КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 381/2218/22 Головуючий у 1-й інст. -Ковалевська Л.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 грудня 2022 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Рубан С.М.

суддів Заришняк Г.М., Кулікова С.В.

при секретарі Загородній С.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргупредставника Кредитної спілки «Кредит-Експерт» - Кравченка Олексія Анатолійовича на рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 21 вересня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Кредитної спілки «Кредит-Експерт», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Фастівський відділ державної виконавчої служби у Фастівському районі про повернення стягнутого за виконавчим написом нотаріуса, -

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до Фастівського міськрайонного суду Київської області з позовом до КС «Кредит-Експерт», третя особа: Фастівський відділ державної виконавчої служби у Фастівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про повернення стягнутого за виконавчим написом нотаріуса в сумі 29 856 гри 66 коп та судовий збір в розмірі 992,40 грн.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 30.09.2019 року між Кредитною спілкою «Кредит - Експерт» та ОСОБА_1 був укладений договір про споживчий кредит у формі кредитної лінії № К-004/0560/08/19 про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту на суму 50 000,00 гри.

На початку липня 2020 року ОСОБА_1 хотів зняти готівкою свою заробітну плату у банкоматі ПАТ "БАНК ВОСТОК , але не зміг та йому повідомили, що на його рахунок накладений арешт постановою державної виконавчої служби.

Ознайомившись із матеріалами виконавчого провадження № 62282823, позивач дізнався, що 09.06.2020 року заступником начальника Фастівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Маліцькою М.А. було відкрито дане виконавче провадження, на підставі заяви відповідача про відкриття виконавчого провадження і виконавчого напису нотаріуса.

Із матеріалів вищевказаного виконавчого провадження позивачу стало відомо, що 15.05.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бойко О.В. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 529 про стягнення з нього на користь відповідача заборгованості за кредитним договором № К-004/0560/08/19 від 30.09.2019 року в загальній сумі 85 811 грн 54 коп.

Заочним рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 17.05.2022 року у справі № 381/282/22 виконавчий напис №529 від 15.05.2020 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бойко О.В. про стягнення з ОСОБА_1 на користь кредитної спілки «Кредит - Експерт» заборгованості за кредитним договором № К-004/0560/08/19 від 30.09.2019 року в розмірі 85 811 грн 54 коп., визнано таким, що не підлягає виконанню, яке набрало законної сили 16.06.2022 року.

Відповідно до листа Фастівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 20.07.2022 року № 1930.46 загальна сума коштів стягнутих з позивача по виконавчому провадженню № 62282823 складає 33 022 грн 63 коп., з яких 69,00 грн. - витрати виконавчого провадження, 3 096 грн 97 коп. - виконавчий збір, та 29 856 грн 66 коп. - борг за кредитним договором, який був перерахований на рахунок кредитної спілки «Кредит - Експерт», а також зазначено, що 06.07.2022 року було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження згідно п. 5 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження».

Рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 21 вересня 2022 року позов ОСОБА_1 - задоволено.

Стягнуто з Кредитної спілки «Кредит-Експерт» на користь ОСОБА_1 в порядку повернення стягнутого за виконавчим написом грошові кошти у загальному розмірі 29 856 грн 66 коп.

Стягнуто з Кредитної спілки «Кредит-Експерт» на користь ОСОБА_1 судові витрати за сплату судового збору в розмірі 992,40 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду 03 листопада 2022 року представник Кредитної спілки «Кредит-Експерт» - Кравченко Олексій Анатолійович подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Посилається на те, що в матеріалах справи відсутні будь - які докази оспорювання ОСОБА_1 змісту, умов виконання та розміру зобов`язань передбачених кредитним договором № К-004/0560/08/19 від 30.09.2019 року.

Посилання суду першої інстанції на ту обставину, що ОСОБА_1 заперечує проти задоволення позовних вимог самої заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог є необгрунтованими, оскільки умова безспірності стосується саме вимог, які зараховуються, а не заяви про зарахування.

Крім того, посилання суду першої інстанції на те, що заборгованість КС «Кредит Експерт» перед ОСОБА_1 підтверджується рішенням суду також не є підставою для відмови у зарахуванні зустрічних однорідних вимог.

