Справа № 716/114/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.02.2022 Заставнівський районний суд Чернівецької області у складі:

головуючого судді Пухарєвої О.В.,

з участю

секретаря - Кульки О.М.,

представника позивача - ОСОБА_1 ,

відповідача - ОСОБА_2 ,

представника відповідача - ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Заставна цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про визнання заповіту, довіреності та договору дарування недійсними,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_4 в особі представника - адвоката Баршакова О.В. звернувся до Заставнівського районного суду з позовною заявою до ОСОБА_2 , в якій просить (з урахуванням змінених позовних вимог) визнати заповіт від 07.07.2020, посвідчений в.о. обов`язки старости старостинського округу №4 с. Погорілівка Юрковецької сільської ради Заставнівського району Чернівецької області Зоникової Г.Г. за реєстровим №4-45, доручення від 20.07.2020 за реєстровим №606 та договір дарування від 20.07.2020 за реєстровим №607, посвідчені приватним нотаріусом Заставнівського районного нотаріального округу Малітовською Т.М. - недійсними.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що він являється єдиним спадкоємцем першої черги майна його батька ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Погорілівка Заставнівського району Чернівецької області.

Після смерті батька залишилося спадкове майно: земельні сертифікати, житловий будинок загальною площею 34,4 кв.м., в тому числі, житловою 16,8кв.м. з господарськими забудовами в АДРЕСА_1 з земельною ділянкою за кадастровим номером :02:004:0073, земельна ділянка площею 0,9313 га кадастровий номер :01:014:0051 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в Заставнівському районі Чернівецької області.

Позивач своєчасно прийняв спадщину шляхом надання письмової заяви до Заставнівської нотаріальної контори, яка була передана до приватного нотаріуса Заставнівського районного нотаріального округу Малітовської Т.М. по місцю відкриття спадкової справи за заявою відповідача ОСОБА_2 , на користь якого його батьком складено заповіт.

Перебуваючи за межами України, позивач постійно спілкувався з батьком за допомогою мобільного зв`язку, надавав матеріальну допомогу, в тому числі, для встановлення паркану та підключення газопостачання.

Крім цього, упродовж останніх п`яти років за батьком здійснювала догляд соціальний працівник в с.Погорілівка ОСОБА_6 яка обслуговувала його, робила ремонт житлового приміщення та дбала про здоров`я. В травні 2020 року остання допомогла батькові дістатися до КНП «Заставнівська багатопрофільна лікарня» для стаціонарного лікування нижніх кінцівок.

Під час перебування батька в лікарні, ОСОБА_6 22.05.2020 повернула йому паспорт, ключ від будинку та передала 4200 грн.

Мати відповідача ОСОБА_7 , яка проживає поряд 18.06.2020 забрала батька з лікарні, який вже не мав можливості пересуватися, фактично не виходив з будинку. Остання заборонила доступ до нього, спонукала постійно вживати спиртні напої з метою привласнення нерухомого майна.

Використовуючи дружні стосунки з працівником органу місцевого самоврядування ОСОБА_8 07.07.2020 був укладений заповіт від імені батька на користь сина ОСОБА_7 - ОСОБА_2 .

Усвідомлюючи, що у ОСОБА_8 відсутні повноваження на складання заповіту, за 10 днів до смерті батька в зв`язку з хворобою та похилим віком до нього додому був викликаний приватний нотаріус Малітовська Т.М., яка 20.07.2020 посвідчила від імені батька довіреність на ім`я ОСОБА_9 (чоловіка ОСОБА_8 ). В той же день за даною довіреністю той же нотаріус посвідчила договір дарування, за яким відповідач ОСОБА_2 отримав у власність житловий будинок з господарськими забудовами в АДРЕСА_1 разом із земельною ділянкою.

Здійснені правочини на користь відповідача були для позивача несподіванкою, оскільки батько ніколи не виявляв бажання позбавляти єдиного сина свого майна, тому таке волевиявлення батька викликає сумнів.

Крім цього позивач вважає, що за його відсутністю, батько погодився надати довіреність для оформлення майна на нього, але використовуючи поганий стан його здоров`я, був введений в оману співпадінням його ім`я « ОСОБА_2 » з ім`ям відповідача.

