Провадження № 2/760/9948/21
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.09.2022 м. Київ

Солом`янський районний суд міста Києва в складі: головуючого судді - Зуєвич Л.Л.,

за участю: секретаря судового засідання - Кушніра Р.С.;

позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача - Іванової-Штундер Х.О. (ордер від 08.02.2022),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_3 /далі - ОСОБА_3 / (РНОКПП: НОМЕР_1 ; адреса: АДРЕСА_1 ) до Київської міської ради /далі - Міськрада/ (; адреса: 01044, м. Київ, вул. Хрещатик, 36), третя особа: ОСОБА_4 /далі - ОСОБА_4 / (адреса: АДРЕСА_1 ), про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування,

В С Т А Н О В И В:

Рух справи

02.09.2021 до Солом`янського районного суду міста Києва надійшла вказана позовна заява, датована 31.08.2021, за підписом позивача, в якій вона просить суд:

- визнати за нею ( ОСОБА_3 ) право власності в порядку спадкування за законом на 11/25 частину житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 38,8 кв.м., що складається з наступних приміщень: 1-1 тамбур площею 4,8 кв.м., 1-2 кухня площею 6,9 кв.м., 1-3 житлова кімната площею 13,6 кв.м., 1-4 житлова кімната площею 13,5 кв.м.;

- перевести права та обов`язки забудовника ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на ОСОБА_3 .

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.09.2021 для розгляду зазначеної заяви визначено суддю Зуєвич Л.Л. Фактично справу передано судді по реєстру 03.09.2021.

Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 07.09.2021 вказану позовну заяву прийнято до в порядку загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 08.02.2022.

Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 08.02.2021 підготовче засідання у справі було відкладено на 22.03.2022.

17.06.2022 від представника позивачки надійшла заява, датована 14.06.2022, в якій ставиться питання про залишення позовної вимоги про перенесення прав та обов`язків забудовника ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на ОСОБА_3 - без розгляду.

Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 21.06.2022, заяву представника позивачки від 14.06.2022 - задоволено; закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті на 15.09.2022.

В судове засідання 15.09.2022 з`явилися позивач, його представник, які наполягали на задоволенні позовних вимог, а також свідки - ОСОБА_6 , ОСОБА_7 . Інші учасники провадження у судове засідання не з`явились, про причини неявки суд не повідомили.

Обґрунтування позову

Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що вона постійно, від народження, проживає в будинку за адресою: АДРЕСА_2 (далі - житловий будинок).

Вказує, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла її мати - ОСОБА_8 , у зв`язку з чим, П`ятою Київською державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу № 458/2016, в межах якої, у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частину житлового будинку позивачці відмовлено, що підтверджується постановою державного нотаріуса Василевської О.А. у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують право власності на спадкове майно.

Як зазначає позивачка, житловий будинок було побудовано у 1965 році ОСОБА_9 та дідом позивачки - ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , для проживання сімей вказаних осіб. Спадкова справа після його смерті не заводилася.

Зі слів позивачки, частина будинку житлового будинку належить ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право на спадщину. Інша частина будинку в Бюро технічної інвентаризації не зареєстрована.

В позові вказується, що на час відкриття спадщини, яка залишилася після смерті ОСОБА_5 , з ним проживали його дочка - ОСОБА_8 (померла мати позивачки) з 01.12.1973 по ІНФОРМАЦІЯ_2 (дата смерті) та онука (позивачка), що підтверджується записами будинкової книги.

Зі слів позивачки, факт родинних відносин між ОСОБА_5 , ОСОБА_8 та позивачкою підтверджується документами, долученими до позовної заяви.

