ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/3124/21
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
"20" липня 2022 р. Дарницький районний суд міста Києва в складі:
головуючого - судді Коренюк А.М.
при секретарі Сердюковій Г.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , що є правонаступником фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення боргуза договором про надання юридичних послуг та нарахованих трьох відсотків за кожен день простроченого боргу за наслідком невиконання зобов`язання, суд -
ОСОБА_5 , як правонаступник фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 відповідно до Договору відступлення права вимоги від 03.11.2020 року, звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення боргуза договором про надання юридичних послуг та нарахованих трьох відсотків за кожен день простроченого боргу за наслідком невиконання зобов`язання.
Позов мотивований тим, що 04.03.2019 року між фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2 та ОСОБА_4 укладено договір про надання юридичних послуг щодо оскарження дій військової частини з приводу зняття з квартирного обліку ОСОБА_6 .
Відповідно до п.5.1.3 вказаного договору у випадку вирішення справи на користь замовника (повного або часткового задоволення позовних вимог), замовник додатково сплачує на користь виконавця грошову винагороду в розмірі 15 000 грн. (без ПДВ) не пізніше 10 днів з дня набрання рішенням суду законної сили або добровільного поновлення на військовій черзі квартобліку.
Відповідно до п.8 вказаного договору в разі несплати (не своєчасної сплати) коштів передбачених Договором, замовник сплачує на користь виконавця пеню в розмірі 3% за кожен день прострочення від загальної суми боргу. Також на суму боргу нараховується плата за користування чужими грошима відповідно до ст. 625 ЦК України в розмірі 3% за кожен день прострочення від загальної суми боргу.
Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2 належним чином виконано договір про надання юридичних послуг 04.03.2019 року, що підтверджується рішенням Солом`янського районного суду м.Києва від 04.11.2019 року, яким позов задоволено частково, скасовано рішення житлової комісії військової частини, оформлене протоколом засідання № 35 від 04.12.2017 року про зняття позивача з квартирного обліку, зобов`язано військову частину А3163 поновити позивача на обліку громадян, які першочергово потребують поліпшення житлових умов у військовій частині до одержання житла з державного житлового фонду із збереженням попереднього часу перебування на обліку, проте ОСОБА_4 не дотримано умов договору про надання юридичних послуг, кошти в сумі 15 000 грн. 00 коп. не сплачено.
Вважає, що відповідно до п.5.1.3 Договору про надання юридичних послуг з ОСОБА_4 на користь позивача підлягає стягненню 15 000 грн. 00 коп., та відповідно до п.8 вказаного договору, ст. 625 ЦК України нараховані три відсотки за кожен день простроченого боргу за наслідком невиконання зобов`язання за період з 16.12.2020 року (10 днів після набрання рішенням Солом`янського районного суду м.Києва від 04.11.2019 року по 26.11.2020 року (дата звернення до суду з цим позовом), що складає 153 450 грн. 00 коп. (341 день прострочення), 450 грн. х 341 день прострочення = 153 450 грн. 00 коп.). Також просить солідарно стягнути з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 500 грн. 00 коп.
В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_7 , діючий на підставі ордера адвоката про надання правової допомоги від 15.11.2021 року (а.с. 64), позовні вимоги підтримав з тих де підстав у редакції позовної заяви від 12.11.2021 року (а.с.72-73) та просив їх задовольнити.
Відповідачі в судове засідання повторно не з`явивились, про час та місце розгляду справи повідомлені згідно чинного законодавства належним чином - рекомендованою поштою з повідомленням про вручення, розміщеним оголошенням на офіційному сайті судової влади України (суду).
Відзив на позов відповідачами не наданий.
Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з`явилися в судове засідання без поважних причин.
За таких підстав судом відповідно до положень статті 280 ЦПК України визнано за можливе ухвалити по даній справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів та за погодженням позивача.
Статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод передбачено, що ніщо не перешкоджає особі добровільно відмовитись від гарантій справедливого судового розгляду у однозначний або у мовчазний спосіб. Проте для того, щоб стати чинною з точки зору Конвенції, відмова від права брати участь у судовому засіданні повинна бути зроблена у однозначний спосіб і має супроводжуватись необхідним мінімальним рівнем гарантій, що відповідають серйозності такої відмови. До того ж, вона не повинна суперечити жодному важливому громадському інтересу рішення ЄСПЛ (Hermi проти Італії, § 73; Sejdovic проти Італії § 86).
