РІШЕННЯ

іменем України

02 березня 2022 рокуСправа №451/1957/20
Провадження № 2/451/82/22

Радехівський районний суд Львівської області

у складі головуючого-судді Семенишин О.З.

секретаря судового засідання Табен Л.В.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні у м. Радехові в залі суду цивільну справу №451/1957/20 за позовом ОСОБА_1 до Лопатинської селищної ради Червоноградського району Львівської області про встановлення факту спільного проживання з спадкодавцем, визнання права власності на спадкове майно,-

в с т а н о в и в:

09 грудня 2020 року ОСОБА_2 , в інтересах позивача ОСОБА_1 , звернувся до суду із позовом до Лопатинської селищної ради Радехівського району Львівської області про встановлення факту спільного проживання з спадкодавцем, визнання права власності на спадкове майно.

В позовній заяві зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Увин Радехівського району Львівської області померла тітка позивача - ОСОБА_3 . Після смерті спадкодавця - ОСОБА_3 окрім іншого майна, залишилося спадкове майно, що складається із земельних ділянок на території Увинської сільської ради Радехівського району Львівської області. Згідно свідоцтва про смерть, серії НОМЕР_1 від 02.11.2015 року ОСОБА_4 син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 помер. Після смерті спадкодавця 2 - ОСОБА_4 окрім іншого майна, залишилося спадкове майно, що складається із земельних ділянок на території Увинської сільської ради Радехівського району Львівської області. ОСОБА_5 не є родичкою померлого ОСОБА_4 була зареєстрована з ним за однією адресою як квартиронаймач та фактично не проживала за вказаною адресою на день смерті ОСОБА_4 . За вказаною адресою на день смерті ОСОБА_4 проживав без реєстрації його двоюрідний брат - ОСОБА_1 . Маючи намір оформити спадщину після смерті брата, позивач звертався до приватної нотаріальної контори нотаріуса Луців І.П., однак нотаріусом було відмовлено у оформленні спадщини, у зв`язку з пропущеним терміном прийняття спадщини, а також тим, що Державний акт про право власності на землю видано після смерті спадкодавця та відсутністю правовстановлюючих документів на земельні ділянки (оригіналу державного акту на право приватної власності на землю) через їх втрату, а також неможливістю встановити факт спільного проживання позивача із спадкодавцем 2 на час смерті. Позивач після смерті спадкодавця 2, фактично прийняв спадщину, оскільки перед смертю та на день смерті проживав із спадкодавцем понад 5 років і надалі продовжує користуватись та розпоряджається майном, а саме житловим будинком, садом, городом, земельними ділянками. Відсутність правовстановлюючих документів, унеможливлює реалізацію майнових прав позивача, як спадкоємця, у позасудовому порядку, а тому позивач вимушений звернутися з позовом до суду. Просить встановити факт спільного проживання позивача - ОСОБА_1 з спадкодавцем 2 - ОСОБА_4 за однією адресою на момент відкриття спадщини після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що 02 листопада 2015 року зроблений відповідний запис № 6, що підтверджується свідоцтвом про смерть, серії НОМЕР_1 , виданим Виконавчим комітетом Увинської сільської ради Радехівського району Львівської області. Визнати за ОСОБА_1 право власності на земельні ділянки в порядку спадкування за законом після смерті брата - ОСОБА_4 , що помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , який прийняв спадщину, але не встиг оформити своїх спадкових прав після смерті ОСОБА_3 , що померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , і які належали ОСОБА_3 на праві приватної власності відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю, серії І-ЛВ №089088, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю 24 грудня 1999 року за №а 3125, а саме: земельну ділянку загальною площею 1,2371 гектарів (ріллі); земельну ділянку загальною площею 0,7061 гектарів (ріллі); земельну ділянку загальною площею 0,3350 гектарів (кормових угідь). Визнати за ОСОБА_1 право власності на земельні ділянки в порядку спадкування за законом після смерті брата - ОСОБА_4 , що помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , які належали ОСОБА_4 на праві приватної власності відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії І-ЛВ №089087, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю 24 грудня 1999 року за № 3124, а саме: земельну ділянку загальною площею 2,1199 гектарів (ріллі); земельну ділянку загальною площею 1,1137 гектарів (ріллі); земельну ділянку загальною площею 0,3353 гектарів (кормових угідь). Також судові витрати просить віднести на сторону позивача (а.с.4-11).

