ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/796/22Головуючий по 1 інстанції
Справа №693/1209/21 Категорія: 311000000 Шимчик Р.В.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2022 року Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ :

Головуючого Нерушак Л.В. ( суддя - доповідач )

Суддів Вініченка Б.Б., Новіков О.М.

За участі секретаря Любченко Т.М.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ;

відповідач Жашківський заклад загальної середньої освіти I-III ступенів № 2 Жашківської міської ради Черкаської області;

особа, яка подає апеляційну скаргу представник позивача ОСОБА_1 адвокат Гупало П.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси в режимі відео конференції апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Гупала Петра Михайловича на рішення Жашківського районного суду Черкаської області від 21 квітня 2022 року, постановленого під головуванням судді Шимчика Р.В., у Жашківському районному суді Черкаської області 21.04.2022 року, повний текст рішення складений 21.04.2022 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до Жашківського закладу загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів № 2 Жашківської міської ради Черкаської області про визнання незаконними та скасування наказу про відсторонення від роботи та допуск до роботи, -

в с т а н о в и в :

07.12.2021 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до Жашківського закладу ЗСО І-ІІІ ступенів № 2 Жашківської міської ради Черкаської області про визнання незаконними та скасування наказу про відсторонення від роботи та поновлення на роботі.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначає, що позивач ОСОБА_1 з 25 вересня 2012 року працює прибиральницею у Жашківському закладі ЗСО І-ІІІ ступенів № 2 Жашківської міської ради Черкаської області.

У листопаді 2021 року позивач дізналася про грубе порушення її конституційного права на працю з боку директора Жашківського закладу ЗСО І-ІІІ ступенів № 2, яке полягало в тому, що у неї незаконно вимагали на роботі медичну інформацію щодо вакцинації від гострої респіраторної хвороби Covid-19, спричиненої SARS-CoV-2, або медичний висновок щодо протипоказання до вакцинації.

29.10.2021 року відповідач попередив про можливе відсторонення від роботи 08.11.2021 року, а 05.11.2021 року відповідач проінформував всіх працівників Жашківського закладу ЗСО І-ІІІ ступенів № 2 Жашківської міської ради Черкаської області про можливе відсторонення від роботи тих працівників у кого не буде проведено профілактичне щеплення від гострої респіраторної хвороби Covid-19.

08.11.2021 року директор Жашківського закладу ЗСО І-ІІІ ступенів № 2 Жашківської міської ради Черкаської області Рижук Л.О. своїм наказом № 31 відсторонила позивача ОСОБА_1 від роботи у зв?язку з порушенням законодавства України про обов?язковість щеплень від коронавірусної хвороби Covid-19 (ст. 46 КЗпП).

Наказ мотивований тим, що так як у позивача ОСОБА_1 відсутнє щеплення від гострої респіраторної хвороби Covid-19, спричиненої SARS-CoV-2, та відповідно до наказу Міністерства охорони здоров?я України «Про затвердження переліку професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов?язковим профілактичним щепленням» від 04.11.2021 року № 2153, а також п.19 Постанови КМУ від 20.10.2021 року № 1096 «Про внесення змін до постанови КМУ від 09.12.2020 року № 1236», то відповідач відсторонює позивача ОСОБА_1 від виконання нею роботи, але на роботу вона продовжує ходити.

Позивач ОСОБА_1 вказує в позовній заяві, що ні в трудовому договорі, ні в посадовій інструкції, ні в будь-якому іншому документі, які підписані між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем такого зобов?язання позивача не має, так само, як і не передбачено повноваження відповідача на відсторонення від роботи з підстав відсутності вищезгаданого щеплення.

Позивач вважає, що вищевказаний наказ є необґрунтованим та незаконним, і має бути скасований судом, тому ОСОБА_1 звернулася в суд з даним позовом та просила: визнати незаконним та скасувати наказ Жашківського закладу ЗСО І-ІІІ ступенів № 2 Жашківської міської ради Черкаської області від 08.11.2021 року № 31-к щодо відсторонення її від роботи; зобов?язати Жашківський заклад ЗСО І-ІІІ ступенів №2 Жашківської міської ради Черкаської області поновити її на роботі.

