Справа № 615/252/22
Провадження № 2/615/116/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2022 року м. Валки

Валківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді - Токмакової А.П.,

за участю секретаря судового засідання - Дутко В.А.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Валки Харківської області у порядку загального позовного провадження цивільну справу №615/252/22 за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» про відшкодування шкоди, завданої смертю фізичної особи,

встановив:

ОСОБА_1 звернулась до Валківського районного суду Харківської області з позовом до Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», у якому просить стягнути з відповідача страхове відшкодування витрат у зв`язку із смертю годувальника у розмірі 149 924, 00 грн, а також витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 30 000, 00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 29 липня 2019 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Subaru Impreza, реєстраційний номер НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_2 . Під час пригоди було здійснено наїзд на ОСОБА_3 , який від отриманих тілесних ушкоджень загинув на місці дорожньо-транспортної пригоди.

Вироком Суворовського районного суду міста Одеси від 13 липня 2021 року ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 135 КК України.

Позивач вказує, що вона є матір`ю померлого ОСОБА_3 , тому вважає, що у неї виникло право на відшкодування шкоди за рахунок Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», оскільки станом на час дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність, пов`язана з експлуатацією транспортного засобу Subaru Impreza, реєстраційний номер НОМЕР_1 , була застрахована саме за відповідачем.

Представник позивача повідомив Приватне акціонерне товариство «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» про дорожньо-транспортну пригоду та звернувся із заявою про виплату страхового відшкодування, пов`язаного із втратою годувальника у розмірі не менше 149 924 грн. Разом з цим, страхове відшкодування, пов`язане із втратою годувальника, страхова компанія не здійснила, у зв`язку з чим позивач звернулась до суду з даним позовом.

19 квітня 2022 від представника відповідача Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» - адвоката Пилипця Антона Юрійовича надійшов відзив на позовну заяву, у якому представник відповідача просить відмовити у задоволенні позову.

В обґрунтування заперечень проти позову, викладених у відзиві, представник відповідача посилається на те, що позивачем не було надано довідку про доходи, аби надати можливість відповідачу реалізувати надані йому права та визначити, чи є позивач особою, що потребує матеріальної допомоги та відповідно є утриманцем, що позбавило можливості встановити чи має право позивач на страхове відшкодування у порядку статті 1200 ЦК України та Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Крім того, син позивача - ОСОБА_3 за життя не працював, у зв`язку з чим не міг систематично, постійно та повністю утримувати позивача.

Ухвалою Валківського районного суду Харківської області від 21 лютого 2022 року відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 та призначено підготовче судове засідання.

Відповідно до повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18 березня 2022 року, судова справа №615/252/22 (провадження №2/615/116/22) передана в провадження судді Токмакової А.П. у зв`язку з увільненням судді Валківського районного суду Харківської області ОСОБА_4 від виконання обов`язків з відправлення правосуддя через призов на військову службу під час мобілізації в особливий період до збройних сил України.

Ухвалою Валківського районного суду Харківської області від 18.03.2022 справу прийнято до провадження судді Токмакової А.П. та призначеного її розгляд у порядку загального позовного провадження.

Позивач та її представник у судове засідання не з`явились. Про день, час та місце проведення судового засідання повідомлялись належним чином. Про причини неявки суд не повідомили.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився. Подав до суду клопотання про розгляд справи за відсутності представника Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп».

У відповідності до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову з огляду на наступне.

З матеріалів справи судом встановлено, що 29 липня 2019 року відбулась дорожньо-транспортна пригода, під час якої автомобіль Subaru Impreza, реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_2 , здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_3 , внаслідок чого останній загинув на місці дорожньо-транспортної пригоди.

Вказані обставини сторонами не оспорюються.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданого Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що зроблено відповідний актовий запис № 7993.

Згідно висновку експерта № 1357-2564/2019 від 06 вересня 2019 року, за фактом смерті ОСОБА_3 , 1970 року народження, проведено судово-медичну експертизу.