У підготовче судове засідання представник позивача ОСОБА_2 не з`явився, подав суду заяву про розгляд справи у відсутності сторони позивача, позов підтримує повністю та просить задоволити (а.с.93).

Представник відповідача Лопатинської селищної ради Червоноградського району Львівської області скерував суду заяву, в якій позовні вимоги визнав повністю, просив розгляд справи проводити без участі представника (а.с.53).

Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності, чим і скористався відповідач.

У відповідності до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Згідно ч.4 ст.200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому ст.ст.206-207 ЦПК України.

За правилами ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Дослідивши подані учасниками справи документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних міркувань.

Відповідно до вимог ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до положень ст.ст.13,19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

На підставі ст.ст.12,81,82 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду встановленої сили. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд встановив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Увин Радехівського району Львівської області померла ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть, НОМЕР_2 виданим Увинською сільською радою Радехівського району Львівської області 25.06.1996 року (а.с.15).

Із Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища №4 від 09.11.2018 року вбачається, що ОСОБА_6 і ОСОБА_7 06.02.1957 року уклали шлюб. Після шлюбу дружина присвоїла собі прізвище " ОСОБА_8 " (а.с.16).

Згідно Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження №4 від 20.02.2018 року, ОСОБА_9 народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 , батько - ОСОБА_10 , мати - ОСОБА_11 (а.с.17).

Згідно Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження №0 від 15.02.2018 року ОСОБА_12 народилася ІНФОРМАЦІЯ_4 , батько - ОСОБА_10 , мати - ОСОБА_11 (а.с.18).

Із Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища №5 від 09.11.2018 року вбачається, що ОСОБА_13 і ОСОБА_14 10.02.1964 року уклали шлюб, після шлюбу дружина присвоїла собі прізвище " ОСОБА_15 " (а.с.19).

Відповідно до свідоцтва про народження, серії НОМЕР_3 від 20.04.1968 року ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_5 , батько - ОСОБА_13 , мати - ОСОБА_16 (а.с.20).

Після смерті ОСОБА_3 залишилося спадкове майно, що складається із земельних ділянок на території Увинської сільської ради Радехівського району Львівської області, що підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю, серії І-ЛВ №089088, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю 24 грудня 1999 року за № 3125, з якого вбачається, що ОСОБА_3 було передано у приватну власність земельну ділянку площею 2,2782 гектарів в межах згідно з планом для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.21).

З довідки №36,37 від 22.02.2018 року виданої Увинською сільською радою Радехівського району Львівської області вбачається, що ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_6 (свідоцтво про смерть НОМЕР_2 вид. Увинською сільською радою) до дня смерті була зареєстрована в АДРЕСА_1 . На день смерті в житловому будинку зареєстрованими були: син ОСОБА_4 (а.с.24-25).

Згідно свідоцтва про народження, серії НОМЕР_4 від 28.04.1962 року, ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_7 , батько - ОСОБА_6 , мати ОСОБА_3 (а.с.26).

Отже, син спадкодавця ОСОБА_4 згідно ст.529 ЦК УРСР був спадкоємцем за законом першої черги майна померлої матері, проживав та був зареєстрований разом з нею на день смерті, фактично вступив в управління та володіння спадковим майном, однак не зміг оформити свої спадкових прав через те, що Державний акт було видано після смерті спадкодавця.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 помер, згідно свідоцтва про смерть, серії НОМЕР_1 від 02.11.2015 року (а.с.27).

Після смерті ОСОБА_4 залишилося спадкове майно, що складається із земельних ділянок на території Увинської сільської ради Радехівського району Львівської області, що підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю, серії І-ЛВ №089087, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю 24 грудня 1999 року за № 3124, згідно якого ОСОБА_4 було передано у приватну власність земельна ділянка площею 3,5689 гектарів в межах згідно з планом для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.28).