В той же час не існувало перешкод для оформлення угоди особисто з батьком за наявності усіх документів, в тому числі, звіту про оцінку майна, а одночасне проведення двох нотаріальних дій здійснено тому, що батько ніколи б не погодився віддати майно сторонній особі при особистій участі в правочині.

Отже позивач переконаний, що саме діями ОСОБА_8 , яка оформила незаконний заповіт, а її чоловік ОСОБА_9 на користь відповідача провів відчуження майна ввівши в оману батька, були порушені його права спадкоємця за законом.

В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали повністю, обґрунтувавши його вищенаведеним.

Позивач в судове засідання не з`явився, обставини щодо відсутності волі його батька посвідчувати заповіт та відчужувати своє майно на користь відповідача ОСОБА_2 , а також введення батька в оману діями матері відповідача та інших зацікавлених осіб, виклав в письмові заяві, направленій на електронну адресу суду.

Представник позивача ОСОБА_1 вказав суду, що ОСОБА_8 не мала права посвідчувати заповіт ОСОБА_5 від 07.07.2020, оскільки на той час не була секретарем сільської ради, а виконувала обов`язки старости с. Погорілівка. За таких обставин просив суд визнати зазначений заповіт недійсним, оскільки він посвідчений не повноважною особою. Крім цього просив визнати доручення та договір дарування, посвідчені приватним нотаріусом Заставнівського районного нотаріального округу Малітовською Т. М. недійсними, оскільки ці правочини вчинені під впливом обману.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, посилаючись на обставини, викладені у відзиві на позовну заяву, просили відмовити у задоволенні позову.

Відповідач ОСОБА_2 суду пояснив, що він проживає по сусідству з господарством покійного ОСОБА_5 . Останні декілька років перед смертю ОСОБА_5 у зв`язку із поганим станом здоров`я потребував особливої допомоги та догляду, які позивач йому не надавав, оскільки знаходився за кордоном. Під час хвороби та після повернення останнього з лікарні в червні 2020 він та його родичі доглядали за ОСОБА_5 та його господарством. Тому незадовго до смерті ОСОБА_5 вирішив розпорядитися своїм майном на його користь, у зв`язку з цим попросив привезти до нього нотаріуса. Таке волевиявлення ОСОБА_5 було вільним. В подальшому за договором дарування він отримав у власність житловий будинок із землею. А за заповітом він є спадкоємцем земельного паю. Після смерті ОСОБА_5 його родина поховала останнього та влаштувала поминальний обід за свої кошти. Вони не зверталися до позивача, оскільки тай перебував за кордоном.

Заслухавши пояснення представників сторін, відповідача, показання свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову з огляду на наступне.

Так, рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці від 29.12.2020 встановлено факт родинних відносини , а саме, що ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (позивач) є рідним сином ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.34). Факт смерті ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 також підтверджується копією свідоцтва про смерть, виданого 06.08.2020 згідно актового запису №100 (а.с. 65 звор.бік).

За життя, а саме 07.07.2020 ОСОБА_5 склав заповіт, яким заповів все своє майно відповідачу ОСОБА_2 (а.с.66 звор.бік)).

Заповіт було посвідчено в.о. старости старостинського округу №4 с.Погорілівка Юрковецької сільської ради Заставнівського району Чернівецької області Зониковою Г.Г. (а.с.66 звор.бік).

Після смерті ОСОБА_13 відкрилася спадщина на належне йому майно.

Відповідно до статей 1216, 1217, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з частинами першою та другою статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статі 203 цього Кодексу.

Частиною третьою статті 203 ЦК України встановлено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Згідно із положеннями статті 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Статтею 1234 ЦК України встановлено, що право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто.

За своєю юридичною природою заповіт є одностороннім правочином, який дійсний за умови додержання встановленої законом форми та змісту. Отже, на заповіт, як односторонній правочин розповсюджуються загальні норми цивільного законодавства стосовно підстав та наслідків визнання недійсності правочинів.

Відповідно до статті 1247 ЦК України заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складання; має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, його підписує інша особа, що засвідчується у відповідному порядку із зазначенням причин, за яких текст заповіту не міг підписати заповідач власноруч; має бути посвідчений нотаріусом або уповноваженою на це посадовою, службовою особою визначеною статтями 1251-1252 ЦК України.