20.11.2021 року позивач ОСОБА_1 подала до суду заяву про уточнення позовних вимог, в якій просила позовну вимогу про зобов?язання Жашківського закладу ЗСО І-ІІІ ступенів № 2 Жашківської міської ради Черкаської області поновити її на роботі залишити без розгляду, а доповнити позовні вимоги іншими вимогами, а саме : зобов?язати Жашківський заклад ЗСО І-ІІІ ступенів № 2 Жашківської міської ради Черкаської області допустити її до роботи та стягнути з відповідача на її користь судові витрати.

Рішенням Жашківського районного суду Черкаської області від 21.04.2022 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Жашківського закладу загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів № 2 Жашківської міської ради Черкаської області про визнання незаконними та скасування наказу про відсторонення від роботи та допуск до роботи - відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 через свого представника адвоката Гупала П.М. оскаржила рішення суду в апеляційному порядку, подавши апеляційну скаргу.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги поліщук О.П. вказує, що оскаржуване рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Зокрема, суддя порушив норми ст. 8 Конституції України, ст. 2 ЦПК України справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, і свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суддя не надав правову оцінку обставинам та деяким дослідженим доказам, що і призвело до ухвалення рішення, яке не відповідає вимогам закону.

Судом першої інстанції не враховано, що наказ про відсторонення від роботи, обмежує гарантоване ст. 43 Конституції України право на працю позивача.

Відповідно до ст. 2 Кодексу законів про працю України, право громадян України на працю, - тобто на одержання роботи з оплатою праці не нижче встановленого державою мінімального розміру включаючи право на вільний вибір професії, роду занять і роботи, забезпечується державою.

Скаржник вважає, діюча постанова про введення карантину є незаконною і не підлягає виконанню. Так, на підставі ст. 60 Конституції України кожна людина зобов`язана відмовитися від виконання постанови Уряду про введення карантину.

На підставі ст. 19 Конституції України у взаємозв`язку із ст. 60 Конституції України, жодний орган чи посадова особа не має права вимагати від людини виконання постанови Уряду про введення карантину.

Отже, неприпустимо змушувати роботи обов`язкове щеплення проти COVID-19 на період дії карантину, тому що Постанова КМУ № 1236 «Про встановлення карантину», на основі якої позивача відсторонили від роботи, є незаконною, вважає скаржник.

Вимога пред`явлення медичних даних (сертифікату, довідки про протипоказання чи будь-який інший документ) суперечать ст. 39-1 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я», відповідно до якої людина має право на таємницю про стан свого здоров`я.

Деталізовану інформацію про стан здоров`я не мають права вимагати за місцем роботи чи навчання відповідно до ст. 286 ЦК України.

В апеляційній скарзі зазначається, що на думку позивача ОСОБА_1 , вакцинація проти COVID-19 є ризиковою медичною процедурою, а відтак не надає своєї згоди на участь в медичних експериментах, так як ці вакцини не пройшли всіх стадій необхідних клінічних випробувань, а саме: не пройшли четвертої фази досліджень вивчення побічних ефектів і протипоказань. Всі лікарські препарати від COVID-19 не мають сертифікату якості та приховуються повний склад компонентів, через що навіть не можна дізнатись, чи не має позивач алергічних реакцій на компоненти препарату.

Крім того, в апеляційній скарзі зазначається, що згідно чинного законодавства України і нормам міжнародного права, примус до експериментального медичного втручання є неприпустимим. Відповідно відмова від участі в медичних експериментах не може бути підставою для відсторонення від роботи та позбавлення заробітної плати.

Спірний наказ № 31-К від 08.11.2021 року суперечить Закону України «Про захист від інфекційних хвороб», оскільки вакцинація від COVID-19 не включена до календаря щеплень. Спірний наказ прийнятий до набрання чинності змінами постанови КМУ № 1236 від 09.12.2020 року та наказу МОЗ № 2153 від 04.10.2021 року.

З огляду на викладене, сторона захисту вважає, що наказ № 31-К від 08.11.2021 року підлягає скасуванню в частині відсторонення позивача ОСОБА_1 від роботи.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 адвокат Гупало П.М. просить рішення Жашківського районного суду Черкаської області від 21.04.2022 року у справі № 693/1209/21 скасувати, та ухвалити нове рішення, яким скасувати наказ Жашківського закладу ЗСО І-ІІІ ступенів № 2 Жашківської міської ради Черкаської області від 08.11.2021 року № 31-к.

Відзив на адресу Черкаського апеляційного суду на апеляційну скаргу зі сторони відповідача не надходив.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення позивача та представника позивача, представника відповідача, які з?явились у судове засідання, вивчивши та обговоривши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Статтею 375 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Статтею 263 ЦПК України передбачено, що законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з?ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції відповідає зазначеним вимогам, оскільки ґрунтується на повному і об?єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в сукупності.

