Справа № 450/4329/20 Провадження № 2/450/980/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" лютого 2022 р. Пустомитівський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Данилів Є.О.

при секретарі Ориняк Н.М.

за участю: представника позивача за первісним позовом, а відповідача за зустрічним позовом ОСОБА_1 ОСОБА_2 , відповідача за первісним позовом, а позивача за зустрічним позовом ОСОБА_3 , представника відповідача за первісним позовом, а позивача за зустрічним позовом ОСОБА_3 ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Пустомити цивільну справу № 450/4329/20

за первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3

про (предмет позову):

визнати квартиру АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_3 ;

визнати за ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 право власності на 1/ 2 ідеальну частину квартири АДРЕСА_1 ,

стягнення з відповідача на користь позивача судові витрати,

за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1

про (предмет позову):

визнати автомобіль марки «Toyota» модель «Auris» 2007 року випуску, номерний знак НОМЕР_2 , об`єм двигуна 1598 спільним майном подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_1 ,

стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 грошову компенсацію в розмірі 1/ 2 вартості автомобіля, що складає 96 150 (дев`яносто шість тисяч сто п`ятдесят) грн.

стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 судові витрати у зв`язку з розглядом справи у розмірі 14 350 грн.,

суд постановив

позиція позивача за первісним позовом, відповідача за зустрічним позовом (підстава первісного позову): за час перебування сторін у шлюбі, останні набули право власності на таке майно: квартиру АДРЕСА_1 ; автомобіль марки «Toyota» модель «Auris» 2007 року випуску, номерний знак НОМЕР_2 , об`єм двигуна 1598. Перебуваючи у шлюбі сторони вирішили придбати квартиру за кошти, які відповідач за первісним позовом заробив за межами України, в період коли позивач займалася утриманням та вихованням спільної дитини. 17.03.2020 року, під час перебування сторін у шлюбів, в силу емоційного стану позивачем складено нотаріуса заяву про те, що кошти на придбання спірної квартири є особистою власністю відповідача за первісним позовом. Позивач за первісним позовом вважає, що така заява не може свідчити про її (позивача за первісним позовом) відмову від частки у спільному майні подружжя.

Зустрічний позов представник позивача за первісним позовом визнав частково, зокрема в частині визнання автомобіля марки «Toyota» модель «Auris» 2007 року випуску, номерний знак НОМЕР_2 , об`єм двигуна 1598 спільним майном подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_1 . В іншій частині зустрічні позовні вимоги заперечив.

Позиція позивача за зустрічним позовом, відповідача за первісним позовом (підстава зустрічного позову): за час перебування сторін у шлюбі, останні набули право власності на таке майно: автомобіль марки «Toyota» модель «Auris» 2007 року випуску, номерний знак НОМЕР_2 , об`єм двигуна 1598. Під час шлюбу позивачем за зустрічним позовом ОСОБА_3 за особисті кошти була придбана квартиру АДРЕСА_1 . Фак набуття права власності на спірну квартиру підтверджено заявою позивача за первісним позовом від 17.03.2020 року. Тому, спірна квартира не є предметом спільної сумісної власності сторін у справі. З урахуванням того, що ОСОБА_1 використовує автомобіль марки «Toyota» модель «Auris» 2007 року випуску, номерний знак НОМЕР_2 , об`єм двигуна 1598 у власних потребах та потребах сім`ї. Такий автомобіль слід залишити ОСОБА_1 , та стягнути з останньої компенсацію за вартість 1 / 2 частини автомобіля, що складає 96 150 (дев`яносто шість тисяч сто п`ятдесят) грн.

Первісний позов відповідач, позивач за зустрічним позовом не визнає із зазначених вище обставин, у його задоволенні просить суд відмовити.

Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії та рішення у справі.

