Провадження № 4-с/522/77/22
УХВАЛА

05 грудня 2022 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Федчишеної Т. Ю.,

за участі секретаря судового засідання Гаркуші Є. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу ОСОБА_1 на дії головного державного виконавця Другого Приморського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Калашнікова Руслана Володимировича, (боржник ОСОБА_2 ) ,

ВСТАНОВИВ:

До Приморського районного суду м. Одеси звернулася ОСОБА_1 зі скаргою на дії головного державного виконавця Другого Приморського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Калашнікова Руслана Володимировича, в якій просить визнати протиправними дії головного державного виконавця Другого Приморського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Калашнікова Руслана Володимировича щодо винесення повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 18.07.2022 та скасувати повідомлення головного державного виконавця Другого Приморського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Калашнікова Руслана Володимировича по винесенню повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 18.07.2022 року; зобов`язати головного державного виконавця Другого Приморського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Калашнікова Руслана Володимировича винести постанову про скасування повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 18.07.2022 року та відкрити виконавче провадження на підставі ухвали Приморського районного суду м. Одеси від 31.01.2022 у цивільній справі № 522/23680/21.

В обґрунтування скарги вказала, що 31 січня 2022 року у цивільній справі №522/23680/21 постановлено ухвалу Приморського районного суду м. Одеси, якою задоволено заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, якою суд заборонив ОСОБА_2 чинити перешкоди у спілкуванні ОСОБА_1 з сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до завершення розгляду справи у суді. 20 червня 2022 року суддею Приморського районного суду м. Одеси Ковтун Ю.І. було винесено ухвалу, якою виправлено описки в ухвалі Приморського районного суду м. Одеси від 31.01.2022. 13 липня 2022 року цінним листом із описом вкладення до цінного листа на адресу Другого Приморського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) була надіслана заява про примусове виконання рішення суду із додатками: ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 31.01.2022 року, ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 20.06.2022 року, копією довідки про реєстрацію місця проживання ОСОБА_3 , та документами, що підтверджують повноваження представника, який було отримано адресатом 14 липня 2022 року.

18.07.2022 державним виконавцем Другого Приморського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Калашніковим Р. В. винесено повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання. В обґрунтування підстав повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання, головним державним виконавцем вказано, що виконання судового рішення про застосування заходів реагування покладається на орган, який звернувся з позовом, у цьому випадку - на Управління ДСНС. У правовідносинах, які виникають у зв`язку з реалізацією цим органом своїх владних повноважень немає підстав залучати до виконання судового рішення (щодо застосування заходів реагування у сфері державного нагляду (контролю) органи державної виконавчої служби і покладати на них виконати це судове рішення у порядку примусового виконання відповідно до Закону № 1404-VIII. Отже, та обставина, що заходи реагування (у визначених законом випадках) застосовуються на підставі судового рішення не змінює суб`єктного складу і правового статусу учасників цих правовідносин, зокрема контролюючого органу, який на виконання закону звернувся з позовом і на підставі судового рішення й повинен застосувати до підконтрольного суб`єкта заходи реагування для досягнення мети, яка зумовила їх застосування. Між тим, у цих правовідносинах Управління ДСНС діє не як орган, на який покладено виконання судового рішення (за Законом №1404-VIII), а як суб`єкт владних повноважень, який застосовує/реалізовує санкції за порушення вимог законодавства з питань техногенної та пожежної безпеки, тому, керуючись п.7 частини четвертої статті 4 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець дійшов висновку про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання.

Вважає дії головного державного виконавця Другого Приморського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Калашнікова Р. В. протиправними, а повідомлення таким, що підлягає скасуванню, оскільки повертаючи виконавчий документ стягувачу без прийняття до виконання, державний виконавець посилався на державний орган, який не є стороною у цивільній справі і там паче не є позивачем у спорі про визначення місця проживання дитини разом із матір`ю, у зв`язку з чим державним виконавцем порушено права стягувача.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 16.08.2022 прийнято до розгляду скаргу ОСОБА_1 та призначено розгляд скарги в судовому засіданні.

