Коростенський міськрайонний суд Житомирської області
Провадження № 2/279/666/22
Справа № 279/540/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.03.2022 року

Коростенський міськрайонний суд Житомирської області в складі : головуючого

судді Коваленко В.П. , секретаря Волківської А.В. ,

розглянувши в м. Коростень цивільну справу № 279/540/22 за позовом ОСОБА_1 до виробничого підрозділу "Коростенська дирекція залізничних перевезень" регіональної філії "Південно-Західна залізниця"АТ Укрзалізниця , про визнання протиправною бездіяльність та зобовязанння вчинити певні дії ,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із названим позовом та просила зобов`язати виробничини підрозділ Коростенської дирекції залізничних перевезень регіональної філії "Південно-західназалізниця" АТ "Укрзалізниця" провести нарахування та доплату їй розрахункових даних для здійснення відповідних видатків з 25 січня 2019 року доплати за роботу у зоні гарантованого добровільного відселення відповідно до ст. 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи . Одночасно просить стягнути з відповідача понесені судові витрати по сплаті судового збору.В обгрунтування позову зазначила, що працює оператором при черговому по залізничній станції Коростень в виробничому підрозділі Коростенської дирекції залізничних перевезень регіональної філії "Південно-Західна залізниця" АТ «Українська залізниця», і являється потерпілою внаслідок Чорнобильської катастрофи та користується пільгами і доплатами, які надано відповідно до Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". На даний час має право на щомісячну доплату до заробітної плати згідно ст.39 вищевказаного закону, що обмежується відповідачем. Зазначила, що нарахування та виплата коштів передбачених цією статтею працівникам відповідача не проводилась.Вказала, що вона має статус потерпілої від чорнобильської катастрофи, працює та проживає в місті Коростені Житомирської області, яке відповідно до переліку населених пунктів віднесено до зон радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи гарантованого добровільного відселення, а відтак має право на виплати, що передбачені статтею 39 вказаного Закону.

Ухвалою суду від 26 січня 2022 року відкри то провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відзив на позовну заяву не надходив. Перевіривши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Із матеріалів справи вбачається та встановлено судом, що позивач має статус потерпілої від аварії на ЧАЄС 3 категорії, що стверджується посвідченням серії НОМЕР_1 виданим 14 лютого 2007 року.З довідки №ДН-4-01-4/86 від 11.01.2022 слідує, що в АТ "Українська залізниця" виробничий підрозділ Коростенська дирекція залізничних перевезень регіональної філії Південно-Західна залізниця , нарахування та виплата коштів передбачених ст.39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» не проводилась.До 1 січня 2015 року особи, які працювали у зоні гарантованого добровільного відселення, мали право на отримання доплати, передбаченої статтею 39 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. Стаття 39 цього Закону , зокрема, передбачала, що громадянам, які працюють на територіях радіоактивного забруднення, провадиться доплата в таких розмірах: у зоні гарантованого добровільного відселення дві мінімальні заробітні плати. Окрім того, в пенсіонерам, які працюють у зонах радіоактивного забруднення, оплата праці додатково підвищується на 25 процентів від розміру мінімальної заробітної плати.28 грудня 2014 року прийнято Закон № 76-У111, який набрав чинності з 1 січня 2015 року, відповідно до підпункту 7 пункту 4 розділу І якого внесено зміни до Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, зокрема, виключено статтю 39 даного Закону.

4 лютого 2016 року прийнято Закон №987 -У111, який набрав чинності з 1 січня 2016 року та згідно з яким до Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи включено статтю 39 такого змісту: Громадянам, які працюють у зоні відчуження, встановлюється доплата у порядку і розмірах, визначених Кабінетом Міністрів України. Рішенням Конституційного Суду України від 17 липня 2018 року №6-р-2018 визнано таким, що не відповідає Конституції України підпункт 7 пункту 4 розділу 1 Закону України №76-У111.Конституційний Суд України у своєму Рішенні вказав, що обмеження чи скасування Законом №76-У111 пільг, компенсацій і гарантій, передбачених Законом України" Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, фактично є відмовою держави від її зобов`язань, передбачених статтею 16 Конституції України , у тому числі щодо соціального захисту осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. Приписи статті 3 Конституції України , згідно з якими держава відповідає перед людиною за свою діяльність, зобов`язують державу обґрунтовувати зміну законодавчого врегулювання, зокрема, у питаннях обсягу пільг, компенсації та гарантій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. Отже, Закон №76-У111 у частині скасування або обмеження пільг, компенсацій та гарантій, установлених Законом №796-Х11, щодо соціального захисту осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, суперечить положенню частини 2 статті 3 Конституції України , відповідно до якого держава відповідає перед людиною за свою діяльність.При цьому в Рішенні Конституційного Суду України встановлено порядок його виконання щодо застосування статей 53 і 60 Закону №796-ХХ11 у редакціях, чинних до внесення змін Законом №76 -У111, проте застережень щодо порядку застосування статті 39 Закону №796-Х11 вказане Рішення не містить.