Заповіти, посвідчені особами, зазначеними у частині третій цієї статті, підлягають державній реєстрації у Спадковому реєстрі в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України.

Стаття 1257 ЦК України передбачає, що заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений із порушенням вимог щодо його форми та посвідчення є нікчемним. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК України.

На заповіт, як односторонній правочин поширюються загальні правила ЦК України щодо недійсності правочинів.

Недійсними є заповіти: 1) в яких волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі; 2) складенні особою, яка не мала на це права (особа не має необхідного обсягу цивільної дієздатності для складання заповіту); 3) складені з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення (відсутність нотаріального посвідчення або посвідчення особами, яке прирівнюється до нотаріального, складання заповіту представником тощо).

Крім того, згідно з частиною п`ятою статті 1, статті 37 Закону України «Про нотаріат» у населених пунктах, де немає нотаріусів, нотаріальні дії вчиняються уповноваженими на це посадовими особами органів місцевого самоврядування. Однією з нотаріальних дій, які вчиняють уповноважені посадові особи органу місцевого самоврядування є посвідчення заповітів.

Відповідно до статті 1248 ЦК України, підпункту 1.6, 1.7 пункту 1 глави 3 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, нотаріус посвідчує заповіт, який написаний заповідачем власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. Нотаріус може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів.

Аналогічні положення закріплено у п.п. 1.4 пункту 1 розділу ІІІ Порядку вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 11.11.2012 року № 3306/5. Заповіт має бути складений у письмовій формі, із зазначенням місця і часу складення заповіту, дати та місця народження заповідача та підписаний особисто заповідачем. Посадова особа органу місцевого самоврядування посвідчує заповіт, який написаний заповідачем власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. Посадова особа органу місцевого самоврядування може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. У цьому разі заповіт має бути прочитаний уголос та підписаний заповідачем, про що ним зазначається у заповіті перед його підписом.

Відповідно до термінів, які визначені в ст.1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», посадова особа місцевого самоврядування - особа, яка працює в органах місцевого самоврядування, має відповідні посадові повноваження у здійсненні організаційно-розпорядчих та консультативно-дорадчих функцій і отримує заробітну плату за рахунок місцевого бюджету

Згідно ч.1 статті 54 -1 цього закону староста затверджується сільською, селищною, міською радою на строк її повноважень за пропозицією відповідного сільського, селищного, міського голови, що вноситься за результатами громадського обговорення (громадських слухань, зборів громадян, інших форм консультацій з громадськістю), проведеного у межах відповідного старостинського округу.

Староста працює на постійній основі в апараті відповідної ради та її виконавчого комітету, а в разі обрання членом цього виконавчого комітету - у виконавчому комітеті ради. Отже, згідно вищенаведених приписів староста є посадовою особою місцевого самоврядування.

Як вбачається із заповіту ОСОБА_5 , оригінал якого досліджений в судовому засіданні, він посвідчений 07.07.2020 виконувачем обов`язків старости старостинського округу №4 села Погорілівка Юрковецької сільської ради Заставнівського району Чернівецької області ОСОБА_8 .

Заповіт за своєю формою та змістом відповідає вищезазначеним вимогам щодо вчинення нотаріальних дій, прочитаний ОСОБА_5 особисто уголос та власноручно підписаний ним у присутності в.о. старости ОСОБА_8 о 11 годині 20 хвилин. У вказаному заповіті зазначено місце (с. Погорілівка Заставнівського району Чернівецької області) і час його складання (сьомого липня дві тисячі двадцятого року о 11 годині 20 хвилин) ( а.с. 66 звор.бік).

Повноваження в.о. старости ОСОБА_8 на вчинення нотаріальних дій підтверджені рішенням І пленарного засідання Першої сесії VII скликання Юрковецької сільської ради Заставнівського району Чернівецької області №9-1/18 від 04.01.2018, згідно якого: до проведення перших зборів старост на території юрисдикції Юрковецької сільської ради обов`язки старости за її згодою покладено на ОСОБА_8 ; визнано, що староста ОСОБА_8 здійснює свої повноваження на території Погорилівського старостинського округу №4, що включає територію с.Погорілівка відповідно до рішення Юрковецької сільської ради про старостинські округи № 5-1/18 від 04.01.2018; обсяг повноважень старости до моменту затвердження Положення про старосту Юрковецької сільської об`єднаної територіальної громади визначається рішенням Юрковецької сільської ради (а.с.148).