Відзив на апеляційну скаргу від учасників справи не надходив.

Учасники справи в судове засідання не з`явились, про час і місце розгляду справи повідомлені належно, тому в порядку ч. 2 ст. 372 ЦПК України їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, дійшла наступного висновку.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що зобов`язання Кредитної спілки «Кредит - Експерт» перед ОСОБА_1 не було погашення шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог, оскільки обов`язок відповідача перед позивачем виник за судовим рішення і за своєю правовою природою має визначений характер, що визначається у конкретній грошовій сумі та підлягає стягненню за рішенням суду, яке набрало законної сили. Вимоги Кредитної спілки «Кредит - Експерт» за договором про надання коштів у позику, носять оспорюваний характер, а наявність заперечень іншої сторони на заяву про зарахування чи відсутність будь -якої з названих вище умов, виключає проведення зарахувань у добровільному порядку.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Виходячи з положень статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання:

1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження;

3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин;

4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин;

5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити;

6) як розподілити між сторонами судові витрати;

7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення;

8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову (стаття 264 ЦПК України).

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено та апеляційним судом перевірено, що 30 вересня 2019 року між Кредитною спілкою «Кредит-Експерт» та ОСОБА_1 був укладений договір про споживчий кредит у формі кредитної лінії №К-004/0560/08/19 про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту на суму 50 000,00 грн. (а.с.7-8).

15.05.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бойко О.В. винесено виконавчий напис №5529 про стягнення з ОСОБА_1 на користь КС «Кредит-Експерт» заборгованості за кредитним договором № К-004/0560/08/19 від 30.09.2019 року на загальну суму 85 811 грн 54 коп. (а.с.11).

Постановою заступника начальника Фастівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Маліцької М.А. від 09.06.2020 року відкрито виконавче провадження № 62282823 по стягненню заборгованості за виконавчим написом № 529 (а.с.9).

Постановою заступника начальника Фастівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Маліцької М.А. від 18.06.2020 року звернуто стягнення на заробітну плату та інші доходи боржника ОСОБА_1 (а.с.10).

Заочним рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 17 травня 2022 року позов ОСОБА_1 - задоволено.

Визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 529 вчинений 15 травня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бойко Оленою Вікторівною про стягнення з ОСОБА_1 на користь Кредитної спілки «Кредит-Експерт» заборгованості в розмірі 85 811 грн 54 коп. та стягнуто з Кредитної спілки «Кредит-Експерт» на користь з ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 992 грн 40 коп. Рішення набрало законної сили 16.06.2022 року (а.с.17-21).

Відповідно до листа Фастівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 20.07.2022 року №1930.46 загальна сума коштів стягнутих з позивача по виконавчому провадженню №62282823 складає 33 022 грн 63 коп., з яких 69,00 грн. - витрати виконавчого провадження, 3 096 грн 97 коп. - виконавчий збір, та 29 856 грн 66 коп. - борг за кредитним договором, який був перерахований на рахунок кредитної спілки «Кредит - Експерт» (а.с.13-16).

Відповідно до постанови державного виконавця Фастівського відділу державної виконавчої служби у Фастівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Вінницькою-Бевз В.М. від 06.07.2022 року закінчено виконавче провадження з примусового виконання виконавчого напису №529 від 15.05.2020 року на підставі п. 5 частини 1 ст. 39 ЗУ «Про виконавче провадження» (а.с.12).

Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно; особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави (глави 83 ЦК України) застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Верховний Суд роз'яснив, що із змісту ст. 1212 ЦК України можна зробити висновок, що особа, яка внаслідок правомірних або неправомірних дій або подій безпідставно збагатилася в результаті невигідних наслідків для іншої особи, зобов`язана повернути безпідставно набуте майно цій особі. Будь-яке збагачення визнається безпідставним, якщо особа, що збагатилася, не мала права на збагачення за рахунок потерпілого, або в разі, коли потерпілий не погоджувався на настання не вигідних для себе наслідків. Не має права на збагачення особа, що отримала його за недійсним актом, судовим рішенням або недіючою нормою права. Збагачення є безпідставним, і якщо потерпілий сам надав його для мети, що не була досягнена, або з очікуванням, яке не справдилося.