Вирішуючи спір та ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог про визнання незаконним та скасування наказу про відсторонення від роботи та допуск до роботи, суд першої інстанції виходив з необґрунтованості та недоведеності позовних вимог, вказавши, що право позивача на працю у шкільному навчальному закладі було тимчасово обмежено з огляду на суспільні інтереси, оскільки позивач ОСОБА_1 фактично відмовилася від обов`язкового щеплення та не надала довідку про медичні протипоказання.

ОСОБА_1 не надала суду доказів того, що вона виконала умови для допуску її до праці.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов до висновку, що керівник шкільного навчального закладу, на якого покладено обов?язок забезпечення безпеки усіх учасників шкільного освітнього процесу, з урахуванням вимог статті 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», правомірно прийняла рішення про тимчасове відсторонення позивача від роботи,

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх такими, що відповідають обставинам справи та вимогам закону, оскільки судом першої інстанції встановлено дійсні обставини справи, дано належну оцінку зібраним доказам, правильно застосовано норми матеріального права, не допущено порушень норм процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення справи, та ухвалено у справі законне і обґрунтоване рішення, підстав для скасування якого, апеляційний суд не вбачає, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено обов?язок сторін доводити ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов?язків має право на справедливий судовий розгляд.

Однією з основних засад судочинства, визначених п.8 ч.3 ст. 129 Конституції України, є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції згідно копії наказу від 29.09.2012 року № 42-К, призначено на посаду прибиральника Жашківського ЗОШ І-ІІІ ступенів № 2 з 25.09.2012 року.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 з 29.09.2012 року працює прибиральницею у Жашківському закладі ЗСО І-ІІІ ступенів № 2 Жашківської міської ради Черкаської області.

29 жовтня 2021 року прибиральницю Жашківського закладу ЗСО І-ІІІ ступенів № 2 Жашківської міської ради Черкаської області ОСОБА_1 було попереджено про те, що 08 листопада 2021 року її буде відсторонено від роботи, оскільки вона відмовляється від проведення обов?язкових профілактичних щеплень проти Covid-19. На час такого відсторонення оплата працівників здійснюється з урахуванням норми ч.1 ст.94 КЗпП України.

Норми про відсторонення від роботи не стосуватимуться позивача в тих випадках, якщо вона має абсолютні протипоказання до проведення таких профілактичних щеплень проти Covid-19. Для подальшої роботи ОСОБА_1 необхідно надати медичний висновок про наявність протипоказань до вакцинації проти Covid-19 або ж сертифікат про вакцинацію 08.11.2021 року.

Дане попередження підписане директором закладу. ОСОБА_1 ознайомлена з даним попередженням.

Таким чином, судом першої інстанції встановлено, що позивач ОСОБА_1 повідомлялась керівником навчального закладу про намір відсторонення її від роботи у випадку ненадання нею документів про обов?язкове профілактичне щеплення проти COVID-19 або довідки про абсолютні протипоказання до проведення таких щеплень в строк до 08 листопада 2021 року.

Відповідно до статті 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» визначені хвороби, проти яких профілактичні щеплення є обов?язковими: дифтерія, кашлюк, кір, поліомієліт, правець, туберкульоз.

Перелік професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов?язковим профілактичним щепленням проти інших відповідних інфекційних хвороб, встановлюється центральним органом виконавчої влади , що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров?я, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров?я.

Міністерство охорони здоров?я, як центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров?я, може встановити перелік професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов?язковим профілактичним щепленням проти інших відповідних інфекційних хвороб.

Наказом МОЗ України від 04.10.2021 року № 2153, який набув чинності 8.11.2021 року, затверджено перелік професій, працівники яких підлягають обов?язковим профілактичним щепленням проти COVID-19. Це працівники, зокрема, закладів вищої, післядипломної, фахової передвищої, професійної (професійно-технічної), загальної середньої, зокрема, спеціальних, дошкільної, позашкільної освіти, закладів спеціалізованої освіти та наукових установ незалежно від типу та форми власності.

При цьому, вакцинації підлягають усі працівники вказаних установ і закладів згідно зі штатним розписом. Винятком є працівники, що мають протипоказання до щеплень, визначені в Переліку медичних протипоказань та застережень до проведення профілактичних щеплень, затвердженому МОЗ України від 16 вересня 2011 року № 595. Протипоказання до вакцинації встановлюються лікарем.