Сторони у судове засідання не з`явилися, були повідомлені належним чином про дату, час та місце розгляду справи.

ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Попова І. С., подала до суду заяву про розгляд скарги без участі сторони стягувача та зазначила, що вимоги викладені у скарзі підтримують у повному обсязі та просять скаргу задовольнити.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 31 січня 2022 року у цивільній справі №522/23680/21 задоволено заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову та постановлено заборонити ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) чинити перешкоди у спілкуванні ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) з сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до завершення розгляду справи у суді.

13 липня 2022 року цінним листом із описом вкладення до цінного листа на адресу Другого Приморського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) надіслана заява ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Попова І. С., про примусове виконання рішення, в якому остання просила відкрити виконавче провадження на підставі ухвали Приморського районного суду м. Одеси від 31.01.2022 у цивільній справі № 522/23680/21 про забезпечення позову у справі про встановлення місця проживання дитини разом з матір`ю.

Також до вказаної заяви було додано ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 31.01.2022, ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 20.06.2022, копію довідки про реєстрацію місця проживання боржника, електронний ордер серії ВН №1149305 від 13.07.2022, копія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, копія договору про надання правової допомоги від 15.04.2022.

18.07.2022 головним державним виконавцем Другого Приморського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Калашніковим Русланом Володимировичем винесено повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання на підставі п. 7 частини четвертої статті 4 Закону України «Про виконавче провадження», у зв`язку з тим, що виконання рішення не передбачає заходів примусового виконання рішень, з тих підстав, що виконання судового рішення про застосування заходів реагування покладається на орган, який звернувся з позовом, у цьому випадку - на Управління ДСНС. У правовідносинах, які виникають у зв`язку з реалізацією цим органом своїх владних повноважень немає підстав залучати до виконання судового рішення (щодо застосування заходів реагування у сфері державного нагляду (контролю) органи державної виконавчої служби і покладати на них виконати це судове рішення у порядку примусового виконання відповідно до Закону № 1404-VIII. Отже, та обставина, що заходи реагування (у визначених законом випадках) застосовуються на підставі судового рішення не змінює суб`єктного складу і правового статусу учасників цих правовідносин, зокрема контролюючого органу, який на виконання закону звернувся з позовом і на підставі судового рішення й повинен застосувати до підконтрольного суб`єкта заходи реагування для досягнення мети, яка зумовила їх застосування. Між тим, у цих правовідносинах Управління ДСНС діє не як орган, на який покладено виконання судового рішення (за Законом №1404-VIII), а як суб`єкт владних повноважень, який застосовує/реалізовує санкції за порушення вимог законодавства з питань техногенної та пожежної безпеки.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

В силу положень частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно статті 447 ЦПК сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Статтею 18 ЦПК України визначено, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

У відповідності до ст. ст. 1, 2 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: верховенства права; обов`язковості виконання рішень; законності; диспозитивності; справедливості, неупередженості та об`єктивності; гласності та відкритості виконавчого провадження; розумності строків виконавчого провадження; співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України; судові накази; ухвал, постанов судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, справах про адміністративні правопорушення, кримінальних провадженнях у випадках, передбачених законом; виконавчих написів нотаріусів; посвідчень комісій по трудових спорах, що видаються на підставі відповідних рішень таких комісій; постанов державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанов державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу, постанов приватних виконавців про стягнення основної винагороди; постанов органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом; рішень інших державних органів та рішень Національного банку України, які законом визнані виконавчими документами; рішень Європейського суду з прав людини з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", а також рішень інших міжнародних юрисдикційних органів у випадках, передбачених міжнародним договором України; рішень (постанов) суб`єктів державного фінансового моніторингу (їх уповноважених посадових осіб), якщо їх виконання за законом покладено на органи та осіб, які здійснюють примусове виконання рішень.