Відновлення дії попередньої редакції статті 39 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, до внесення змін Законом №76-У111, спричиняє колізію правових норм з огляду на чинність з 1 січня 2016 року статті 39 цього Закону у редакції Закону№987 -У111, адже редакція статтіс 39 Закону України №796-Х11, яка була чинною до 1 січня 2015 року, за своїм змістом та правовим регулюванням передбачає доплати значно більшим категоріям осіб, ніж це передбачено у редакції Закону України №987 -У111, яка врегульовує питання доплат виключно особам, які працюють у зоні відчуження.У Постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі №240/4937/18 з даного приводу зазначено, що вказана колізія правозастосування має вирішуватися з додержанням принципу верховенства права в частині визнання людини, її прав та свобод найвищими цінностями, які визначають зміст та спрямованість держави, з урахуванням дискреції держави щодо визначення порядку та розміру гарантій, зумовленої фінансово-економічними можливостями для збереження справедливого балансу між інтересами особи та суспільства, без порушення сутності відповідних прав.

Велика Палата Верховного Суду також вказала, що із 17 липня 2018 року відновлено дію статті 39 Закону України №796-Х11 у редакції, що діяла до 1 січня 2015 року в частині, яка не змінена Законом №987-У111.Тому стаття 39 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи із 17 липня 2018 року має такий зміст: Громадянам, які працюють на територіях радіоактивного забруднення, провадиться доплата в таких розмірах: - у зоні безумовного ( обов`язкового) відселення три мінімальні заробітні плати; у зоні гарантованого добровільного відселення дві мінімальні заробітні плати; у зоні посиленого радіоекологічного контролю одна мінімальна заробітна плата.

Пенсії непрацюючим пенсіонерам, які проживають на цих територіях, і стипендії студентам, які там навчаються, підвищуються у розмірах, встановлених частиною першою цієї статті. Пенсіонерам, які працюють у зонах радіоактивного забруднення, оплата праці додатково підвищується на 25 % від розміру мінімальної заробітної плати.В іншій частині стаття 39 Закону №796 -Х11 діє у редакції Закону №987 -У111 від 04 лютого 2016 року .Таким чином, у своїй Постанові від 18 березня 2020 року у справі №240/4937/18 Велика Палата Верховного Суду висловила правову позицію щодо застосування положень статті 39 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. При цьому, спірні правовідносини у справі, яка переглядалася Великою Палатою Верховного Суду, виникли у зв`язку з невиплатою органами Пенсійного Фонду України пенсії непрацюючому пенсіонеру.

У свою чергу, у даній справі ОСОБА_1 звернулась з позовом до підприємства, посилаючись на те, що вона з цим підприємством перебуває у трудових правовідносинах.Аналіз статті 39 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи свідчить про те, що доплати, передбачені даною нормою, не входять до структури заробітної плати. Відповідно до Закону України Про формування, порядок надходження і використання коштів Фонду для здійснення заходів щодо ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи та соціального захисту населення фінансування видатків на заходи, пов`язані з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи та соціальним захистом населення, провадиться за рахунок коштів Фонду для здійснення заходів щодо ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи та соціального захисту населення та інших джерел, визначених законами України. Фонд утворюється у складі Державного бюджету України. Кошти Фонду зараховуються на окремий рахунок Державного бюджету України.

Таким чином, доплата, визначена статтею 39 вказаного Закону , не є складовою заробітної плати та не є заробітною платою за особливі умови праці, що включає в себе компенсаційні виплати, а є соціальною гарантією.Отже, відповідач не є розпорядником коштів, якому надано право проводити нарахування та виплати відповідно до статті 39 вказаного Закону .З огляду на наведене вимоги ОСОБА_1 не підлягають до задоволення.

Виходячи з наведеного та керуючись ст.ст. 263-268 ЦПК України , Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, що потерпіли внаслідок аварії на ЧАЕС " суд ,-

У Х В А Л И В :

Відмовити в позові ОСОБА_1 до виробничого підрозділу "Коростенська дирекція залізничних перевезень" регіональної філії "Південно-Західна залізниця"АТ Укрзалізниця , про визнання протиправною бездіяльність та зобовязанння вчинити певні дії .

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку в 30-денний строк, який обчислюється з дня отримання рішення. Учасник справи, якому рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а в разі подання апеляційної скарги - після розгляду справи апеляційним судом, якщо рішення не було скасовано .

Суддя Коваленко В.П.