Справа №521/8151/21
Провадження №2/521/722/22
16 лютого 2022 року м. Одеса
Малиновський районний суд міста Одеси у складі:
головуючого судді Тополевої Ю. В.,
за участю секретаря Черненко Я.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користуватись житловим приміщенням,
ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користуватись житловим приміщенням, в якому просила визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим будинком, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .
Позов обґрунтований наступними обставинами. Позивачу на підставі договору дарування від 25.08.2010 року, на праві приватної власності належить житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .У вказаному будинку зареєстровано відповідача. Позивач вказує, що відповідач не проживає у належному їй будинку понад один рік без поважних причин. Вказує, що відповідач не сплачує комунальні платежі, в утриманні житла участі не бере, особистих речей у будинку не має і взагалі будинком не цікавиться.Реєстрація відповідача, порушує права позивача щодо користування, володіння та розпорядження як власника будинку, тому остання вимушена звернутися до суду.
ОСОБА_1 та її представник у відкрите судове засідання не з`явились, про дату, час та місце судового засідання повідомлялись належним чином, про причини неявки не повідомили, заперечень щодо заочного розгляду справи не подавали.
ОСОБА_2 у відкрите судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, про причини неявки не повідомив, заяви про розгляд справи у його відсутність та відзив на позовну заяву не подавав.
Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
У зв`язку з тим, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, та відповідачем не подано відзив у встановлений судом термін, в порядку ст. 280 ЦПК України, за відсутності заперечень позивача та її представника, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказів, що відповідає вимогам ст. 223 ЦПК України.
Суд, вивчивши позовну заяву, дослідивши матеріали справи, вивчивши нормативно-правові акти, які регулюють спірні правовідносини, проаналізувавши і оцінивши докази в їх сукупності вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
У судовому засіданні встановлено, що на підставі договору дарування від 25.08.2010 року ОСОБА_1 на праві власності належить житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується Іформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 5).
Згідно з Відомостей Департаменту надання адміністративних послуг ОМР № М4-112294-ф/л вбачається, що у належній позивачу будинку зареєстровано відповідача ОСОБА_2 з 24.11.2003 року (а.с. 11).
Реєстрація відповідача за вказаною адресою також підтверджується Довідкою Департаменту надання адміністративних послуг ОМР № М1-156519-ю/л від 29.06.2021 року (а.с 15).
Разом із цим, ОСОБА_2 не проживає за адресою: АДРЕСА_1 понад один рік, не сплачує комунальні платежі, в утриманні житла участі не бере, особистих речей у будинку не має, будинком не цікавиться.
Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, суд вважає, що вони виникли в зв`язку із припиненням права користуванням чужим майном, а тому регулюються Главою 32 ЦК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 401 ЦК України право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом.
Стаття 405 ЦК України передбачає, що члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
ОСОБА_2 набув право користування будинком позивача, та був зареєстрований в ньому, як член сім`ї власника житла, а тому його непроживання в будинку більше ніж один рік позбавляє його права користування будинком, який належить на праві власності позивачу.
Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_1 є законними, обґрунтованими, та такими, що знайшли своє підтвердження в ході судового засідання.
Задовольняючи позов про визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування жилим приміщенням, суд зауважує на тому, що зняття з реєстрації місця проживання, в силу ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» проводиться відповідними органами реєстрації на підставі рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.
Таким чином, зняття з реєстрації місця проживання є дискреційними повноваженнями відповідних органів реєстрації, а рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням є безумовною підставою для цих органів щодо зняття відповідача з реєстрації місця проживання.
Відповідно до ч.ч. 1, 5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, витрати по сплаті судового збору у розмірі 908,00 гривень підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.
Керуючись ст.ст. 401, 405 ЦК України, ст.ст. 4, 5, 12, 13, 81, 89, 142, 200, 206, 258-259, 280 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 до ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 про визнання особи такою, що втратила право користуватись житловим приміщенням задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , таким, що втратив право користування житловим будинком, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 судовий збір у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень 00 копійок.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення суду може бути оскаржене учасниками справи до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повне судове рішення складено 21 лютого 2022 року.

Суддя: Ю.В. Тополева