Із 8 листопада 2021 року набули чинності зміни до постанови КМУ від 9 грудня 2020 року № 1236, внесені постановою КМУ від 20 жовтня 2021 року № 1096.

Зокрема, пункт 41-6 доповнено нормою щодо відсторонення працівників: «Керівникам державних органів (державної служби), керівникам підприємств, установ та організацій забезпечити: 1) контроль за проведенням обов?язкових профілактичних щеплень проти COVID-19 працівниками та державними службовцями, обов?язковість профілактичних щеплень яких передбачена переліком професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов?язковим профілактичним щеплення, затвердженим наказом МОЗ від 4 жовтня 2021 року № 2153; 2) відсторонення від роботи працівників та державних службовців, обов?язковість профілактичних щеплень проти COVID-19 яких визначена переліком, та які відмовляються або ухиляються від проведення таких обов?язкових профілактичних щеплень проти COVID-19 відповідно до статті 46 КЗпП, частини 2 статті 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» та частини 3 статті 5 Закону України «Про державну службу», крім тих, які мають абсолютні протипоказання до проведення таких профілактичних щеплень проти COVID-19 та надали медичний висновок про наявність протипоказань до вакцинації проти COVID-19, виданий закладом охорони здоров?я; 3) взяття до відома, що: на час такого відсторонення оплата праці працівників та державних службовців здійснюється з урахуванням частини 1 статті 94 КЗпП, частини 1 статті 1 Закону України «Про оплату праці» та частини 3 статті 5 Закону України «Про державну службу» (мінімальна зарплата); відсторонення працівників та державних службовців здійснюється шляхом видання наказу або розпорядження керівника державного органу (державної служби) або підприємства, установи, організації з обов?язковим доведенням його до відома особам, які відсторонюються; строк відсторонення встановлюється до усунення причин, що його зумовили».

Відповідно до статті 10 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров?я» громадяни України зобов?язані, зокрема, піклуватись про своє здоров?я та здоров?я дітей, не шкодити здоров?ю інших громадян; у передбачених законодавством випадках робити щеплення; виконувати інші обов?язки, передбачені законодавством про охорону здоров?я.

Згідно зі статтею 46 КЗпП України відсторонення працівників від роботи власником або уповноваженим ним органом допускається, зокрема, в інших випадках, передбачених законодавством.

Відповідно до частини другої статті 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» у разі відмови або ухилення від обов?язкових профілактичних щеплень працівників, які підпадають під обов?язкове щеплення, ці працівники відсторонюються від виконання зазначених видів робіт.

Наказ МОЗ № 2153 від 4 жовтня 2021 року визнав обов?язковим щеплення від COVID-19 для певних професій, зокрема, і для професії позивача.

Держава, встановивши обов?язковість щеплень для певних категорій працівників, зокрема, працівників закладів загальної середньої освіти, реалізує свій обов?язок щодо забезпечення безпеки життя і здоров?я всіх учасників освітнього процесу, в тому числі, і власне не щепленого працівника.

Оскільки, під час відсторонення працівник тимчасово увільняється від виконання своїх трудових обов?язків та не може виконувати роботу, то за загальним правилом такому працівникові заробітна плата в період відсторонення не виплачується, якщо інше не встановлено законодавством.

Законодавством не передбачено обов?язку роботодавця щодо збереження за працівником заробітної плати на період його відсторонення від роботи у зв?язку з відмовою від ухилення від проведення обов?язкових профілактичних щеплень проти гострої респіраторної хвороби COVID-19.

З урахуванням наведеного, колегія суддів апеляційного суду вважає, що наказ № 31-К директора Жашківського закладу ЗСО I-III ступенів № 2 Жашківської міської ради Рижук Л.О. на яку покладено обов`язок забезпечення безпеки усіх учасників освітнього процесу діяла у межах своїх повноважень, відповідно до вимог ст. 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», Наказу МОЗ України від 04.10.2021 року № 2153, ст. 26 Закону України «Про освіту» та ст. 46 КЗпП України правомірно прийняла рішення про тимчасове відсторонення ОСОБА_1 від роботи без збереження заробітної плати до ліквідації причин відсторонення.

Відсторонюючи працівника від роботи, роботодавець повинен діяти на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені законом, а тому в наказі про відсторонення зазначаються підстави та строки такого відсторонення.

