Номер провадження 2/225/15/2022
Єдиний унікальний номер судової справи 225/3032/21
Дзержинський міський суд Донецької області
15 лютого 2022 м. Торецьк
Дзержинський міський суд Донецької області в складі:
головуючого-судді Челюбєєва Є.В.,
секретаря Федорцової І.С.,
представника позивача - адвоката Дементьєвої Н.В.,
розглянув у відкритому судовому засіданні в залі Дзержинського міського суду Донецької області у режимі відео конференції цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - орган опіки та піклування виконавчого комітету Маріупольської міської ради, про позбавлення батьківських прав,
ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав відносно сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що з 30.04.2010 вона перебувла у шлюбних відносинах з відповідачем. ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народився син ОСОБА_3 .
Шлюб з відповідачем був розірваний 18.2.2014 за рішенням Ленінського районного суду м. Донецька. Рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 14.01.2019 з відповідача стягнуті аліменти на утримання сина.
03.12.2016 вона одружилася з ОСОБА_4 . Наразі вона разом з чоловіком та сином проживають у будинку, якій є власністю її чоловіка ОСОБА_4 .
В 2019 вона намагалася зареєструвати свого сина за місцем їх проживання, але через відсутність згоди батька, їй було відмолено у цьому.
09.04.2020 рішенням Дзержинського міського суду Донецької області визначено місце проживання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 разом з матір`ю.
Увесь час з моменту припинення фактичних шлюбних відносин з відповідачем, син перебуває на її повному утримання та вихованні, відповідач свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, не піклується про його фізичний і духовний розвиток, не цікавиться його навчанням, не надає допомогу на утримання сина.
Крім того, у позивача є труднощі в отриманні від відповідача дозволу на виїзд з сином за кордон на змагання, відпочинок.
Провадження у справі відкрито 08.09.2021 та призначено по справі підготовче засідання.
30.11.2021 підготовче провадження у справі закрито, справу призначено до судового розгляду.
Позивач та її представник в судовому засіданні підтримали заявлені вимоги, наполягали на їх задоволенні у повному обсязі.
Відповідач в судове засідання не прибув з невідомих причин, про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений шляхом розміщення оголошення на веб-сайті Дзержинського міського суду Донецької області.
Представник третьої особи в судове засідання не прибув, надав заяву з проханням розглянути справу без їх участі.
Приймаючи до уваги, що позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, тому суд розглядав справу на підставі ст.ст. 208-283 ЦПК України, заочно, у зв`язку з чим постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.
Вислухав пояснення позивача та її представника, дослідив матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав.
Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, а згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Згідно з ч. 1 ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.
Так, відповідно до ст.164 СК України батько, мати можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо буде встановлено, що вони ухиляються від своїх обов`язків по вихованню дитини.
Судом встановлено, що відповідач є батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 .
Рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 14.01.2019 з відповідача стягнуті аліменти на користь позивача на утримання сина.

09.04.2020 рішенням Дзержинського міського суду Донецької області визначено місце проживання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 разом з матір`ю.

Згідно інформації про кількість зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, яка надана відділом реєстрації місця проживання фізичних осіб Маріупольською міською радою 06.05.2021, ОСОБА_4 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , разом з ним зареєстровані: ОСОБА_3 , ОСОБА_1 .

Місце реєстрації ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 підтверджується й довідкою про реєстрацію місця проживання особи.

Згідно довідки виданої Центральним відділом державної виконавчої служби у м. Маріуполь, від 16.03.2021, розмір заборгованості ОСОБА_2 за аліментами на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_3 , станом на 01.02.2021 становить 112047,48 грн.

Згідно довідки з навчального закладу ЗОШ №52 від 31.03.2021, ОСОБА_3 навчається в ЗОШ №52 з 01.09.2017, з цього часу батько дитини не брав участь у вихованні сина, він жодного разу не був присутній на батьківських зборах, не цікавився успішністю сина. Навчальний заклад відвідує мати ОСОБА_1 , яка займається вихованням сина та приділяє увагу всебічному розвитку дитини.