Також, згідно рішення І пленарного засідання Першої сесії VII скликання Юрковецької сільської ради Заставнівського району Чернівецької області №13-1/18 від 04.01.2018 року відповідно до Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», Закону України «Про нотаріат» вирішено уповноважити особу, яка виконує обов`язки старости на території Погорилівського старостинського округу (до обрання на перших виборах старости), як посадову особу органу місцевого самоврядування та члена виконавчого комітету Юрковецької сільської ради вчиняти нотаріальні дії, передбачені частиною першою статті 37 Закону України «Про нотаріат» (в обсягах, що відповідає вимогам чинного законодавства) (а.с.149).

Свідок ОСОБА_14 вказала суду, що являється матір`ю відповідача ОСОБА_2 .. Позивача ОСОБА_12 вона не бачила протягом 30 років. Оскільки вона проживала по сусідству із померлим ОСОБА_15 , то він просив її допомагати йому та доглядати за ним. Вона білила в його будинку, обробляла город, мила та голила його, возила та складала дрова, між ними були дуже добрі відносини. Крім неї до ОСОБА_15 приходила та мала б здійснювати за ним догляд соціальний працівник ОСОБА_6 , проте останній не був задоволений її відношенням до нього. Також свідок зазначила, що в ОСОБА_15 була дружина, із якою він розлучений, однак вона постійно приїздила до нього та влаштовувала скандали. ОСОБА_15 неодноразово вказував, що зробить договір дарування свого житла на її користь, для того щоб вона доглядала за ним та в майбутньому поховала його. Померлий останні роки не зловживав алкоголем, оскільки був немічним. Заповіт ОСОБА_15 склав по своїй волі, розпорядившись своїм майном на користь її сина ОСОБА_2 . Свідок вказала, що похованням ОСОБА_15 займалася її сім`я.

Свідок ОСОБА_8 вказала, що працює старостою с. Погорілівка. Позивача по справі не бачила в селі протягом тривалого часу. За ОСОБА_5 постійно здійснювала догляд ОСОБА_14 , яка його мила, переодягала, годувала, прибирала в будинку, обробляла його земельні ділянки. В ОСОБА_5 була дружина, із якою він розлучений, однак вона приходила в сільську раду і просила, щоб ОСОБА_14 не здійснювала за ним догляд і не хотіла щоб на неї ОСОБА_5 вчиняв заповіт. Після повернення ОСОБА_5 з лікарні він захотів скласти заповіт, про що повідомив сина - ОСОБА_4 , який не заперечував проти складання заповіту на ОСОБА_2 , за умови, щоб йому було повернуто 600 доларів США, які він дав батьку. В липні місяці вона прийшла до будинку ОСОБА_15 для складання заповіту. ОСОБА_15 особисто сам підписав заповіт на користь ОСОБА_2 , він був при добрій пам`яті та свідомості. Також він вказував, щоб кошти в розмірі 15000 грн. та 100 доларів США, які він зберігав у ОСОБА_22 повернули сину замість тих 600 доларів США. Один примірник заповіту вона вручила ОСОБА_5 , а другий залишився у сільській раді. Також ОСОБА_23 зазначила, що в неділю ОСОБА_5 зателефонував до неї і попросив, щоб її чоловік ОСОБА_9 прийшов до нього. ОСОБА_5 пояснив, що хоче подарувати хату ОСОБА_2 . 20.07.2020 ОСОБА_2 привозив нотаріуса із м. Заставна до ОСОБА_5 і останній зробив доручення на ОСОБА_9 для того, щоб той від його імені зробив договір дарування його будинку на ОСОБА_2 . Також зазначила, що ОСОБА_15 не вживав алкоголю протягом останніх 5-7 років.

Наведені показання свідків також підтверджуються відповіддю на запит адвоката адміністрації КНП «Заставнівсько багатопрофільна лікарня» №459 від 09.04.2021, згідно якої ОСОБА_5 не перебував на «Д» обліку в лікаря нарколога та лікаря психіатра.