Окрім того, відповідно до практики Європейського суду з прав людини- в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (Рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України»).
Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, вид судочинства - спрощеного провадження, вжиті судом заходи щодо направлення сторонам повідомлення про час та місце розгляду справи, копії позовної заяви з додатками до відповідача, із роз`ясненим правом надання відзиву на позов, суд визнав можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити рішення за відсутності відповідача.
Вислухавши пояснення позивача, його доводи та заперечення, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню із наступних підстав.
15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VIIІ від 03 жовтня 2017 року, яким зокрема Цивільний процесуальний кодекс викладений в новій редакції.
Відповідно до п. 9 розділу ХІІ Перехідних положень ЦПК України справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
Розгляд справи відбувся у порядку спрощеного позовного провадження.
Так, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі (ч.1 ст. 279 ЦПК України)
Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін (ч.5 ст. 279 ЦПК України).
Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню із наступних підстав.
Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст. 15 ЦК України).
Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені (ст. 3 ЦПК України).
Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст. 4 ЦПК України).
Згідно принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст. 13 ЦПК України).
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України).
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Згідно з ч.ч. 5,6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, с обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-прівовнй акт, що містить відповідну норму права. Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є правонаступником фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 відповідно до Договору відступлення права вимоги від 03.11.2020 року (а.с.3).
04.03.2019 року між фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2 та ОСОБА_4 укладено договір про надання юридичних послуг щодо оскарження дій військової частини з приводу зняття з квартирного обліку ОСОБА_6 (а.с. 79).
Відповідно до п.5.1.3 вказаного договору у випадку вирішення справи на користь замовника (повного або часткового задоволення позовних вимог), замовник додатково сплачує на корисить виконавця грошову винагороду в розмірі 15 000 грн. (без ПДВ) не пізніше 10 днів з дня набрання рішенням суду законної сили або добровільного поновлення на військовій черзі квартобліку.
Відповідно до п.8 вказаного договору в разі несплати (не своєчасної сплати) коштів передбачених Договоромо, замовник сплачує на користь виконавця пеню в розмірі 3% за кожен день прострочення від загальної суми боргу. Також на суму боргу нараховується плата за користування чужими грошима відповідно до ст. 625 ЦК України в розмірі 3% за кожен день прострочення від загальної суми боргу.
Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2 належним чином виконано договір про надання юридичних послуг 04.03.2019 року, що підтверджується рішенням Солом`янського районного суду м.Києва від 04.11.2019 року (а.с.14-19), яким позов задоволено частково, скасовано рішення житлової комісії військової частини, оформлене протоколом засідання № 35 від 04.12.2017 року про зняття позивача з квартирного обліку, зобов`язано військову частину А3163 поновити позивача на обліку громадян, які першочергово потребують поліпшення житлових умов у військовій частині до одержання житла з державного житлового фонду із збереженням попереднього часу перебування на обліку, проте ОСОБА_4 не дотримано умов договору про надання юридичних послуг, кошти в сумі 15 000 грн. 00 коп. на користь ОСОБА_2 не сплачено, що стало підставою звернення позивача до суду з цим позовом.
Відповідно до п.5.1.3 Договору про надання юридичних послуг з ОСОБА_4 на користь позивача підлягає стягненню 15 000 грн. 00 коп., та відповідно до п.8 вказаного договору, ст. 625 ЦК України нараховані три відсотки за кожен день простроченого боргу за наслідком невиконання зобов`язання за період з 16.12.2020 року (10 днів після набрання рішенням Солом`янського районного суду м.Києва від 04.11.2019 року по 26.11.2020 року (дата звернення до суду з цим позовом), що складає 153 450 грн. 00 коп. (341 день прострочення), 450 грн. х 341 день прострочення = 153 450 грн. 00 коп.).
Відповідно до ст.ст. 6, 627, 629 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства згідно ст. 628 цього Кодексу.