Позивачка вказує, що відповідно до технічної інвентаризації від 20.05.2021, житловий будинок має такі показники та складові частини:

-житловий будинок літ. «А» з прибудовами літ «а1», «а2», «а3» (загальна площа 83,5 кв.м., житлова 54,0 кв.м., допоміжна 29,5 кв.м.);

Зазначає, що житловий будинок використовується як дві окремі квартири:

-квартира АДРЕСА_3 (фактична частка 11/25, загальна площа 38,8 кв.м., житлова площа 27,1 кв.м. (тамбур - 4,8 кв.м., кухня - 6,9 кв.м., житлова кімната - 13,6 кв.м., житлова кімната 13,5 кв.м. - перебуває у фактичному користуванні позивачки));

-квартира АДРЕСА_4 (фактична частка 14/25, загальна площа 44,7 кв.м., житлова площа 26,9 кв.м. (коридор - 4,5 кв.м., коридор - 2,3 кв.м., суміщений санвузол - 3,4 кв.м., кухня - 7,6 кв.м., житлова кімната 12,0 кв.м., житлова кімната 14,9 кв.м. - перебуває у фактичному користуванні ОСОБА_4 )).

У зв`язку з викладеним, позивачка просить захистити її порушені права та майнові інтереси та задовольнити позовні вимоги.

Щодо правової позиції відповідача

На момент винесення рішення у справі відзив на позовну заяву не надійшов.

Відповідно до ч. 8 ст. 178 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

При цьому, суд враховує, що матеріали справи містять рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення з якого вбачається, що ухвала про відкриття провадження у справі від 07.09.2021, яка направлялась Міськраді (відповідачу) разом з копією позову та доданих до неї документів, була отримана нею 21.01.2022 (а.с. 136).

На день винесення рішення будь-яких заяв та клопотань від відповідача не надійшло, у зв`язку з чим суд позбавлений можливості встановити правову позицію відповідача щодо предмета спору.

Щодо пояснень третьої особи

07.02.2022 на адресу Солом`янського районного суду міста Києва надійшли письмові пояснення щодо позову за підписом ОСОБА_10 , датовані 03.02.2022, у яких вона щодо задоволення позовних вимог не заперечує.

Зокрема, вказує, що вона проживає у будинку за адресою: АДРЕСА_2 . Підтверджує, що у вказаному будинку також проживає позивачка з дня народження останньої.

Зазначає, що будинок дійсно будувався дідом позивачки - ОСОБА_5 та ОСОБА_9 - чоловіком ОСОБА_11 (бабуся ОСОБА_10 ). Звертає увагу, що спорів між співвласниками будинку ніколи не виникало.

Підтверджує, що будинок дійсно складається з двох відокремлених частин (квартир), що перебували з моменту забудови у двох сімей. Частина будинку, право власності на яку просить визнати позивач, відповідає частині, що належала ОСОБА_5 .

Наголошує, що за весь час спільного проживання, між нею та позивачкою не виникало жодних суперечок на побутовому грунті, живуть мирно та злагоджено, вчасно вирішують питання по утриманню будинку.

Вказує, що проти задоволення позовних вимог не заперечує, розгляд справи просить здійснювати без її участі.

Щодо додаткових пояснень позивача

17.06.2022 на адресу Солом`янського районного суду надійшли пояснення, за підписом представника позивача - адвоката Іванової-Штундер Х.О. (діє на підставі ордеру), відносно питання набуття права власності на індивідуальні житлові будинки до січня 2004.

Представник позивача звертає увагу, що будівництво житлового будинку було завершено у 1965. Факт виникнення права власності у ОСОБА_5 та ОСОБА_9 підтверджується рішенням Жовтневого районного народного суду м. Києва від 03.03.1983.

Наголошує, що виникнення права власності на будинок не залежало від факту наявності/відсутності державної реєстрації до часу набрання чинності Цивільним кодексом України та Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

За таких підстав, просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши докази на підтвердження таких обставин в їх сукупності, суд встановив наступне.

Зі змісту долученої позивачкою копії будинкової книги вбачається, що за адресою: АДРЕСА_5 були зареєстровані: ОСОБА_12 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ), ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 ), ОСОБА_13 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 ).

Рішенням виконавчого комітету Київської міської Ради депутатів трудящих від 10 вересня 1968 року № 1494, АДРЕСА_7 було перейменовано на АДРЕСА_7 (а.с. 89).

З копії будинкової книги також вбачається, що позивачка - ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_7 ) зареєстрована за тією ж адресою: АДРЕСА_2 .

До позовної заяви також долучено копію довідки про реєстрацію місця проживання виданої 13.03.2019 відділом з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Солом`янської РДА зі змісту якої також вбачається, що місце проживання ОСОБА_3 зареєстровано за адресою: АДРЕСА_2 з 04.02.1995 по теперішній час.