За результатами проведеної судово-медичної експертизи встановлено наступне: при дослідженні трупа ОСОБА_3 виявлені такі ушкодження: закрита черепно-лицева травма; садна голови; крововиливи під м`які мозкові оболонки; садна тулуба; кінцівок; синець лівої кінцівки.

Множинність, поєднаність, поліморфізм, локалізація, морфологія та механізм утворення ушкоджень (ударна дія) у ОСОБА_3 свідчать про те, що останні могли утворитись в результаті транспортної травми від дії деталей і поверхонь автомобіля та дорожнього покриття за секунди до смерті.

Всі ушкодження у своїй сукупності були небезпечними для життя і за цим критерієм мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень.

Смерть ОСОБА_3 перебуває у прямому причинному зв`язку із вказаною закритою травмою у вигляді крововиливів під м`які мозкові оболонки. Безпосередньою причиною смерті ОСОБА_3 став набряк головного мозку.

Смерть ОСОБА_3 могла настати в проміжок часу з 28 липня 2019 року о 23 год. 00 хв. до 29 липня 2019 року о 03 год. 00 хв.

З доданих до позовної заяви доказів вбачається, що за фактом дорожньо-транспортної пригоди, під час якої помер ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 були внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000749 та у подальшому у даному кримінальному провадженні затверджено обвинувальний акт відносно ОСОБА_2 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 135 КК України.

Відповідно до наданої копії вироку, а також відомостей Єдиного державного реєстру судових рішень, 13 липня 2021 року Суворовським районним судом міста Одеси по справі № 523/10018/20 ухвалено вирок, яким ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 135 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік.

Під час розгляду кримінальної справи встановлено, що ОСОБА_2 , перебуваючи близько 00 годин 10 хвилин 29 липня 2019 року біля буд. № 47 по вул. Агрономічній в м. Одесі, в порушення вимог пункту 2.10. Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (далі ПДР), умисно не залишився в місці події, заходів для надання медичної допомоги потерпілому не прийняв, швидку медичну допомогу для надання первинної допомоги потерпілому не викликав, в орган поліції про дорожньо-транспортний випадок не повідомив, прізвища й адреси очевидців події не записав, заходів до забезпечення схоронності слідів події не прийняв, зник з місця пригоди, чим завідомо залишив без допомоги пішохода ОСОБА_3 , який перебував в небезпечному для життя стані, був позбавленим можливості вжити заходів до самозбереження внаслідок безпорадного стану, і при цьому ОСОБА_2 сам поставив потерпілого в небезпечний для життя стан внаслідок наїзду керованим ним автомобілем Subaru Impreza, реєстраційний номер НОМЕР_1 , на потерпілого, який рухався в попутному напрямку та раптово змінив напрямок пішого руху ліворуч на смугу руху вказаного транспортного засобу.

В дорожньо-транспортній ситуації, яка склалася, водій ОСОБА_2 не мав технічної можливості уникнути наїзду на пішохода та його дії не знаходяться у причинному зв`язку із виникненням події цієї пригоди.

Водночас, в результаті даної пригоди ОСОБА_3 отримав наступні тяжкі тілесні ушкодження: закриту черепно лицьову травму у вигляді саден голови, крововиливів під м`які мозкові оболонки; садна тулуба, кінцівок, синець лівої кінцівки, які утворилися в результаті транспортної травми від деталей та поверхонь автомобіля та дорожнього покриття за секунди до смерті потерпілого на місці події.

Як вбачається з веб-сайту Судова влада України, вказаний вирок станом на день розгляду даної справи не набрав законної сили та був оскаржений до Одеського апеляційного суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 6 Закону України «Про доступ до судових рішень» суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Реєстру.

Згідно витягу з поліса № 117703124 діючого станом на 29 липня 2019 року, станом на час дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність, пов`язана з експлуатацією автомобіля Subaru Impreza, реєстраційний номер НОМЕР_1 , застрахована у Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», що також не заперечується відповідачем.