З огляду наведеного суд вважає, що доводи позивача щодо недійсності оспорюваного заповіту спростовуються його змістом, іншими матеріалами справи та показаннями свідків, які не містять доказів відсутності вільного волевиявлення заповідача та відповідності його волі на складання заповіту на користь відповідача, а також порушення, визначених законом, умов його складання та посвідчення.

Викладене свідчить проте, що позовна вимога про визнання заповіту недійсним є не обґрунтованою, а тому не підлягає задоволенню.

Крім цього судом встановлено, що 20.07.2020 ОСОБА_15 видано довіреність, якою уповноважено ОСОБА_9 бути його представником в органах нотаріату з питань укладення договорів дарування та подарувати належні йому житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами та присадибну земельну ділянку, що розташовані в АДРЕСА_1 ОСОБА_2 . Зазначена довіреність посвідчена приватним нотаріусом Заставнівського районного нотаріального округу Чернівецької області Малітовською Т.М. Оригінал довіреності досліджено в судовому засіданні.

Також, згідно договорів від 20.07.2020 ОСОБА_15 , від імені якого діяв ОСОБА_9 та ОСОБА_2 уклали договори дарування житлового будинку та земельної ділянки, згідно яких дарувальник ОСОБА_5 подарував, а обдарований ОСОБА_2 прийняв у дар житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами та присадибну земельну ділянку площею 0,25 га, розташовані в АДРЕСА_1 . Зазначені договори посвідчені приватним нотаріусом Заставнівського районного нотаріального округу Чернівецької області Малітовською Т.М. (а.с.84,85)

Із змісту позовної заяви та встановлених судом обставин справи вбачається, що між спадкодавцем ОСОБА_5 та ОСОБА_9 склалися правовідносини представництва за довіреністю, а між спадкодавцем ОСОБА_5 (в особі представника - ОСОБА_9 ) та відповідачем ОСОБА_2 склалися правовідносини, що регулються договором дарування.

Звертаючись до суду з даним позовом позивач, який не є стороною цих правовідносин, просить визнати зазначені правочини недійсними, посилаючись на правові наслідки вчинення правочину під впливом обману. Тобто позов в цій частині пред`явлено з підстав, передбачених ст.230 ЦК України.

Відповідно до ч.1 ст.230 ЦК України, якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним.

Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.

Крім цього, у п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» роз`яснено, що правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину.

Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення.

Норми статті 230 ЦК не застосовуються щодо односторонніх правочинів.

У відповідності до ст.237 ЦК України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє.

Представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства.

Згідно ч.ч.1,3 ст.244 ЦК України представництво, яке ґрунтується на договорі, може здійснюватись за довіреністю. Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі.

Згідно з ч. 1 ст. 1000 ЦК України, за договором доручення одна сторона (повірений) зобов`язується вчинити від імені та за рахунок другої сторони (довірителя) певні юридичні дії. Правочин, вчинений повіреним, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки довірителя.

Відповідно до положень ст. 1003 ЦК України у договорі доручення або у виданій на підставі договору доручення довіреності чітко визначаються юридичні дії, які належить вчинити повіреному. Дії, які належить вчинити повіреному, мають бути правомірними, конкретними та здійсненими.

Згідно ст. 238 ЦК України представник може бути уповноважений на вчинення лише тих правочинів, право на вчинення яких має особа, яку він представляє.

Відповідно до ст. 239 ЦК України правочин, вчинений представником, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки особи, яку він представляє.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Одностороннім правочином є дія однієї сторони, яка може бути представлена однією або кількома особами. Односторонній правочин може створювати обов`язки лише для особи, яка його вчинила.

Оскільки довіреність є одностороннім правочином, то суд вважає, що відповідно до змісту ст.230 ЦК України, ця стаття не повинна поширюватися на такий правочин (правова позиція викладена в рішенні ВСУ від 19.07.2006 р. у справі № 6-7182св06).

Відповідно до ст.717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов`язується передати в майбутньому другій стороні (обдарованому) безоплатно майно (дарунок) у власність.

Приписами ч.1 ст.718, ч.2 ст.719 ЦК України встановлено, що дарунком можуть бути рухомі речі, в тому числі гроші та цінні папери, а також нерухомі речі. Договір дарування нерухомої речі укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

Доводи позивача про те, що його батько не мав наміру через представника укладати договір дарування на користь відповідача ОСОБА_2 , а відчуження майна відбулося шляхом введення його в оману спростовуються показаннями допитаних в судовому засіданні свідків.

