюб, серія: НОМЕР_1 , виданого 06 грудня 2019 року Московським районним у місті Харкові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , був зареєстрований шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис №999 від 06 грудня 2019 року, прізвище після реєстрації шлюбу: чоловіка ОСОБА_5 , дружини ОСОБА_4 (а.с.5).

Згідно свідоцтва про народження, серія: НОМЕР_2 , виданого Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 , та його батьками в свідоцтві записані: ОСОБА_2 - батько та ОСОБА_1 - мати, про що зроблено відповідний актовий запис №17 від 03 січня 2020 року (а.с. 6).

Позивачем зазначено, а відповідачем не заперечується та не спростовано, що спільне життя з відповідачем у позивача не склалося у зв`язку з кардинально різними поглядами на родину, на спільне проживання, на виховання дитини, шлюбні відносини між подружжям припинилися у 2021 році, спільне господарство не ведеться, примирення між ними неможливо, подальше спільне проживання та збереження шлюбу суперечило б інтересам щодо створення нової родини, а також інтересам дитини щодо виховання у безконфліктній родині.

Відповідно до положень статті 51 Конституції України та частини першої статті 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Відповідно до ст. 112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя.

Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

За приписами ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи.

Відповідачем до суду подана заява, за змістом якої вбачається, що він проти розірвання шлюбу не заперечує, що фактично є визнанням позову зі сторони відповідача. Суд приймає до уваги таку заяву відповідача у зв`язку із наявністю для того законних підстав, та враховуючи, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, вважає за можливе задовольнити позовні вимоги з огляду на їх законність та обґрунтованість.

Згідно із ч. 3 ст. 115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Розв`язуючи питання розподілу судових витрат між сторонами суд виходить з наступного.

Відповідно до п. 8 статті 6 Закону України «Про судовий збір», розподіл судового збору між сторонами та перевірка повноти сплати судового збору здійснюються відповідно до процесуального законодавства.

Згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України, яка передбачає розподіл судових витрат між сторонами, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Водночас, ч. 1 ст. 142 ЦПК України закріплено, що у разі, зокрема визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

У зв`язку наведеним, враховуючи визнання відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, суд приходить до висновку про можливість повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого нею за звернення до суду із даним позовом, що становить 496,20 грн., з урахуванням того, що позов задоволений у повному обсязі, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню залишкові 50% понесених позивачем судових витрат у вигляді судового збору у сумі 496,20 грн.

Однак, приймаючи до уваги позицію позивача, яка не просить суд стягнути з відповідача понесені нею судові витрати у вигляді судового збору, суд вважає, що залишкові 50 % понесених позивачем судових витрат, які підлягають стягненню з відповідача на її користь, залишаються за позивачем.

Керуючись ст.ст. 75, 84, 91,112-115 Сімейного кодексу України, ст.ст. 4, 12, 81, 141, 263-265, 430 Цивільного процесуального кодексу України, -

ухвалив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований 06 грудня 2019 року у Московському районному у місті Харкові відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, актовий запис №999 від 06 грудня 2019 року, - розірвати.

Повернути ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позовної заяви до суду, що становить 496 (чотириста дев`яносто шість) грн. 20 коп., на підставі квитанції № 13 від 17 січня 2022 р.

Прізвище ОСОБА_1 після розірвання шлюбу залишити « ОСОБА_4 ».

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Харківського апеляційного суду через Дзержинський районний суд м. Харкова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_4 , останнє відоме зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя Д.М. Цвіра