Про виникнення зобов`язання, що виникають внаслідок безпідставного збагачення або збереження майна можна говорити у тому разі, коли дії особи або події призводять до протиправного результату, що юридично не обумовлений виникненням майнових вигод на стороні однієї особи за рахунок іншої. Саме цей протиправний результат у вигляді юридично безпідставних майнових вигод, що перейшли до набувача, є фактичною підставою для виникнення зобов`язань з повернення безпідставного збагачення.

Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Для виникнення зобов`язань із повернення безпідставно набутого майна необхідно, щоб майно було набуте або збережене безпідставно. Безпідставним є набуття або збереження, що не ґрунтується на законі, іншому правовому акті або правочині.

Набуття (збереження) майна визнається безпідставним, якщо його правова підстава відпала згодом. Відпадіння правової підстави полягає у зникнення обставин, на яких засновувалась юридична обґрунтованість набуття (збереження) майна. Одним із випадків відпадіння підстави набуття (збереження) може бути скасування вищою інстанцією рішення суду, що набуло чинності, або визнання судом таким, що не підлягає виконанню, виконавчого напису нотаріуса, на підставі якого було здійснено стягнення майна (коштів).

Судовий акт про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, який набрав законної сили і за яким відбулося повне або часткове виконання є правовою підставою для виникнення зобов`язання з повернення майна, що набуто без достатньої правової підстави, оскільки з моменту ухвалення такого судового акту правова підстава вважається такою, що відпала.

Відповідно до ст. 1212 ЦК України у такому разі набувач такого майна з моменту набрання судовим актом законної сили, зобов`язаний повернути потерпілому все отримане майно.

(Постанови Верховного Суду від 06.03.2019 року у справі № 910/1531/18, від 29.05.2019 року у справі № 757/42443/15-ц, від 28.01.2020 року у справі № 910/16664/18, від 08.09.2021 року у справах № 201/6498/20, № 206/2212/18).

Судом встановлено, що під час виконавчого провадження № 62282823 з примусового виконання виконавчого напису приватного нотаріуса, зареєстрований в реєстрі за № 529, стосовно якого суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання цього виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, за період з дня відкриття виконавчого провадження постановою державного виконавця від 09.06.2020 року до 06.07.2022 року - дня закінчення виконавчих дій було стягнуто з боржника ОСОБА_1 33 022 грн 63 коп., з яких 29 856 грн 66 коп. - борг за кредитним договором, що підтверджено довідкою Фастівського відділу ДВС у Фастівському районі від 20.07.2022 року (а.с.13-16), які на даний час підлягають стягненню з Відповідача на підставі статті 1212 ЦК України як безпідставно набуті.

Посилання відповідача на ст. 601 ЦК України є безпідставним виходячи з наступного.

За правовою природою припинення зобов`язання зарахуванням зустрічної вимоги - це одностороння угода, яка оформляється заявою однієї із сторін, згідно з вимогами ст. 601 ЦК України.

Однак, якщо ця угода суперечить вимогам чинного законодавства та інша сторона не погоджується з проведенням такого зарахування, то сторона має право звернутись за захистом своїх охоронюваних законом прав з позовом до суду про визнання її недійсною, з урахуванням ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 16 ЦК України.

Відповідно до ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Одностороннім правочином є дія однієї сторони, яка може бути представлена однією або кількома особами.

Відповідно до ст. 601 ЦК України зобов`язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги.

Тобто, вимоги, які можуть підлягати зарахуванню, мають відповідати таким умовам: 1) бути зустрічними (кредитор за одним зобов`язанням є боржником за іншим, а боржник за першим зобов`язанням є кредитором за другим); 2) бути однорідними (зараховуватися можуть вимоги про передачу речей одного роду, у зв`язку з чим зарахування як спосіб припинення зазвичай застосовується до зобов`язань по передачі родових речей, зокрема, грошей). Правило про однорідність вимог розповсюджується на їх правову природу, але не стосується підстави виникнення такої вимоги. Отже, допускається зарахування однорідних вимог, які випливають з різних підстав (різних договорів тощо); 3) строк виконання таких вимог настав, не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги.