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 від 12 грудня 1989 року, ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьками якого значяться: ОСОБА_5 та ОСОБА_1 .

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Валківському та Коломацькому районах Головного територіального управління юстиції у Харківській області 09 березня 2019 року, ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , про що зроблено відповідний актовий запис № 32.

12 грудня 1997 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_6 розірвано шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис № 86, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу, виданим Відділом реєстрації актів громадянського стану Валківського районного управління юстиції Харківської області.

Представник позивача - адвокат Стефківський Володимир Іванович звернувся до Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» із повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду, яка мала місце 29 липня 2019 року, до якої були додані: заяви на виплату страхового відшкодування; оригінал листа-відповіді УПП у Львівській області від 01 листопада 2019 року; оригінал довідки про ДТП № 922780; витяг з ЄДРСР ухвали Київського районного суду м. Одеси від 01 серпня 2019 року; завірена сільською радою копія свідоцтва про смерть ОСОБА_3 ; копія лікарського свідоцтва про смерть ОСОБА_3 ; оригінал довідки про реєстрацію місця проживання ОСОБА_3 .

Згідно заяви на виплату страхового відшкодування від 08 листопада 2019 року, ОСОБА_1 , через свого представника - адвоката Стефківського Володимира Івановича, просить виплатити страхове відшкодування за шкоду пов`язану із втратою годувальника у розмірі не менше 149 924, 00 грн, до якої було додано: завірену сільською радою копію пенсійного посвідчення ОСОБА_1 ; оригінал акта обстеження матеріально-побутових умов домогосподарства на підтвердження факту перебування ОСОБА_1 на утриманні ОСОБА_3 .

Відповідно до Інформації про склад сім`ї потерпілого, адресованої Приватному акціонерному товариству «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», родичами першого ступеня споріднення ОСОБА_3 є батько ОСОБА_5 , мати ОСОБА_1 , син ОСОБА_3 .

Згідно акта обстеження матеріально-побутових умов домогосподарства від 21 жовтня 2019 року, складеного техніком абонвідділу КП «Благоустрій» ОСОБА_7 , за участю: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , яким останні підтвердили, що ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Станом на дату смерті ОСОБА_3 - ОСОБА_1 знаходилась на його утриманні.

20 листопада 2019 року Приватним акціонерним товариством «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» надано відповідь на заяву щодо відшкодування шкоди та повідомлено, що для проведення розрахунку страхового відшкодування необхідно надати: довідку про склад сім`ї; довідку про розмір отриманої заробітної плати за рік передуючий ДТП; довідку пенсійного фонду про розмір отриманої пенсії ОСОБА_1 ; рішення суду про підтвердження факту перебування на утриманні або довідку пенсійного фонду про призначення пенсії у зв`язку із втратою годувальника; копію витягу з кримінального провадження № 0000749; рішення суду щодо визнання водія транспортного засобу винною особою у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди або постанову про закриття кримінального провадження.

11 лютого 2021 року ОСОБА_1 звернулась до Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» із заявою у якій зазначила, що її син ОСОБА_3 станом на дату ДТП - 29 липня 2019 року працював, однак офіційно працевлаштований не був, тому немає змоги надати довідку про його доходи.

Відповідно до статті 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Положення цієї статті кореспондується з ч. 1 ст. 16 Закону України «Про страхування», відповідно до якої договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Згідно статті 8 Закону України «Про страхування» страховий ризик - певна подія, на випадок якої проводиться страхування і яка має ознаки ймовірності та випадковості настання. Страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулює Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Відповідно до статті 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

У відповідності до статті 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Згідно п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Пунктом 27.2 статті 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 Цивільного кодексу України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.

