У х в а л а

І м е н е м У к р а ї н и

28 липня 2022 року

м. Київ

справа № 333/6664/21

провадження № 61-6241ск22

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Ігнатенка В. М. (суддя-доповідач), Карпенко С. О., Стрільчука В. А,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 23 грудня 2021 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 08 червня 2022 року в справі за заявою ОСОБА_1 про скасування судового наказу від 28 вересня 2021 року № 333/6664/21 про стягнення заборгованості з ОСОБА_2 на користь Концерну «Міські теплові мережі» за послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води у житлове приміщення,

В с т а н о в и в:

28 вересня 2021 року Комунарським районним судом м. Запоріжжя виданий судовий наказ про стягнення з ОСОБА_2 на користь Концерну «Міські теплові мережі» (далі - Концерн «МТМ») заборгованості за послуги централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води з 01 листопада 2018 року по 31 серпня 2021 року в розмірі 32 942,81 грн за адресою: АДРЕСА_1 .

У грудні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Комунарського районного суду м. Запоріжжя із заявою про скасування судового наказу.

Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 23 грудня 2021 року заяву ОСОБА_1 про скасування судового наказу від 28 вересня 2021 року № 333/6664/21 повернуто заявнику без розгляду.

Постановою Запорізького апеляційного суду від 08 червня 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а ухвалу Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 23 грудня 2021 року - без змін.

05 липня 2022 року ОСОБА_1 надіслав засобами поштового зв`язку до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 23 грудня 2021 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 08 червня 2022 року.

У касаційній скарзі заявник просить суд касаційної інстанції скасувати ухвалу Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 23 грудня 2021 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 08 червня 2022 року і передати справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Касаційна скарга мотивована, тим що судами було ухвалено незаконні, необґрунтовані рішення. Зазначає, що 13 грудня 2021 року на його адресу надійшов судовий наказ від 28 вересня 2021 року, виданий Комунарським районним судом м. Запоріжжя, про стягнення з ОСОБА_2 , яка є його дочкою, заборгованості за послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води з 01 листопада 2018 року по 31 серпня 2021 року в сумі 32 942,81 грн та судових витрат. Копію наказу отримав він як батько ОСОБА_2 , яка зареєстрована у квартирі АДРЕСА_1 , але з 2017 року за даною адресою вона не проживає, мешкає за кордоном. Послугами Концерну «МТМ» ОСОБА_2 не користується. Також вважає, що рішення суду першої та апеляційної інстанцій є безпідставні, оскільки цей судовий наказ впливає й на його права та обов`язки, а він є солідарним боржником, будучи співвласником квартири та проживаючи у ній. Крім цього, вказує, що ухвалу першої інстанції прийнято неповноважним складом суду, оскільки не відбулось автоматизованого розподілу його заяви про скасування судового наказу на що апеляційний суд не звернув увагу.

Дослідивши касаційну скаргу ОСОБА_1 , Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, з огляду на наступне.

Як встановлено судом апеляційної інстанції, Комунарським районним судом м. Запоріжжя 28 вересня 2021 року видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_2 на користь Концерну «МТМ» заборгованості за послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води за період з 01 листопада 2018 року по 31 серпня 2021 року в розмірі 32 942,81 грн та судового збору в розмірі 277,00 грн.

13 грудня 2021 року ОСОБА_1 отримав копію судового наказу від 28 вересня 2021 року у справі № 333/6664/21.

22 грудня 2021 року ОСОБА_1 подав заяву про скасування судового наказу від 28 вересня 2021 року у справі № 333/6664/21, вказуючи, що його дочка ОСОБА_3 у квартирі АДРЕСА_1 зареєстрована, але з 2017 року за даною адресою не проживає, мешкає за кордоном. Послугами Концерну «МТМ» ОСОБА_2 не користується, так як у приміщенні не проживає. Докази проживання за кордоном відсутні, але за його клопотанням вони можуть бути витребувані судом.

Відповідно до частини першої статті 170 ЦПК України, боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав, крім випадків видачі судового наказу відповідно до пунктів 4, 5 частини першої статті 161 цього Кодексу.