Наслідком здійснення такого правочину є припинення як обов`язку заявника перед адресатом, так і обов`язку адресата перед заявником з моменту здійснення заяви про зарахування, що зумовлює необхідність визначення заявником тих вимог до нього, які відповідають вказаним вище умовам.

Отже, зарахування можливе за наявності таких умов: зустрічність вимог, тобто сторони беруть участь у двох зобов`язаннях, і при цьому кредитор в одному зобов`язанні є боржником в іншому зобов`язанні; однорідність вимог (гроші, однорідні речі), строк виконання яких настав.

Припинення зобов`язання зарахуванням зустрічної вимоги є односторонньою угодою, яка оформляється заявою однією з сторін. Зарахування, проведене за заявою однієї сторони, діє з моменту, коли є у наявності всі умови для зарахування.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав припинення зобов`язання Кредитна спілка «Кредит-Експерт» з виконання виконавчого листа у справі № 381/282/22 на підставі ст. 601 ЦК України зарахуванням однорідних грошових вимог, оскільки обов`язок Кредитної спілки «Кредит-Експерт» перед ОСОБА_1 виник за судовим рішенням і за своєю правовою природою має визначений характер, що визначається у конкретній грошовій сумі та підлягає стягненню за рішенням суду, яке набрало законної сили.

Вимоги Кредитної спілки «Кредит-Експерт» за договором про надання коштів у позику носять оспорюваний характер, а наявність заперечень іншої сторони на заяву про зарахування чи відсутність будь-якої з названих вище умов, виключає проведення зарахування у добровільному порядку.

(Постанови Верховного Суду від 24.01.2018 року у справі № 908/3039/16, від 05.04.2018 року у справі № 910/13205/17, від 25.04.2018 року у справі №910/6781/17, від 25.07.2018 року у справі № 916/4933/15, від 22.08.2018 року у справі № 910/21652/17, від 11.09.2018 року у справі № 910/21648/17, від 11.10.2018 року у справі № 910/23246/17, від 13.11.2018 року у справі № 914/163/14, від 02.04.2019 року у справі № 918/539/18).

Посилання скаржника в апеляційній скарзі на ст. 601 ЦК України є безпідставним, оскільки обов`язок Кредитної спілки «Кредит-Експерт» перед ОСОБА_1 виник за судовим рішенням і за своєю правовою природою має визначений характер, що визначається у конкретній грошовій сумі та підлягає стягненню за рішенням суду, яке набрало законної сили.

Колегія суддів не приймає до уваги посилання скаржника на те, що відносини між сторонами носять договірний характер, що виключає можливість застосування положень ст. 1212 ЦК України. Стягнення з ОСОБА_1 на користь Кредитної спілки «Кредит-Експертздійснювалося не на підставі договору, а на підставі виконавчого напису нотаріуса, який визнаний таким, що не підлягає виконанню, тобто, в примусовому порядку.

Питання про наявність або відсутність заборгованості за кредитним договором та її стягнення може бути предметом окремого судового розгляду.

Тому колегія суддів вважає правильними висновки суду першої інстанції про наявність підстав для застосування положень ст. 1212 ЦК України.

Посилання в апеляційній скарзі на незаконність і необґрунтованість рішення, порушення норм матеріального та процесуального права, без зазначення, які норми матеріального і процесуального права були порушені судом першої інстанції, фактично є лише незгодою з висновками суду першої інстанції і не є підставою для скасування законного і обґрунтованого судового рішення.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не впливають на правильність ухваленого у справі рішення.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського Суду як джерело права.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення («Серявін та інші проти України» (Seryavin and Othersv. Ukraine) від 10 лютого 2010 року, заява №4909/04).

Європейський суд з прав людини зауважив, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

За встановлених обставин, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи та порушення прав скаржника.

Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не впливають на правильність ухваленого у справі рішення.

Оскільки рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, колегія суддів не вбачає підстав для скасування.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 376, 381-384 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника Кредитної спілки «Кредит-Експерт» - Кравченка Олексія Анатолійовича - залишити без задоволення.

Рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 21 вересня 2022 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 28 грудня 2022 року.

Головуючий

Судді