Згідно з частиною першою статті 1200 ЦК України у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті. Шкода відшкодовується: дитині - до досягнення нею вісімнадцяти років (учню, студенту - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ним двадцяти трьох років); чоловікові, дружині, батькам (усиновлювачам), які досягли пенсійного віку, встановленого законом, - довічно; особам з інвалідністю - на строк їх інвалідності; одному з батьків (усиновлювачів) або другому з подружжя чи іншому членові сім`ї незалежно від віку і працездатності, якщо вони не працюють і здійснюють догляд за: дітьми, братами, сестрами, внуками померлого, - до досягнення ними чотирнадцяти років; іншим непрацездатним особам, які були на утриманні потерпілого, - протягом п`яти років після його смерті.

Відповідно до ч. 2 ст. 1200 ЦК України особам, визначеним у пунктах 1-5 частини першої цієї статті, шкода відшкодовується у розмірі середньомісячного заробітку (доходу) потерпілого з вирахуванням частки, яка припадала на нього самого та працездатних осіб, які перебували на його утриманні, але не мають права на відшкодування шкоди. До складу доходів потерпілого також включаються пенсія, суми, що належали йому за договором довічного утримання (догляду), та інші аналогічні виплати, які він одержував.

З вищевикладеного вбачається, що до кола осіб, які мають право на відшкодування шкоди, завданої смертю потерпілого, належать: а) непрацездатні особи, які були на утриманні померлого або мали на день його смерті право на одержання утримання; б) дитина потерпілого, народжена після його смерті.

Зміст поняття «непрацездатні громадяни» надається у статті 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», відповідно до якої непрацездатними вважаються особи, які досягли встановленого законом пенсійного віку, або особи з інвалідністю, у тому числі діти з інвалідністю, а також особи, які мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до закону.

Так, набуття статусу особи, яка має право на утримання як непрацездатна особа, вона повинна мати дохід, менший встановленого законом прожиткового мінімуму на місяць відповідно до Закону України «Про державний бюджет України».

Згідно п.п. 35.1, 35.2 ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування. У цій заяві має міститися: а) найменування страховика, якому подається заява, або МТСБУ; б) прізвище, ім`я, по батькові (найменування) заявника, його місце проживання (фактичне та місце реєстрації) або місцезнаходження; в) зміст майнової вимоги заявника щодо відшкодування заподіяної шкоди та відомості (за наявності), що її підтверджують; г) інформація про вже здійснені взаєморозрахунки осіб, відповідальність яких застрахована, або інших осіб, відповідальних за заподіяну шкоду, та потерпілих; ґ) підпис заявника та дата подання заяви.

До заяви додаються: а) паспорт громадянина, а в разі його відсутності інший документ, яким відповідно до законодавства України може посвідчуватися особа заявника, якщо заявником є фізична особа; б) документ, що посвідчує право заявника на отримання страхового відшкодування (довіреність, договір оренди, свідоцтво про право на спадщину), у разі якщо заявник не є потерпілим або його законним представником; в) довідка про присвоєння одержувачу коштів ідентифікаційного номера платника податку (за умови його присвоєння), якщо заявником є фізична особа; г) документ, що підтверджує право власності на пошкоджене майно на день скоєння дорожньо-транспортної пригоди, - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди, заподіяної майну; ґ) свідоцтво про смерть потерпілого - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого; д) документи, що підтверджують витрати на поховання потерпілого, - у разі вимоги заявника про відшкодування витрат на поховання потерпілого; е) документи, що підтверджують перебування на утриманні потерпілого, його доходи за попередній (до настання дорожньо-транспортної пригоди) календарний рік, розміри пенсій, надані утриманцям внаслідок втрати годувальника, - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди у зв`язку із смертю годувальника; є) відомості про банківські реквізити заявника (за наявності).

Факт перебування особи на утриманні померлого має значення для відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалася була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання.