ОСОБА_8 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданого відділом реєстрації смерті у м. Києві Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві від 20.02.2016, копія якого міститься в матеріалах справи.

02.10.2020 державним нотаріусом П`ятої київської державної нотаріальної контори - Василевською О.А., в межах спадкової справи № 456/2016, заведеної після смерті ОСОБА_8 , позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частину житлового будинку АДРЕСА_2 .

Як вбачається з довідки П`ятої київської державної нотаріальної контори, єдиною спадкоємицею померлої ОСОБА_8 є її дочка - ОСОБА_3 .

Також, в матеріалах справи міститься копія спадкової справи № 456/2016, заведеної після смерті ОСОБА_8 з якої не вбачається наявність інших спадкоємців прав та обов`язків померлої, окрім позивачки - ОСОБА_3 .

Зі змісту копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 від 07.09.1978 вбачається, що батьками позивачки є ОСОБА_14 та ОСОБА_8 .

Відповідно до інформаційної довідки КП «Київське міське бюро технічної інвентаризації», згідно з даними реєстрових книг бюро, 12/25 частин спірного житлового будинку зареєстровано за ОСОБА_4 .

ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 , виданого в той же день, 23.12.1983 Ленінським ЗАГС м. Києва.

Також, до матеріалів справи долучено заяву ОСОБА_7 ( ІНФОРМАЦІЯ_8 ), яка посвідчена нотаріально 01.06.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу - Халявкою Н.М., зі змісту якої вбачається, що ОСОБА_7 є сусідкою та тіткою ОСОБА_3 . Вказує, що з 1974 проживає в сусідньому будинку за адресою: АДРЕСА_6 .

В заяві, ОСОБА_7 , підтверджує, що позивачка проживає в будинку за адресою: АДРЕСА_2 з моменту свого народження, тобто з 1978 року по теперішній час.

Вказує, зокрема, що ОСОБА_5 до 1974 завершив будівництво належної йому частини житлового будинку та в подальшому утримував її. Зі слів ОСОБА_7 , ОСОБА_3 відкрито, безперервно володіє окремою частиною будинку. ОСОБА_5 помер у 1983. На момент його смерті, з ним постійно проживали його дочка - ОСОБА_8 та онука - ОСОБА_3 .

Як зазначається в заяві, ОСОБА_5 на момент смерті у шлюбі та фактичних шлюбних відносинах не перебував.

Окрім того, до матеріалів справи долучено заяву ОСОБА_15 ( ІНФОРМАЦІЯ_9 ), яка посвідчена нотаріально 01.06.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу - Халявкою Н.М..

В заяві, зокрема вказується, що вона ( ОСОБА_15 ) проживає за адресою: АДРЕСА_7 по сусідству з позивачкою та третьою особою. Звертається увага, що будинок АДРЕСА_2 був поділений на дві частини, одна з яких належала ОСОБА_5 , а інша сусідам - сім`ї ОСОБА_16 . Підтверджує, що ОСОБА_3 проживає в будинку з 1978 по теперішній час, безперервно володіючи частиною будинку, що належала ОСОБА_5 .

Вказані обставини були підтверджені також безпосередньо в судовому засіданні 15.09.2022 під час надання показань свідками - ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які були попереджені про кримінальну відповідальність за дачу неправдивих свідчень.

Оцінюючи покази свідків, суд вважає їх достовірними і такими, що не викликають сумніву в їх правдивості, оскільки свідки безпосередньо не заінтересовані в справі і підстав для обмови не встановлено, їх покази не суперечать іншим матеріалам справи.

Також, в матеріалах справи міститься копія свідоцтва про народження серії НОМЕР_5 виданого повторно 25.01.2005 відділом реєстрації актів цивільного стану Жовтневого районного управління юстиції у м. Києві зі змісту якого вбачається, що батьками ОСОБА_13 є ОСОБА_5 та ОСОБА_12 .

Прізвище ОСОБА_13 на « ОСОБА_13 » було змінено 24.09.1976 у зв`язку з реєстрацією шлюбу з ОСОБА_14 , що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_6 від 24.09.1976 виданого завідуючим відділом (бюро) запису актів громадянського стану.