21.12.2020 року ухвала суду про відкриття провадження у справі; 22.12.2020 року заява про забезпечення позову; 22.12.2020 року ухвала суду про забезпечення позову; 26.05.2021 року клопотання про витребування доказів; 24.02.2021 року зустрічна позовна заява; 24.02.2021 року відзив на первісну позовну заяву; 26.05.2021 року ухвала про витребування доказів.

Встановлені судом фактичні обставини та оцінка суду.

Сторони визнають, що квартиру АДРЕСА_1 . В документа, що додані до матеріалів справи назва вулиці змінювала з « АДРЕСА_2 » внаслідок впорядкування поштових адрес органом місцевого самоврядування.

Прізвище позивача за первісним позовом змінено з « ОСОБА_5 » на « ОСОБА_6 ».

24.09.2011 року ОСОБА_3 та ОСОБА_7 уклали шлюб, зареєстрований Міським ВДРАЦС, актовий запис 2737/Свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_3 від 24.09. 2011 року/. Від спільного шлюбу у сторін народилася дитина ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 /Свідоцтво про народження серії НОМЕР_4 від 20.02.2013 року/.

Рішенням Франківського районного суду м. Львова від 15.09.2020 року, яке набрало законної сили 19.10.2020 року у справі № 465/1398/20 шлюб між ОСОБА_7 та ОСОБА_3 розірвано. Позовна заява до суду подана ОСОБА_7 .

23.02.2019 року за ОСОБА_7 зареєстровано право власності на автомобіль марки «Toyota» модель «Auris» 2007 року випуску, номерний знак НОМЕР_2 , об`єм двигуна 1598.

10.03.2020 року ОСОБА_3 укладено Договір комплексного банківського обслуговування з АТ «Банк Інвестицій та заощаджень» /Заява про прийняття пропозиції банку від 10.03.2020 року/. 10.03. 2020 року між ОСОБА_3 та АТ «Банк Інвестицій та заощаджень» укладено Договір Поточного рахунку № 186547 від 10.03. 2020 року. ОСОБА_3 внесено на його рахунок в АТ «Банк Інвестицій та заощаджень» такі суми: 520 200,00 грн. 12.03.2020 року /квитанція № 1061/;220 100,00 грн. 12.03.2020 року /квитанція № 1334/; 162 326, 80 грн. 17.03. 2020 року /квитанція № 1948/.

17.03. 2020 року між Приватне підприємство «БУДІВЕЛЬНА КОРПОРАЦІЯ «РІЕЛ», від імені та за рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю "КОМПАНІЯ З УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ «ІНВЕСТИЦІЙНА ГРУПА ПРОМЕТЕЙ», що діє від свого імені, в інтересах та за рахунок активів Пайового венчурного недиверсифікованого закритого інвестиційного фонду «Альфа Прометей», з однієї сторони (продавець), та ОСОБА_3 (покупець) укладено Попередній договір купівлі продажу квартири. На виконання цього договору відповідач сплатив продавцю забезпечувальний платіж в розмірі повної вартості квартири АДРЕСА_1 в розмірі 902 116,8 грн. /платіжне доручення № 1 від 17.03.2020 року/.

20.03.2020 року між продавцем та покупцем підписано Акт приймання передачі квартири.

29.04. 2020 року між ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ «ІНВЕСТИЦІЙНА ГРУПА ПРОМЕЙ», що діє в інтересах та рахунок активів Пайового венчурного недиверсифікованого закритого інвестиційного фонд «Альфа Прометей», від імені якого діє Приватне підприємство «БУДІВЕЛЬІ КОРПОРАЦІЯ «РІЕЛ», з однієї сторони, ПРОДАВЕЦЬ та ОСОБА_3 укладено Договір купівлі продажу квартири АДРЕСА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Пустомитівського районного нотаріального округу, Леон М.В., зареєстровано в реєстрі за 412.

29.04.2020 за ОСОБА_3 зареєстровано право власності на квартиру АДРЕСА_1 .