Відповідно до ст. 202 СК України, повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

Непрацездатні члени сім`ї загиблого, які мали самостійний заробіток або одержували пенсію на час його смерті, можуть бути визнані утриманцями потерпілого, якщо частка заробітку останнього, що припадала на кожного з них, була основним і постійним джерелом їх існування. Розмір відшкодування у зв`язку з втратою годувальника у цих випадках визначається з його заробітку без врахування заробітку або пенсії, що одержували зазначені особи (підпункт «г» пункту 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди»).

Оскільки предметом даного позову є відшкодування шкоди, завданою смертю потерпілого, доказуванню підлягає не лише факт родинних відносин, а й факт перебування на утриманні померлого та потреба у матеріальній допомозі.

Аналогічний по суті висновок зроблений Верховним судом у постанові від 03 червня 2021 року по справі № 705/3172/19 (провадження № 61-10103св20).

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України.

Так, для обґрунтування своєї позиції, позивачем наданий акт обстеження матеріально-побутових умов домогосподарства від 21 жовтня 2019 року, згідно якого станом на момент ДТП 29 липня 2019 року ОСОБА_1 перебувала на утриманні свого сина ОСОБА_3 , а також адресовану відповідачу заяву про неможливість надати довідку про доходи ОСОБА_3 , у зв`язку з тим, що він не був офіційно працевлаштований.

Разом з цим, крім вказаного акта та заяви будь-яких доказів, що свідчили про перебування ОСОБА_1 на утриманні свого сина та її потреби у матеріальній допомозі надано не було.

Крім того, матеріали справи не містять доказів, що підтверджували доводи позивача про те, що ОСОБА_3 отримував доходи, що унеможливлює встановлення обставини наявності доходів останнього щодо утримання своєї матері.

Доводи позову, що потерпілий не мав офіційних доходів, тому позивач не змогла надати довідку про доходи ОСОБА_3 страховику, не заслуговують на увагу, оскільки зазначені доводи не можуть підтверджувати обставин перебування позивача на утримання свого сина. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Такий правовий висновок зроблений у постанові Верховного Суду від 03 червня 2021 року по справі № 705/3172/19 (провадження № 61-10103св20).

Сам факт пенсійного віку та проживання однією сім`єю не підтверджує обставини того, що вона перебувала на утриманні.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 18 квітня 2018 року під час розгляду справи № 165/325/17, в якому зазначено, що довідка про склад сім`ї, за відсутності доказів, що допомога померлого в ДТП була основним і постійним джерелом існування для позивача не є достатнім доказом перебування позивача на утриманні останнього.

Таким чином, вищевикладені обставини свідчать про те, що страховику не було подано документи, які підтверджують перебування позивача на утриманні потерпілого, його доходи за попередній (до настання ДТП) календарний рік, розміри пенсій, наданих ОСОБА_1 , як утриманцю внаслідок втрати годувальника.

Окремо суд зазначає, що наданий відповідачу акт обстеження матеріально-побутових умов домогосподарства не можуть підтверджувати факту перебування ОСОБА_1 на утриманні свого сина ОСОБА_3 .

Подібний по суті висновок викладено у постанові Верховного Суду від 05 жовтня 2020 року у справі № 734/2313/17 (провадження № 61-7550св19).

З огляду на встановлені обставини, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» про відшкодування шкоди, завданої смертю фізичної особи є необґрунтованим та задоволенню не підлягає.

Позивач у позовній заяві також просить стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 30 000, 00 грн.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, в тому числі належать витрати на професійну правничу допомогу.

За змістом статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі відмови в позові покладаються на позивача.

З огляду на викладе, враховуючи, що у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено, заявлені нею до відшкодування витрати на професійну правничу допомогу не підлягають стягненню з відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 81, 223, 258-261, 263, 351-355 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» про відшкодування шкоди, завданої смертю фізичної особи - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Полтавського апеляційного суду або через Валківський районний суд Харківської області протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

Позивач - ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_5 .

Відповідач - Приватне акціонерне товариство «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», місцезнаходження: м. Київ, вул. Глибочицька, 44; .

Суддя А.П. Токмакова