Згідно довідки Центру медико-санітарної допомоги №2 м. Маріуполя від 19.04.2021, ОСОБА_3 задекларований у лікаря-педіатра ОСОБА_5 . Батько дитини за медичною допомогою для дитини ОСОБА_3 не звертався. При зверненні за медичною допомогою дитину завжди супроводжувала мати ОСОБА_1 .

За інформацією ФК Маріуполь, ОСОБА_3 займається футболом в ДЮСШ ФК Маріуполь з 2016 по теперішній час. За весь цей час на тренувальні заняття і змагання ОСОБА_3 приводила мати ОСОБА_1 , батько дитини не був помічений ні на учбово-тренувальних заняттях, ні на змаганнях.

Позивач була допитана в суді в якості свідка. Свідок ОСОБА_1 зазначила, що відповідач дуже тривалий час не виходить на зв`язок, вона намагалася здобути інформацію про нього через знайомих людей, але марно. В 2019 вона подала позов до суду на стягнення з відповідача аліментів. Аліменти відповідач не сплачує. Взагалі з ним не має зв`язку. Дитини займається спортом, йому необхідно виїжджати за межі України. Коли вона розірвала шлюб з відповідачем, сину було 3 роки, він взагалі його не пам`ятає. Вона після розірвання шлюбу переїхала в м. Маріуполь, а відповідач залишився в м. Донецьк. ОСОБА_1 заперечувала про допит дитини, оскільки вона не знає свого батька, батьком вважає її теперішнього чоловіка.

У відповідності до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Відповідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Пунктом 2 частини 164 Сімейного Кодексу України передбачено, що підставою для позбавлення батьків або одного з них батьківських прав, може бути ухилення останніх від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей, засудження за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Згідно пункту 15 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують , та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьками обов`язків по вихованню, а також встановити, що вони ухиляються від їх виконання свідомо, тобто, що вони систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжують не виконувати свої батьківські обов`язки.

Позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками.

Судом встановлено, що відповідач протягом тривалого часу свідомо ухиляється від виконання юридичного обов`язку по вихованню своєї дитини, не піклуються про її фізичний і духовний розвиток, не забезпечує необхідним харчуванням, не спілкується з нею, не створює умов отримання нею освіти, не цікавиться її долею, матеріально не допомагає, що підтверджується вищенаведеними дослідженими доказами та показаннями свідка.

Частина 5 ст. 19 СК України покладає на орган опіки та піклування подати суду письмовий висновок щодо розв`язання спору.

З висновку Органу опіки та піклування Маріупольської міської ради від 17.11.2021 №011-23-242 вбачається, що з доданих до позовної заяви матеріалів встановлений факт невиконання ОСОБА_2 батьківських обов`язків відносно дитини, але його думку та з`ясувати причини невиконання ним батьківських обов`язків є неможливим, тому питання щодо позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно сина ОСОБА_3 залишили на розсуд суду.

В той же час, суд зазначає, що висновок органу опіки та піклування має рекомендаційний характер та не є обов`язковим для суду (частини 5, 6 статті 19 СК України).

Доказів, які б свідчили про те, що відповідач в силу певних поважних причин або інших обставин не може здійснювати свої батьківські обов`язки щодо свого сина судом не встановлено.

У суду немає підстав вважати, що позбавлення батьківських прав відповідача вплине на інтереси дитини, яка не отримує від свого батька необхідної уваги та догляду.

Крім того, при зміні своєї поведінки та зміні обставин згідно з ст. 169 СК України, відповідач не позбавлений права звернутися до суду із позовом про поновлення батьківських прав.

З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір.

Керуючись ст. ст. 259, 268, 273, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ

Позовні вимоги ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до ОСОБА_2 (останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ), третя особа - Орган опіки та піклування виконавчого комітету Маріупольської міської ради (пр. Миру, 70, м. Маріуполь, Донецької області), про позбавлення батьківських прав, задовольнити повністю.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) батьківських прав у відношенні до його неповнолітньої дитини (сина) ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у розмірі 908,00 грн. (дев`ятсот вісім грн. 00 коп.).

Апеляційна скарга на рішення суду позивачем подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Донецького апеляційного суду через Дзержинський міський суд Донецької області.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення складено 25.02.2022.

Суддя: Є.В. Челюбєєв