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 207869718 від 29.04.2020 року, ОСОБА_3 набув у власність квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 62, 4 кв.м., житловою площею 33,5 кв.м. / Технічний паспорт за станом 16.01.2019 року, виданий ПП «БТІ експрес сервіс»/.

Відповідно до частини першої статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Конструкція статті 60 СК України передбачає застосування презумпції спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17, постановах Верховного Суду від 06 лютого 2018 року у справі № 235/9895/1 5-ц, від 05 квітня 2018 року у справі № 404/1515/16-ц та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17 (провадження № 14-325цс18).

Правові підстави визнання майна особистою приватною власністю дружини, чоловіка закріплені у статті 57 СК України.

Так, згідно з пунктом 3 частини першої статті 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй (йому) особисто.

Наведене дає правову можливість визнати майно не спільною, а особистою власністю, якщо воно набуто подружжям під час перебування у зареєстрованому шлюбі, проте за особисті кошти, за умови доведення обставин, необхідних для спростування презумпції спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу, тим з подружжя, який її спростовує.

Таким чином, за ознакою того, що право власності на спірне майно виникнуло у сторін в період шлюбу можна вважати, що квартира АДРЕСА_1 ; автомобіль марки «Toyota» модель «Auris» 2007 року випуску, номерний знак НОМЕР_2 , об`єм двигуна 1598. При цьому, сторони не заперечують та визнають той факт, що автомобіль марки «Toyota» модель «Auris» 2007 року випуску, номерний знак НОМЕР_2 , об`єм двигуна 1598 є їхньою спільною сумісною власністю.

Факт, перебування ОСОБА_9 за межами території України, його постійні поїздки підтверджуються копією паспорта громадянина України ОСОБА_9 для виїзду за кордон, з відмітками про проходження митного контролю. Сторонами цей факт не заперечується. Сторонами факт отримання прибутків ОСОБА_9 для придбання спірної квартири за межами території України безпосередньо не визнається, проте такий факт слідує із їхніх позицій в судовому розгляді.

Судом також встановлено, 17.03.2020 року ОСОБА_7 складена заява, посвідчена Леон М.В. приватним нотаріусом Пустомитівського нотаріального округу, зареєстровано в реєстрі за № 309 такого змісту: «Я, ОСОБА_7 , дружина ОСОБА_3 , цією заявою стверджую, що кошти, за які мій чоловік ОСОБА_9 укладає попередній договір купівлі-продажу квартири з проектним номером АДРЕСА_3 ), загальною орієнтовного проектного площею 62,4 (шістдесят дві цілих чотири десятих) м.кв., що знаходиться на 8 (восьмому) поверсі житлового будинку АДРЕСА_4 є його особистою приватною власністю. Я підтверджую, що гроші, які витрачаються на укладення попереднього договору та договору придбання квартири, є його особистою приватною власністю. Я, ОСОБА_7 , стверджую, що вказана квартира, яка буде придбаватися, буде його особистою приватною власністю. Право спільної сумісної власності подружжя на цю квартиру не буде поширюватися.

Мій чоловік ОСОБА_9 вказаною квартирою буде розпоряджатися самостійно.».

Встановлюючи той факт чи квартира АДРЕСА_1 є особистою власністю ОСОБА_9 , хоч і право власності на квартиру набуте за період перебування у шлюбі суд виходить із такого.

Відповідно до ч. 1 ст. 36 СК України шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя. У Постанові Пленуму Верховного Суду України №11 від 21 грудня 2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» Верховний Суд зазначає, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов`язальними правовідносинами, тощо.

За загальним правилом статті 60 Сімейного кодексу України (далі - СК України) майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Конструкція норми статті 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Належність майна до об`єктів права спільної сумісної власності визначено у статті 61 СК України, згідно з частиною третьою якої, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно ст. 57 СК України Особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: майно, набуте нею, ним до шлюбу; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто; житло, набуте нею, ним за час шлюбу внаслідок його приватизації відповідно до Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду"; земельна ділянка, набута нею, ним за час шлюбу внаслідок приватизації земельної ділянки, що перебувала у її, його користуванні, або одержана внаслідок приватизації земельних ділянок державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, або одержана із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених Земельним кодексом України.

