№ 336/9115/21
провадження № 2/336/1425/2022
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 липня 2022 року м.Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Дмитрюк О.В.,

за участю секретаря Павловцева В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Агротеп» до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої працівником під час виконання трудових обов`язків -

В С Т А Н О В И В :

ТОВ «Агротеп» звернулось 08.11.2021 р. до суду з вищевказаним позовом. В позовній заяві зазначило, що між ТОВ «Агротеп» та ОСОБА_1 було укладено договір від 30.06.2020 р. про трудові відносини та повну матеріальну відповідальність водія-експедитора та ознайомлено 30.06.2020 р. з посадовою інструкцією експедитора транспортного (КОД КП 3422). У відповідності до умов п.1 договору відповідач бере на себе повну матеріальну відповідальність за збереження довірених йому матеріальних цінностей позивача.

Відповідно до вимог ст.135-1 КЗпП України з відповідачем було підписано договір про повну матеріальну відповідальність та передане на відповідальне зберігання майно, а саме: вантажний сідловий тягач DAF XF 105.460, держ.номер НОМЕР_1 , та напівпричіп KRONE SDR 24, державний номер НОМЕР_2 , документи та інструменти, необхідні для ремонту та обслуговування. Вказане майно було передано відповідачу по акту комплектації транспортного засобу від 21.07.2020 р.

14.12.2020 р. згідно постанови Броварського міськрайонного суду Київської області відповідача було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за наслідками події (ДТП), яка трапилася 06.11.2020 р. о 14.15 год. у м.Бровари по вул.Оникієнка, 127.

Внаслідок вищезгаданої ДТП було завдано шкоду транспорнтому засобу DAF XF 105.460 держ.номер НОМЕР_1 , власником якого є ТОВ «Агротеп». За результатами оцінки (звіт про визначення вартості матеріального збитку № 23/11/20 від 14.11.2020 р.), ТОВ «Агротеп» завдано збитків на суму 534837,00 грн.

Після проведення ремонтних робіт та оплати запчастин, ТОВ «Агротеп» оплатила ТОВ «Роад Сервісу» 130872,14 грн.

Крім того, позивач провів оплату за звіт про визначення вартості матеріального збитку № 23/11/20 від 14.11.2020 р. в розмірі 2500 грн.

Загальна сума збитків становить 133372,14 грн.

Відповідач свої зобов`язання по відшкодуванню шкоди не виконав.

ТОВ «Агротеп» за позовом просить стягнути з ОСОБА_1 завдану шкоду в сумі 133372,14 грн., а також судовий збір в розмірі 2270 грн.

Ухвалою від 14.12.2021 р. відкрито провадження та призначено розгляд справи у спрощеному позовному провадженні з викликом сторін на 25.02.2022 р.

25.02.2022 р. розгляд справи відкладено на 14.04.2022 р. через перебування судді у відпустці.

14.04.2022 р. розгляд справи відкладено на 27.05.2022 р. на підставі п.1 ч.2 ст.223 ЦПК України.

27.05.2022 р. розгляд справи відкладено на 13.07.2022 р. у зв`язку з перебуванням судді в нарадчій кімнаті.

Представник позивача направив до суду заяву, в якій просить розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить суд позов задовольнити.

Розгляд справи за відсутності учасника справи узгоджується з положеннями ч.3 ст.211 ЦПК України.

Відповідач до суду не з`явився, про розгляд справи повідомлявся у встановленому законо порядку, причини неявки суду не повідомив, відзиву на позов не подавав.

Суд розглянув справу без участі відповідача на підставі ч.1 ст.223 ЦПК України.

В силу ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, приймаючи до уваги позицію представника позивача, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

З наданих позивачем письмових доказів судом встановлено, що між ТОВ «Агротеп» та ОСОБА_1 було укладено договір від 30.06.2020 р. про трудові відносини та повну матеріальну відповідальність водія-експедитора та ознайомлено 30.06.2020 р. з посадовою інструкцією експедитора транспортного (а.с.6).

У відповідності до умов п.1 договору відповідач бере на себе повну матеріальну відповідальність за збереження довірених йому матеріальних цінностей позивача.

14.12.2020 р. постановою Броварського міськрайонного суду Київської області відповідача було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за наслідками події (ДТП), яка трапилася 06.11.2020 р. о 14.15 год. у м.Бровари по вул.Оникієнка, 127 (а.с.15).

Внаслідок вищезгаданої ДТП було завдано шкоду транспорнтому засобу DAF XF 105.460, держ.номер НОМЕР_1 , власником якого є ТОВ «Агротеп». За результатами оцінки (звіт про визначення вартості матеріального збитку № 23/11/20 від 14.11.2020 р.), ТОВ «Агротеп» завдано збитків на суму 534837,00 грн. (а.с.18-22).

Після проведення ремонтних робіт та оплати запчастин, ТОВ «Агротеп» оплатила ТОВ «Роад Сервісу» 130872,14 грн. (а.с.43).

Крім того, позивач провів оплату за звіт про визначення вартості матеріального збитку № 23/11/20 від 14.11.2020 р. в розмірі 2500 грн. (а.с.31).

Загальна сума збитків становить 133372,14 грн.

Ч.1 ст. 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

За змістом ч. 1 ст. 3 КЗпП України, законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 ЦК України, положення цього Кодексу застосовуються також до трудових відносин, якщо вони не врегульовані іншими актами законодавства.