За змістом ч. 1 ст. 157 ЦПК України ухвала про забезпечення позову є виконавчим документом.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» примусове виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) покладається на органи державної виконавчої служби та у визначених Законом України «Про виконавче провадження» випадках - на приватних виконавців.

Під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами (ч.1 ст.13 Закону).

Відповідно до п. 7 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо виконання рішення не передбачає застосування заходів примусового виконання рішень.

Як слідує із оскаржуваного повідомлення від 18.07.2022, підставою для повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання стало те, що, на думку виконавця, виконання вказаного судового рішення про застосування заходів реагування покладається на орган, який звернувся з позовом, у даному випадку - на Управління ДСНС.

Разом з тим, як слідує з ухвали Приморського районного суду м. Одеси від 31.01.2022 про забезпечення позову, її постановлено у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про встановлення місця проживання дитини з матір`ю, при цьому виконавцем не обґрунтовано висновок про обов`язок виконання вказаного судового рішення Управлінням ДСНС.

Відповідно до ч. 2 ст. 451 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

За таких обставин, оскаржуване повідомлення є необґрунтованим та таким, що не відповідає обставинам справи, у зв`язку з чим вимоги скарги в частині визнання дій головного державного виконавця щодо прийняття повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 18.07.2022 та його скасування підлягають задоволенню.

Що стосується вимог скарги щодо зобов`язання головного державного виконавця Другого Приморського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Калашнікова Руслана Володимировича відкрити виконавче провадження на підставі ухвали Приморського районного суду м. Одеси від 31.01.2022 року у цивільній справі № 522/23680/21, суд зазначає наступне.

Відповідно до Рекомендацій Комітету Ради Європи № R (80) 2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Ради від 11 березня 1980 року, під дискреційними повноваженнями необхідно розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Згідно позиції Європейського суду з прав людини, викладеної справах «Класс та інші проти Німеччини» від 6 вересня 1978 року, «Фадєєва проти Росії» від 09 червня 2005 року, «Кумпене і Мазере проти Румунії» від 17.12.2004 р., завдання суду при здійсненні його контрольної функції полягає не в тому, щоб підміняти органи влади держави, а тому суд не повинен підміняти думку національних органів будь-якою своєю думкою.

У постанові Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2008 року № 13 «Про практику розгляду судами корпоративних спорів» викладено позицію щодо недопустимості суду підміняти собою органи владних повноважень, відповідно до якої суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймаючи замість рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень.

Зазначене узгоджується з правовими висновками Верховного Суду України, викладеними у постановах від 18 березня 2014 року у справі № 21-11а14 та від 21 травня 2013 року у справі № 21-87а13.

Крім цього, відповідно до положень п.п. 3 п. 18 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 07 лютого 2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», суд не має права зобов`язувати державного виконавця або іншу посадову особу до вчинення тих дій, які згідно із Законом про виконавче провадження можуть здійснюватися лише державним виконавцем або відповідною посадовою особою державної виконавчої служби.

З огляду на викладене, суд не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу. Таким чином, суд не має права зобов`язувати зазначених осіб до вчинення тих дій, які згідно із Законом України «Про виконавче провадження» можуть здійснюватися лише державним виконавцем або відповідною посадовою особою державної виконавчої служби.

На підставі наведеного, скарга ОСОБА_1 підлягає задволенню частково.

Керуючись ст. 447-453 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на дії головного державного виконавця Другого Приморського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Калашнікова Руслана Володимировича, (боржник ОСОБА_2 ) задовольнити частково.

Визнати протиправними дії головного державного виконавця Другого Приморського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Калашнікова Руслана Володимировича щодо винесення повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 18.07.2022.

Скасувати повідомлення головного державного виконавця Другого Приморського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Калашнікова Руслана Володимировича про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 18.07.2022.

У задоволенні іншої частини скарги - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Т. Ю. Федчишена