Відповідно до довідки №34 від 22 лютого 2018 року виданої Увинською сільською радою Радехівського району Львівської області, ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_8 (свідоцтво про смерть, НОМЕР_1 вид. Увинською сільською радою) до дня смерті був зареєстрований в АДРЕСА_1 . На день смерті в житловому будинку зареєстрованими були: ОСОБА_5 , 1968 р.н. (а.с.30).

З довідки №35 від 22.02.2018 року виданої Увинською сільською радою Радехівського району Львівської області вбачається, що від імені померлого Увинською сільською радою заповіт не посвідчувався (а.с.31).

Як вбачається з матеріалів спадкової справи №368/96, заведеної після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_6 , з заявою про прийняття спадщини після смерті матері звертався син - ОСОБА_4 та згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, прийняв спадщину після смерті матері, яка складається із житлового будинку з господарськими будівлями, який знаходиться в АДРЕСА_1 , а також право на майновий пай в розмірі 1785,00 грн у майні пайового фонду колективного сільськогосподарського підприємства СТзОВ ім. Т. Шевченка, села Увин Радехівського району Львівської області (а.с.70-85).

Згідно Витягу зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №66828637 від 12.10.2021, після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_8 , за вказаними параметрами запису у Спадковому реєстрі інформація відсутня (а.с.89).

Окрім цього, факт, що ОСОБА_1 на час відкриття спадщини проживав із спадкодавцем ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , підтвердив в судовому засіданні свідок ОСОБА_17 не довірити показам якого в суду підстав немає (а.с.48).

Вказані вище обставини, учасниками процесу не оспорюються та не заперечуються, а тому у відповідності до вимог ст.ст.12,229 ЦПК України дані докази визнаються судом належними, допустимими та достовірними.

Відповідно до ч. 1. ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

У відповідності до ч. 1 ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ч. 1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом).

Відповідно до положень ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

У відповідності до статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Прийнята спадщина визнається власністю спадкоємця з часу відкриття спадщини.

Оскільки у даному випадку питання про право на спадщину не може бути вирішено в нотаріальному порядку шляхом видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно, тому це питання повинно бути вирішено у судовому порядку шляхом визнання права власності на вищевказане спадкове майно за позивачем у порядку спадкування.

Приймаючи до уваги вищенаведене, позиції з цього приводу, викладені у Постанові Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», Постанові Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» та у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, суд приходить до висновку, що позовні вимоги сторони щодо визнання права власності в порядку спадкування є законними та обґрунтованими і, відповідно такими, що підлягають до задоволення.

Керуючись ст.ст.12,13,81,141,206, 258-259,263-265 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

позов ОСОБА_1 задовольнити.

Встановити факт спільного проживання позивача - ОСОБА_1 з спадкодавцем 2 - ОСОБА_4 за однією адресою на момент відкриття спадщини після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що 02 листопада 2015 року зроблений відповідний запис № 6, що підтверджується свідоцтвом про смерть, серії НОМЕР_1 , виданим Виконавчим комітетом Увинської сільської ради Радехівського району Львівської області.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на земельні ділянки в порядку спадкування за законом після смерті брата - ОСОБА_4 , що помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , який прийняв спадщину, але не встиг оформити своїх спадкових прав після смерті ОСОБА_3 , що померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , і які належали ОСОБА_3 на праві приватної власності відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю, серії І-ЛВ №089088, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю 24 грудня 1999 року за №3125, а саме: земельну ділянку загальною площею 1,2371 гектарів (ріллі); земельну ділянку загальною площею 0,7061 гектарів (ріллі); земельну ділянку загальною площею 0,3350 гектарів (кормових угідь).

Визнати за ОСОБА_1 право власності на земельні ділянки в порядку спадкування за законом після смерті брата - ОСОБА_4 , що помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , які належали ОСОБА_4 на праві приватної власності відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю, серії І-ЛВ №089087, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю 24 грудня 1999 року за № 3124, а саме: земельну ділянку загальною площею 2,1199 гектарів (ріллі); земельну ділянку загальною площею 1,1137 гектарів (ріллі); земельну ділянку загальною площею 0,3353 гектарів (кормових угідь).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий суддяСеменишин О. З.

Рішення суду виготовлене в нарадчій кімнаті 2 березня 2022 року.