Згідно з частиною четвертою статті 170 ЦПК України, заява підписується боржником або його представником.

Відповідно до статті 58 ЦПК України, сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника. Особиста участь у справі особи не позбавляє її права мати в цій справі представника.

Частиною п`ятою статті 170 ЦПК України передбачено, що до заяви про скасування судового наказу, поданої представником, додається документ, що підтверджує повноваження представника боржника.

Представником у суді може бути адвокат або законний представник (ч.1 ст.60 ЦПК України).

Відповідно до вимог статті 62 ЦПК України, повноваження представників сторін та інших учасників справи мають бути підтверджені такими документами: довіреністю фізичної або юридичної особи; свідоцтвом про народження дитини або рішенням про призначення опікуном, піклувальником чи охоронцем спадкового майна. Довіреність фізичної особи повинна бути посвідчена нотаріально або, у визначених законом випадках, іншою особою.

Отже, заяву про скасування судового наказу може бути подано або самим боржником, або його представником. Інші особи не наділені правом на подання заяви про його скасування.

Як з`ясовано апеляційним судом, заява про скасування судового наказу подана ОСОБА_1 як заявником, а не як представником боржника ОСОБА_2 . Зміст заяви вказує про те, що ОСОБА_1 наголошує на своїх, порушених цим судовим наказом правах, оскільки мешкає в цій квартирі та є її співвласником. Вказує, що не погоджується, зокрема, із визначеним Концерном «МТМ» розміром заборгованості, посилаючись на листування зі стягувачем з приводу надання послуг.

Повертаючи заяву ОСОБА_1 без розгляду, суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, виходив з того, що заява була подана та підписана особою, яка не надала суду належні документи про свої повноваження на підписання такої заяви та звернення з заявою до суду від імені та в інтересах заявника, що відповідно до частини шостої статті 170 ЦПК України є підставою для постановлення ухвали про повернення заяви без розгляду.

Верховний Суд погоджується з відповідними висновками судів першої та апеляційної інстанцій, оскільки заява про скасування судового наказу була подана ОСОБА_1 , який не є боржником відносно цього наказу. Крім того, документів щодо представництва ОСОБА_1 стосовно його дочки не вбачається, отже суд першої інстанції не міг прийняти цю заяву до розгляду, а тому дійшов обґрунтованого висновку про повернення заяви без розгляду відповідно до частини шостої статті 170 ЦПК України.

Доводи касаційної скарги не спростовують правильних висновків суду апеляційної інстанції. Посилання заявника на те, що ухвалу суду першої інстанції прийнято неповноважним складом, оскільки не відбулось автоматизованого розподілу його заяви про скасування судового наказу на що апеляційний суд не звернув увагу є необґрунтованими. Апеляційним судом вже зроблений висновок щодо цього аргументу та зазначено, що у справі міститься протокол розподілу судової справи, відповідно до якого вона передана судді Стоматову Е. Г. як раніше визначеному судді відповідно до пункту 2.3.40 Засад використання АСДС Комунарського районного суду м. Запоріжжя, затверджених рішенням зборів суддів від 31 серпня 2015 року № 22/1, які базуються на приписах положення про автоматизовану систем документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України із подальшими змінами, яким унормовано певні випадки, коли передача заяв у справі відбувається тому ж самому судді. Таке врегулювання питання не є порушення вимог статті 33 ЦПК України.

Із касаційної скарги, вбачається, що вона є необґрунтованою, правильне застосовування судом норм процесуального права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності ухвали Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 23 грудня 2021 року та постанови Запорізького апеляційного суду від 08 червня 2022 року.

У відповідності до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Керуючись частинами четвертою-шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,

У х в а л и в:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 23 грудня 2021 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 08 червня 2022 року в справі за заявою ОСОБА_1 про скасування судового наказу від 28 вересня 2021 року № 333/6664/21 про стягнення заборгованості з ОСОБА_2 на користь Концерну «Міські теплові мережі» за послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води у житлове приміщення.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

Судді: В. М. Ігнатенко

С. О. Карпенко

В. А. Стрільчук