Керівник зобов?язаний ознайомити працівника з наказом про відсторонення від роботи. У разі, коли працівник відмовляється ознайомитися зі змістом наказу або проставити свій підпис на наказі, керівник має скласти акт про відмову працівника ознайомитися з документом. На період усунення від роботи за працівником зберігається його робоче місце.

Можливість відсторонення від роботи у зв?язку з не проходженням щеплення також підтверджується висновками ЄСПЛ у подібних справах, а саме : у серпні 2021 року ЄСПЛ відхилив запит про вжиття тимчасових заходів, поданий 672 французькими пожежниками, щодо закону, який передбачає вимогу про обов?язкову вакцинацію для ряду професій, з подальшим відстороненням від роботи в разі її недотримання (Abgrall and 671 Others v. France, запит під заявою № 41950/21).

У вересні 2021 року ЄСПЛ розглянув два запити про вжиття тимчасових заходів, які подані медичними працівниками, щодо їхнього обов?язку вакцинації проти Covid-19 для того, щоб мати змогу продовжувати працювати. Згідно з правилом № 39 Регламенту Суду медики просили застосувати тимчасові заходи та негайно зупинити впровадження закону.

Проте, ЄСПЛ відхилив ці прохання, аргументуючи задоволення подібних запитів лише у тих випадках, якщо заявники можуть зіткнутися з реальним ризиком нанесення шкоди (Kakaletri and Others v. Greece, запит під заявою № 43375/21, Theofanopoulou and Others v. Greece, запит під заявою № 43910/21).

Крім того, у подібних правовідносинах Верховний Суд у постанові від 20.03.2018 року у справі № 337/3087/17 висловив позицію про те, що завданням держави є забезпечення дотримання оптимального балансу між реалізацією права дитини на дошкільну освіту та інтересами інших дітей. У спорі, що розглядався, індивідуальне право (інтерес) батьків дитини відмовитися від щеплення при збереженні обсягу права дитини на здобуття освіти, в тому числі, в дошкільних закладах, протиставляється загальному праву (інтересу) інших батьків та їх дітей, які провели щеплення перед направленням дитини для здобуття освіти в дошкільних закладах, з метою забезпечення загального блага у формі права на охорону здоров?я, що, крім іншого, гарантоване статтями 3, 27 та 49 Конституції України.

У постанові від 17.04.2019 року у справі № 682/1692/17 Верховний Суд дійшов висновку, що вимога про обов?язкову вакцинацію населення проти особливо небезпечних хвороб з огляду на потребу охорони громадського здоров?я, а також здоров?я заінтересованих осіб є виправданою. Тобто, в цьому питанні принцип важливості суспільних інтересів превалює над особистими правами, однак лише тоді, коли таке втручання має об?єктивні підстави, тобто є виправданим.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 відмовилася від проходження щеплення проти гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, відповідних документів щодо протипоказань організму від такого щеплення роботодавцям не надала.

Колегія суддів апеляційного суду звертає увагу, що наказ № 31-К Жашківського закладу загальної середньої освіти I-III ступенів № 2 Жашківської міської ради від 08.11.2021 року «Про відсторонення від роботи ОСОБА_1 » був винесений на момент набрання чинності наказу Міністерства охорони здоров?я України від 04.10.2021 року № 2153.

Таким чином, на дату винесення оскаржуваного наказу підзаконні нормативно-правові акти щодо обов?язкового щеплення від COVID-19 вже набрали чинності, а тому оспорюваний наказ є законним та таким, що не підлягає до скасування, на що суд першої інстанції уваги не звернув та не надав належної правової оцінки даному факту.

Так, маючи необхідність діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України Жашківським закладом загальної середньої освіти I-III ступенів № 2 Жашківської міської ради було вжито заходів у вигляді відсторонення ОСОБА_1 від роботи для недопущення порушених вимог законодавства.

Колегія суддів апеляційного суду, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, провівши оцінку аргументів та доводів сторін дійшла висновку, що наказ № 31 -К Жашківського закладу загальної середньої освіти I-III ступенів № 2 Жашківської міської ради від 08.11.2021 року «Про відсторонення від роботи ОСОБА_1 », який прийнятий на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 року № 1236 щодо обов?язкового відсторонення ОСОБА_1 як працівника закладу дошкільної освіти, з 08 листопада 2021 року на час відсутності щеплення від COVID-19 без збереження заробітної плати, не є протиправним та виданий відповідно до закону.