Зміст договору, відповідно до ч.1 ст. 628 ЦК України, становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Сторони відповідно до договору засвідчили, що всі умови договору їм зрозумілі й вони вважають їх справедливими по відношенню до себе та підтвердили свою здатність виконувати умови договору вцілому.
Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (стаття 526 ЦК України).
Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).
Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу встановленого інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Підставою виникнення зобов`язань є юридичний факт або юридична сукупність (фактичний склад), які породжують зобов`язання.
Відповідно до ч.ч.1-3 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.
Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини; 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти.
Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.
Водночас не всі вимоги позивача є обгрунтованими.
Вимога позивача, якою він просить солідарно стягнути з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 500 грн. 00 коп. задоволенню не підлягає з огляду на її подвійне стягнення.
Так, позивач просить стягнути з ОСОБА_4 15 000 грн. 00 коп., а за договором поруки від 04.03.2019 року ОСОБА_3 є солідарним боржником за зобов`язаннями в межах суми 500 грн. (а.с. 4). Й оскільки позивач заклав до вимоги з ОСОБА_4 всю суму боргу - 15 000 грн. 00 коп., а не 14 500 грн., то вимога про солідарне стягнення з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 500 грн. 00 коп. є подвійним стягненням.
За такої підстави вимога позивача до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про солідарне стягнети 500 грн. 00 коп. задоволенню не підлягає.
Подавши свої докази, сторони реалізували своє право на доказування і одночасно виконали обов`язок із доказування, оскільки ст. 81 ЦПК закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обов`язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси (ст.43 ЦПК України). Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні, так і обов`язок із доказування обставини при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Крім того, суд безпосередньо не повинен брати участі у зборі доказового матеріалу.
Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доспупності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, у тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.
Інші доводи позивача, які наведені у позові, не впливають на висновку суду та не потребують детального обґрунтування, що відповідає практиці Європейського суду з прав людини.
Відповідно до пункту 1 статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Позивач при зверненні до суду звільнений від сплати судового збору на підставі Закону України «Про судовий збір».
За таких підстав, приймаючи до уваги предмет даного спору, наслідки його розгляду судом, суд вважає за необхідне застосувати положення ч.6 ст.141 ЦПК України, й судові витрати (судовий збір) покласти на відповідача.
Так, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 6, 11, 526, 627, 628, 629 ЦК України, керуючись п. 9 розділу ХІІ Перехідних положень ЦПК України, ст.ст. 3, 4, 5, 7, 8, 9, 10, 11, 12, 13, 17, 43, 49, 76, 77, 78, 79, 80, 81, 258, 262, 264, 265, 268, 273, 280, 352 ЦПК України, суд -
Позовні вимоги ОСОБА_1 , що є правонаступником фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення боргуза договором про надання юридичних послуг та нарахованих трьох відсотків за кожен день простроченого боргу за наслідком невиконання зобов`язання, - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_4 , ідентифікаційний код платника податків - НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , ідентифікаційний код платника - НОМЕР_2 , 15 000 грн. 00 коп. - коштів за договором про надання юридичних послуг, 153 450 грн. 00 коп. - трьох відсотків за кожен день простроченого боргу за наслідком невиконання зобов`язання, а всього - 168 450 (сто шістдесят вісім тисяч чотириста п`ятдесят) грн. 00 (нуль) коп.
В частині вимог ОСОБА_1 , що є правонаступником фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 , - відмовити.
Стягнути з ОСОБА_4 , ідентифікаційний код платника податків - НОМЕР_1 , на користь держави 1 684 (одна тисяча шістсот вісімдесят чотири) грн. 50 (п"ятдесят) коп. - судового збору.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду протягом п`ятнадцять днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Відповідно до ст.355 ЦПК України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Однак відповідно до пп. 15.5 п. 15 розділу «Перехідні положення» ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Єдина судова інформаційно-телекомунікаційна система починає функціонувати через 90 днів з дня опублікування Державною судовою адміністрацією України у газеті «Голос України» та на веб-порталі судової влади оголошення про створення та забезпечення функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи.

Згідно ч.1 ст.354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Отже, строки оскарження судових рішень в апеляційному порядку складають 30 календарних днів - для рішень і 15 календарних днів - для ухвал, однак апеляційна скарга подається за старими правилами - через суд першої інстанці.

СУДДЯ: