Ухвала

18 липня 2022 року

м. Київ

справа № 536/1725/18

провадження № 61-6454ск22

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Коротенка Є. В. (суддя-доповідач), Зайцева А. Ю., Тітова М. Ю.,

розглянув касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «АВТО ПРОСТО» на рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області від 01 жовтня 2021 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 23 травня 2022 року у справі за первісним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Авто Просто» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення боргу та зустрічним позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Авто Просто», треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про захист прав споживача,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2018 року ТОВ «АВТО ПРОСТО» звернулось до суду із зазначеним позовом, в якому просило стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь товариства суму заборгованості в розмірі 94 229,15 грн та судовий збір у розмірі 1 762 грн.

У січні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зустрічним позовом до ТОВ «АВТО ПРОСТО», в якому просив:

- визнати недійсною Угоду № 312694 від 23 березня 2010 року та додатки до неї № 1 від 23 березня 2010 року, № 2 від 23 березня 2010 року, укладені між ТОВ «АВТО ПРОСТО» і ОСОБА_1 ;

- визнати недійсним договір застави від 25 червня 2010 року, укладений між ТОВ «АВТО ПРОСТО» і ОСОБА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Ганночкою В. М. 25 червня 2010 року та зареєстрований в реєстрі за № 4507.

Рішенням Кременчуцького районного суду Полтавської області від 01 жовтня 2021 року у справі відмовлено у задоволенні первісного позову у зв`язку із пропуском строку давності; у задоволенні зустрічного позову відмовлено за недоведеністю.

Постановою Полтавського апеляційного суду від 23 травня 2022 року рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області від 01 жовтня 2021 року залишено без змін.

12 липня 2022 року ТОВ «АВТО ПРОСТО» засобами поштового зв`язку звернулось до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області від 01 жовтня 2021 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 23 травня 2022 року, в якій посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржувані судові рішення скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити вимоги первісного позову.

Верховний Суд дійшов висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Згідно з пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частиною четвертою статті 274 ЦПК України передбачено, що в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: 1) що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів та поділ майна подружжя; 2) щодо спадкування; 3) щодо приватизації державного житлового фонду; 4) щодо визнання необґрунтованими активів та їх витребування відповідно до глави 12 цього розділу; 5) в яких ціна позову перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 6) інші вимоги, об`єднані з вимогами у спорах, вказаних у пунктах 1-5 цієї частини.

Предметом спору у цій справі є вимога немайнового характеру про захист прав споживачів (зустрічний позов), що не представляє складності у зв`язку зі сталістю законодавства та судової практики, та вимога майнового характеру про стягнення заборгованості за угодою і договором поруки (первісний позов) у розмірі 94 229,15 грн, яка у свою чергу не перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб 2 481 грн х 250 = 620 250 грн).

З огляду на зазначене вище, ця справа є справою незначної складності і не належить до виключень із цієї категорії, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.

Малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, тому незалежно від того, визнав її такою суд першої чи апеляційної інстанції, враховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України розміщена у Загальних положеннях цього Кодексу, які поширюються й на касаційне провадження, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.

Суд зазначає, що учасники судового процесу мають розуміти, що визначені підпунктами а, б, в, г пункту 2 частини 3 статті 389 ЦПК України випадки є виключенням із загального правила і необхідність відкриття касаційного провадження у справі на підставі будь-якого з них потребує належних, фундаментальних обґрунтувань, як від заінтересованих осіб, так і від Суду, оскільки в іншому випадку принцип правової визначеності буде порушено.

У касаційній скарзі ТОВ «АВТО ПРОСТО» зазначило, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для підтвердження сформованості єдинної правозастосовчої практики застосування положень статей 256, 257, 261, 267 ЦК України.

Перевіривши доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції доходить висновку про відсутність підстав вважати, що наведені заявником підстави є такими, що розгляд саме цієї справи судом касаційної інстанції потрібен для формування єдиної правозастосовчої практики, та зводяться до його незгоди з оцінкою зібраних судами у справі доказів і встановлених обставин та особистого тлумачення ним норм матеріального права.

Крім того, у чому саме полягає фундаментальне значення саме даної справи для формування єдиної правозастосовчої практики із зазначенням новітніх, проблемних, засадничих, раніше ґрунтовно не досліджуваних питань права, відповідь касаційного суду на які мала б надати нового, уніфікованого розуміння та застосування права як для сторін спору, так і для невизначеного, але широкого кола суб`єктів правовідносин, заявником не обґрунтовано.

Також у касаційній скарзі заявник вказав на те, що справа має для товариства виняткове значення оскільки приверне увагу місцевих та апеляційних судів на те, що практика розгляду аналогічних справ є сформованою, а її дотримання є головним завданням, що закріплює довіру до судової влади.

Стосовно виняткового значення справи для учасника справи, то в даному випадку оцінка судом такої «винятковості» може бути зроблена виключно на підставі дослідження мотивів, відповідно до яких сам учасник справи вважає її такою, що має для нього виняткове значення. Винятковість значення справи для учасника справи можна оцінити тільки з урахуванням особистої оцінки справи таким учасником. Відтак, особа, яка подає касаційну скаргу, повинна обґрунтувати наявність відповідних обставин у касаційній скарзі.

Аналіз наведених заявником у скарзі доводів не дає підстав для висновку про те, що дана справа має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу, оскільки незгода із рішенням судів попередніх інстанцій не свідчить про винятковість справи для заявника, як і не може вказувати на таку обставину, як негативні наслідки для заявника внаслідок прийняття такого судового рішення.

Оцінивши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню, є необґрунтованими, оскільки предмет спору не містить обґрунтованих фактичних передумов для віднесення справи до категорії винятково значимих.

Інших підстав, які б спростовували віднесення цієї справи до категорії малозначних, касаційна скарга не містить і суд касаційної інстанції їх не встановив.

Верховним Судом перевірено, чи мають місце підстави, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких касаційне провадження у малозначній справі підлягає відкриттю, зокрема, з урахуванням обставин, на які посилався заявник в касаційній скарзі, та зазначених підстав не встановлено.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають Конституції України, відповідно до статті 129 якої основними засадами судочинства є, серед інших, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Зазначення судом апеляційної інстанції у постанові про можливість її оскарження до суду касаційної інстанції не змінює характер та предмет позову у даній справі, та не спростовує наявність у Верховного Суду повноважень на визнання справи малозначною, оскільки частина шоста статті 19 ЦПК України розміщена у загальних положеннях цього Кодексу, то вона поширюються й на касаційне провадження.

Разом із тим, не потребують окремого розгляду питання дотримання особою, яка подала касаційну скаргу, вимог статей 390 та 392 ЦПК України.

З урахуванням наведеного, оскільки заявник подав касаційну скаргу на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню, а обставини, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, не підтвердились, то відсутні підстави для відкриття касаційного провадження у справі.

На підставі викладеного та керуючись статтею 129 Конституції України, статтею 19, статтею 260, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «АВТО ПРОСТО» на рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області від 01 жовтня 2021 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 23 травня 2022 року у справі за первісним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Авто Просто» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення боргу та зустрічним позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Авто Просто», треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про захист прав споживача.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді:Є. В. Коротенко
А. Ю. Зайцев
М. Ю. Тітов