Особистою приватною власністю дружини та чоловіка є речі індивідуального користування, в тому числі коштовності, навіть тоді, коли вони були придбані за рахунок спільних коштів подружжя. Особистою приватною власністю дружини, чоловіка є премії, нагороди, які вона, він одержали за особисті заслуги. Суд може визнати за другим з подружжя право на частку цієї премії, нагороди, якщо буде встановлено, що він своїми діями (ведення домашнього господарства, виховання дітей тощо) сприяв її одержанню. Особистою приватною власністю дружини, чоловіка є кошти, одержані як відшкодування за втрату (пошкодження) речі, яка їй, йому належала, а також як відшкодування завданої їй, йому моральної шкоди. Особистою приватною власністю дружини, чоловіка є страхові суми, одержані нею, ним за обов`язковим особистим страхуванням, а також за добровільним особистим страхуванням, якщо страхові внески сплачувалися за рахунок коштів, що були особистою приватною власністю кожного з них. Суд може визнати особистою приватною власністю дружини, чоловіка майно, набуте нею, ним за час їхнього окремого проживання у зв`язку з фактичним припиненням шлюбних відносин. Якщо у придбання майна вкладені крім спільних коштів і кошти, що належали одному з подружжя, то частка у цьому майні, відповідно до розміру внеску, є його особистою приватною власністю.

Із аналізу зазначеної норми закону слідує, що особистими коштами в розумінні норм СК України, що регулюють право особистої та спільної сумісної власності подружжя, є такі кошти: кошти набуті до шлюбу, кошти набуті за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; кошти за отриманні внаслідок відчуження житла, що набуте нею, ним за час шлюбу внаслідок його приватизації відповідно до Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду"; кошти за отриманні внаслідок відчуження земельної ділянки, що набута нею, ним за час шлюбу внаслідок приватизації земельної ділянки, що перебувала у її, його користуванні, або одержана внаслідок приватизації земельних ділянок державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, або одержана із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених Земельним кодексом України; кошти у формі премії, нагороди, які вона, він одержали за особисті заслуги; кошти, одержані як відшкодування за втрату (пошкодження) речі, яка їй, йому належала, а також як відшкодування завданої їй, йому моральної шкоди є страхові суми, одержані нею, ним за обов`язковим особистим страхуванням, а також за добровільним особистим страхуванням, якщо страхові внески сплачувалися за рахунок коштів, що були особистою приватною власністю кожного з них.

Згідно ст. 60 СК України тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

З урахуванням того, що кошти у розмірі 902 116, 8 грн. витрачені на придбання спірної квартири не підпадають під ознаки вказані вище суд прийшов до висновку, що грошові кошти у сумі 902 116, 8 грн. витрачені на придбання спірної квартири були спільною сумісною власністю подружжя.

Заява позивача від 17.03. 2020 року не змінила правового статусу вказаних коштів, оскільки договору про поділ спільного майна подружжя (ст. 69 СК України) між сторонами не укладався.

Суд погоджується з позивачем за первісним позовом в тому, що за своїм змістом Заява ОСОБА_7 від 17.03. 2020 року стала підставою для укладення договорів, що зазначені вище без згоди позивача. Вказана заява не є відмовою від права власності на спірну квартиру в розумінні ст. 347 ЦК України, оскільки дії позивача, зокрема і подання позову свідчать, що від свого права власності на квартиру АДРЕСА_1 позивач не відмовляється.

Таким чином, квартира АДРЕСА_1 , що придбана відповідачем за спільні з позивачем кошти, автомобіль марки «Toyota» модель «Auris» 2007 року випуску, номерний знак НОМЕР_2 , об`єм двигуна 1598 є спільною сумісною власністю ОСОБА_9 та ОСОБА_7 .