Твердження позивача про порушення її конституційних прав з тих підстав, що вакцинація від COVID-19 для працівників є добровільною, суд вказує, що норми чинного законодавства України не містять норм щодо примусової вакцинації, тому діюче законодавство у разі відмови чи ухилення від обов`язкової вакцинації дозволяє відсторонювати таких працівників без виплати заробітної плати.

Колегія суддів апеляційного суду вказує, що відсторонення працівника від роботи - це призупинення виконання ним своїх трудових обов?язків за рішенням уповноважених на це компетентних органів з підстав, передбачених законодавством, що, як правило, відбувається з одночасним призупиненням виплати йому заробітної плати.

Відсторонення від роботи можливе лише у випадках, що передбачені законодавством. Про це оголошується наказом або розпорядженням керівника підприємства, установи чи організації, і про це працівник повинен бути повідомлений. Термін відсторонення встановлюється до усунення причин, що його зумовили.

Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 01 квітня 2020 року у справі № 761/12073/18 (провадження № 61-13444св19).

Твердження скаржника стосовно того, що відповідачем не надано доказів попередження стосовно вакцинації та відсторонення від роботи у разі відсутності щеплення від Covid-19, суперечить самим позовним вимогам скаржника, яка у позовній заяві сама зазначила, що « з боку директора Жашківського закладу ЗСО I-III № 2 Жашківської міської ради було грубе порушення конституційного права на працю, яке полягало у зобов`язанні (вимаганні) на роботі мати медичну інформацію щодо вакцинації від гострої респіраторної хвороби Covid-19, або медичний висновок щодо протипоказання до вакцинації» (а. с.1).

У позовній заяві вказується, що: - «29.10.2021 року відповідач особисто попередила про можливе відсторонення від роботи 08.11.2021 року, а 05.11.2021 року відповідач проінформував всіх працівників Жашківського закладу загальної освіти I-III ступенів № 2 Жашківської міської ради про можливе відстронення від роботи тих працівників у кого не буде проведено профілактичне щеплення від гострої респіраторної хвороби Covid-19».

Фактично доводи апеляційної скарги є аналогічними тим доводами, які були викладені сторонами в позовних заявах і запереченнях та перевірялися судом апеляційної інстанції під час апеляційного розгляду цього спору.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов?язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобо?'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов?язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

З вищевикладеного не вбачається, що судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення допущено порушення норм матеріального чи процесуального права, залишено не розглянутими обставини, що мають значення для справи, а тому відсутні підстави для скасування рішення суду першої інстанції.

Відповідно до усталеної практики ЄСПЛ (рішення у справах "Пономарьов проти України", "Устименко проти України", "Рябих проти Російської Федерації", "Нелюбін проти Російської Федерації"), які з огляду на положення статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" застосовується судами при розгляді справ як джерело права, повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, а не для здійснення нового судового розгляду, перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох поглядів на один предмет не є підставою для нового розгляду. Повноваження вищих судів мають використовуватися для виправлення фундаментальних порушень. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного й обов?язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції ухвалив обґрунтоване рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , тому відсутні підстави для зміни чи скасування рішення згідно доводів та вимог апеляційної скарги.

Виходячи з викладеного, апеляційний суд дійшов висновку, що постановлене у справі рішення є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування за наведеними у скарзі доводами не вбачається, оскільки доводи апеляційної скарги не є суттєвими, носять суб`єктивний характер, не відповідають обставинам справи, і правильності висновків суду не спростовують, тому рішення суду першої інстанції слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що колегія суддів прийшла до висновку про відсутність підстав задоволення апеляційної скарги в повному обсязі, то відсутні підстави для перерозподілу судових витрат, які покладаються на сторони.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Гупала Петра Михайловича залишити без задоволення.

Рішення Жашківського районного суду Черкаської області від 21 квітня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Жашківського закладу загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів № 2 Жашківської міської ради Черкаської області про визнання незаконними та скасування наказу про відсторонення від роботи та допуск до роботи залишити без змін.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги залишити за особою, яка її подавала.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції, Верховного Суду, протягом тридцяти днів, з дня складання повного тексту постанови, в порядку та за умов, визначених цивільно процесуальним законодавством.

Повний текст постанови складений 15.07. 2022 року.

Головуючий Л.В. Нерушак

Судді Б.Б. Вініченко

О.М. Новіков