Згідно з положеннями ст. 130 КЗпП України, працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов`язків.

При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. Ця відповідальність, як правило, обмежується певною частиною заробітку працівника і не повинна перевищувати повного розміру заподіяної шкоди, за винятком випадків, передбачених законодавством.

За наявності зазначених підстав і умов матеріальна відповідальність може бути покладена незалежно від притягнення працівника до дисциплінарної, адміністративної чи кримінальної відповідальності.

На працівників не може бути покладена відповідальність за шкоду, яка відноситься до категорії нормального виробничо-господарського ризику, а також за шкоду, заподіяну працівником, що перебував у стані крайньої необхідності. Відповідальність за не одержаний підприємством, установою, організацією прибуток може бути покладена лише на працівників, що є посадовими особами.

Працівник, який заподіяв шкоду, може добровільно покрити її повністю або частково. За згодою власника або уповноваженого ним органу працівник може передати для покриття заподіяної шкоди рівноцінне майно або поправити пошкоджене.

Умовами настання матеріальної відповідальності працівника є: пряма дійсна шкода; протиправна поведінка працівника; вина в діях чи бездіяльності працівника; прямий причинний зв`язок між протиправною і винною дією чи бездіяльністю працівника і шкодою, яка настала.

Під прямою дійсною шкодою, зокрема, слід розуміти втрату, погіршення або зниження цінності майна, необхідність для підприємства, установи, організації провести затрати на відновлення, придбання майна чи інших цінностей або провести зайві, тобто викликані внаслідок порушення працівником трудових обов`язків, грошові втрати.

Протиправна поведінка працівника це поведінка працівника, який не виконує чи неналежним чином виконує трудові обов`язки, передбачені приписами правових норм, трудовим договором, наказами та розпорядженнями підприємств, установ та організацій.

Обов`язковою умовою притягнення працівника до матеріальної відповідальності є вина.

Зі змісту ч.2 ст.131 КЗпП матеріальна відповідальність працівника настає тільки за наявності його вини в заподіянні підприємству, установі, організації майнової шкоди.

Згідно ст.131 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний створити працівникам умови, необхідні для нормальної роботи і забезпечення повного збереження дорученого їм майна. Працівники зобов`язані бережливо ставитися до майна підприємства, установи, організації і вживати заходів до запобігання шкоді.

Відповідно до положень ст. 132 КЗпП України, за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов`язків, працівники, крім працівників, що є посадовими особами, з вини яких заподіяно шкоду, несуть матеріальну відповідальність у розмірі прямої дійсної шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку. Матеріальна відповідальність понад середній місячний заробіток допускається лише у випадках, зазначених у законодавстві.

У абз.1 п.3 постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками» № 14 від 29.12.1992 р. зазначено, що відповідно до ст.130 ЗКпП відшкодування шкоди провадиться незалежно від притягнення працівника до дисциплінарної, адміністративної чи кримінальної відповідальності за дії (бездіяльність), якими заподіяна шкода підприємству, установі, організації.

Так, ст. 134 КЗпП визначені випадки, коли відповідно до законодавства працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації.

Відповідно до положень п. 1 ч. 1 ст. 134 КЗпП України, працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли , зокрема, між працівником і підприємством, установою, організацією відповідно достатті 135-1цього Кодексу укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей.

Відповідно до ст. 135-1 КЗпП України, письмові договори про повну матеріальну відповідальність може бути укладено підприємством, установою, організацією з працівниками (що досягли вісімнадцятирічного віку), які займають посади або виконують роботи, безпосередньо зв`язані із зберіганням, обробкою, продажем (відпуском), перевезенням або застосуванням у процесі виробництва переданих їм цінностей.

Згідно п.1.3 класифікатора професій (ДК 003:2010), професійні назви робіт, які наведені у цьому класифікаторі, рекомендовано застосовувати під час утворення нових назв професій та посад у зв`язку з розвитком нових видів економічної діяльності та технологій.

У листі Міністерства праці та соціальної політики від 27.05.2008 р. № 146/06/186-88, крім того зазначено, що наявність посади або роботи в переліку посад і робіт, які заміщаються або виконуються робітниками, з якими підприємством, установою, організацією можуть укладатися письмові договори про повну матеріальну відповідальність за незабезпечення збереження цінностей, які були передані їм для збереження, обробки, продажу (відпуску), перевезення або застосування в процесі виробництва, не дає підстав для укладення договору про повну матеріальну відповідальність, якщо у змісті трудової функції працівника відсутні перелічені обов`язки.

Отже, однією з умов укладення договору про повну матеріальну відповідальність є виконання працівником роботи, безпосередньо пов`язаної із зберіганням, обробкою, продажем (відпуском), перевезенням або застосуванням в процесі виробництва цінностей.

Аналізуючи наведені вище положення діючого законодавства у сукупності з наданими позивачем письмовими доказами, суд дійшов висновку, що відповідач має відшкодувати позивачу матеріальні збитки в сумі 133372,14 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 141, 261, 264, 265, 354ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Агротеп» (м.Київ, вул.Павла Усенка, 8, ) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) про відшкодування матеріальної шкоди, завданої працівником під час виконання трудових обов`язків - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Агротеп» матеріальну шкоду в розмірі 133 372 грн. 14 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Агротеп» судовий збір в сумі 2270 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В.Дмитрюк