З урахуванням відсутності між сторонами порозуміння щодо поділу спільного майна подружжя, беручи до уваги існування спору щодо поділу спільного майна. Право власності на спірне майно підлягає поділу судом.

Згідно ст.70 Сімейного кодексу України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідно до частин першої, п`ятої статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування.

Відповідно до положень частини першої статті 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

При вирішенні спору про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, суд згідно з частинами другою, третьою статті 70 СК України в окремих випадках може відступити від засади рівності часток подружжя, враховуючи обставини, що мають істотне значення для справи, а також інтереси неповнолітніх дітей, непрацездатних повнолітніх дітей (за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування). Під обставинами, що мають істотне значення для справи, потрібно розуміти не тільки випадки, коли один із подружжя не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї, але і випадки коли один із подружжя не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку чи доходу (частина перша статті 60 СК України).

На підставі наведених норм закону позивач за первісним позовом має право на 1 / 2 ідеальну частину квартири АДРЕСА_1 . І таке право власності підлягає визнанню в судовому порядку. Автомобіль марки «Toyota» модель «Auris» 2007 року випуску, номерний знак НОМЕР_2 , об`єм двигуна 1598 є спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_9 та ОСОБА_1 .

Позовна вимога заявлена позивачем за зустрічним позовом про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_9 грошову компенсацію в розмірі 1/ 2 вартості автомобіля, що складає 96 150 (дев`яносто шість тисяч сто п`ятдесят) грн. відповідно до звіту про оцінку майна станом на 22.02.2021 року, задоволенню не підлягає виходячи з такого:

ОСОБА_1 не надала згоди на відшкодування ОСОБА_9 грошової компенсації в розмірі 1/ 2 вартості автомобіля, що складає 96 150 (дев`яносто шість тисяч сто п`ятдесят) грн. з компенсацією не погоджується. Вимоги про припинення права власності ОСОБА_1 на автомобіль марки «Toyota» модель «Auris» 2007 року випуску, номерний знак НОМЕР_2 , об`єм двигуна 1598 заявлено не було.

Не було і предметом судового розгляду майновий стан ОСОБА_1 , можливість здійснення компенсації вартості 1/ 2 частини спірного автомобіля. Не було предметом дослідження та обставина чи бажає ОСОБА_1 використовувати автомобіль у власних інтересах.

Таким чином, задоволення зазначеної позовної вимоги за зустрічним позовом суперечить ч. 2 ст. 13 ЦК України. Тобто, ОСОБА_1 позбавлена можливості реалізувати своє право власності шляхом його відчуження іншому співвласнику.

Судові витрати підлягають розподілу у відповідності до ст. 141 ЦК України.

Керуючись ст. 259, 263- 265, 268 ЦПК України, суд,

ухвалив:

позовні вимоги ОСОБА_1 , - задоволити повністю.

Визнати квартиру АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_9 .

Визнати за ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 право власності на 1/ 2 ідеальну частину квартири АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_1 4538,10 грн. (чотири тисячі п`ятсот тридцять вісім грн. 10 коп.). сплаченого судового збору.

Позовні вимоги ОСОБА_9 , - задоволити частково.

Визнати автомобіль марки «Toyota» модель «Auris» 2007 року випуску, номерний знак НОМЕР_2 , об`єм двигуна 1598 спільним майном подружжя ОСОБА_9 та ОСОБА_1 .

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_9 в іншій їх частині, - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_9 3 587,50 грн. (три тисячі п`ятсот вісімдесят сім гривень 50 коп.) судових витрат у зв`язку з розглядом справи.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30 - денний строк з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи:

ОСОБА_1 , АДРЕСА_5 ; ОСОБА_9 , с. Гончари, Пустомитівський район Львівська область.

Повний текст рішення складено 17.02.2022 року.

СуддяЄ. О. Данилів