Так, свідок ОСОБА_25 показав суду, що являється двоюрідним братом ОСОБА_15 . ОСОБА_12 перераховував своєму батькові кошти в сумі 600 доларів США на перекриття будинку та проведення до нього газопостачання. Зазначені кошти знаходилися у нього на зберіганні, а саме 15000 грн. та 100 доларів США. За рік до смерті ОСОБА_5 зателефонував до нього та повідомив, що колишня його дружина ОСОБА_6 має приїхати і він повинен їй дати його кошти. В подальшому він передав зазначені кошти ОСОБА_6 , про що та написала відповідну розписку. Свідок вказав, що ОСОБА_5 до кінця своїх днів був при свідомості та здоровому глузді, однак ходити не міг. ОСОБА_14 постійно здійснювала догляд за ОСОБА_5 і вона мала його хоронити. ОСОБА_5 йому повідомляв, що оскільки ОСОБА_14 здійснює за ним догляд, то її сім`ї має перейти все його майно.

Свідок ОСОБА_9 вказав суду, що до 2019 року він працював соціальним працівником, а тому часто навідувався до ОСОБА_5 , який повідомив, що його син за кордоном, приїжджати не буде, здійснювати за ним догляд також не буде. ОСОБА_5 протягом декількох років не вживав алкоголь, оскільки був тяжко хворим, однак він був адекватним. Останній висловив йому бажання подарувати свій будинок ОСОБА_2 , оскільки його сім`я здійснює догляд за ним. Тоді на прохання ОСОБА_5 до нього привезли нотаріуса, яка поспілкувавшись із ним, роз`яснила, що можна скласти доручення на іншу особу і від його імені та особа оформить договір дарування його будинку на ОСОБА_2 . В його присутності ОСОБА_5 підтвердив, що довіряє йому представляти його інтереси по даруванню свого житлового будинку. Свідок вказав, що довіреність на нього та договір дарування були укладені в один день в приміщенні нотаріальної контори в м. Заставна.

Свідок ОСОБА_28 вказала суду, що являється приватним нотаріусом Чернівецького районного нотаріального округу Чернівецької області. Вона особисто 20.07.2020 відвідала ОСОБА_5 в с. Погорілівка, який висловив свою волю надати довіреність ОСОБА_9 для подальшого укладення ним договору дарування. Повернулась в м. Заставна заповнила бланк довіреності та повернулась знову до ОСОБА_5 в с. Погорілівка, де останньому було прочитано зміст доручення та ним особисто було його підписано. Повернувшись до місця роботи в м.Заставна, вона оформила та посвідчила договір дарування житлового будинку, який належить ОСОБА_5 на ім`я ОСОБА_2 . При цьому в неї були всі правовстановлюючі документи на будинок. Договір був підписаний ОСОБА_9 та ОСОБА_2 . Свідок також зазначила, що ОСОБА_5 при посвідченні довіреності висловлював свою волю подарувати будинок і землю ОСОБА_2 переконливо і наполегливо та був адекватним. Крім того він їй повідомив, що ним вже вчинено заповіт на ім`я ОСОБА_2 .

Приписами ч.ч.1, 6 ст.81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Виходячи із змісту ст.230 ЦК України сторона, яка діяла під впливом обману повинна довести: наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману і сам факт обману. Проте, в судовому засіданні не знайшло підтвердження належними і допустимими доказами наявність зазначених обставин.

При цьому, вирішуючи даний спір суд звертає увагу, що даний позов, пред`явлено з підстав, передбачених ст.230 ЦК України особою, яка не була стороною оспорюваних правочинів.

За таких обставин суд приходить до висновку, що даний позов, із заявлених позивачем підстав, не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 202, 203, 230, 237-239, 244, 717-719, 1000, 1003, 1216-1218, 1233, 1234, 1247, 1248, 1257 ЦК України, ст.37 ЗУ «Про нотаріат», Порядку вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 11.11.2012 року № 3306/5, ст1, 54-1 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні», ст.ст. 81, 235, 263 - 265, 354 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Чернівецького апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя О.Пухарєва