Зі змісту копії технічного паспорту на житловий будинок АДРЕСА_8 від 07.09.1984 в розділі «відомості щодо приналежності житлового будинку», вбачається, наявність відомостей щодо ОСОБА_5 та ОСОБА_8 (а.с. 99).

Зі змісту довідки про показники об`єкта нерухомого майна від 20.05.2021 вбачається, що житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2 , має такі показники та складові частини:

-житловий будинок літ. «А» з прибудовами літ «а1», «а2», «а3» (загальна площа 83,5 кв.м., житлова 54,0 кв.м., допоміжна 29,5 кв.м.);

Зазначає, що житловий будинок використовується як дві окремі квартири:

-квартира АДРЕСА_3 (фактична частка 11/25, загальна площа 38,8 кв.м., житлова площа 27,1 м2 (тамбур - 4,8 кв.м., кухня - 6,9 кв.м., житлова кімната - 13,6 кв.м., житлова кімната 13,5 кв.м. - перебуває у фактичному користуванні позивачки));

-квартира АДРЕСА_4 (фактична частка 14/25, загальна площа 44,7 кв.м., житлова площа 26,9 кв.м. (коридор - 4,5 кв.м., коридор - 2,3 кв.м., суміщений санвузол - 3,4 кв.м., кухня - 7,6 кв.м., житлова кімната 12,0 кв.м., житлова кімната 14,9 кв.м.- перебуває у фактичному користуванні ОСОБА_4 )).

Мотиви, з яких виходить суд при розгляді цієї справи та застосовані ним норми права

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень ст.ст. 55, 124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.

Відповідно до ст.ст. 1216, 1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1220, ч. 1 ст. 1270 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР (у редакції на дату смерті ОСОБА_5 ), при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті.

За таких обставин, враховуючи, що заповіт спадкодавцем не складався, то ОСОБА_18 є такою, що прийняла у спадщину частину будинку АДРЕСА_2 , яка належала за життя її батьку - ОСОБА_5 .

Як зазначено у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 31.08.2020 у справі № 350/1850/17 (провадження № 61-42603св18), факт того, що особа за життя не оформив свого права на спадкове майно після смерті матері, не має правового значення для вирішення питання щодо наявності права на це майно у його спадкоємців, оскільки відповідно до частини третьої статті 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Згідно з ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Оскільки судом встановлено факт проживання позивачки з ОСОБА_8 , яка є її матір`ю, то позивачка вважається такою, що прийняла спадщину.

Відповідно до ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

За змістом ч. 1 ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування а видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно.

При цьому, суд звертає увагу на те, що згідно з пунктом 3.1 Порядку прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, громадських будинків та будівель і споруд сільськогосподарського призначення I та II категорій складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, і проведення технічного обстеження їх будівельних конструкцій та інженерних мереж, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 19.03.2013 № 95, документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05.08.1992 індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації.

Таким чином, індивідуальні (садибні) житлові будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, побудовані до 05.08.1992 року не належать до самочинного будівництва, якщо їх відповідність вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил підтверджується технічним паспортом, складеним за результатами технічної інвентаризації (відповідна правова позиція викладена в постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 26.08.2020 у справі № 204/6285/15-ц, провадження № 61-6857св19).

Статтею 55 Конституції України гарантовано право кожного на захист своїх прав і свобод від порушень і протиправних посягань будь-якими не забороненими законом засобами.

Статтею 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

В пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 № 7 зазначено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

З матеріалів справи вбачається, що 02.10.2020 державним нотаріусом П`ятої київської державної нотаріальної контори - Василевською О.А., в межах спадкової справи № 456/2016, заведеної після смерті ОСОБА_8 , позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частину житлового будинку АДРЕСА_2 було відмовлено.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення у нотаріальному порядку (постанова Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 22.09.2021 у справі № 227/3750/19 /провадження № 61-16069св20/).

На підставі наведеного, суд дійшов висновку, що позивачка є спадкоємицею частини будинку АДРЕСА_2 , однак не може отримати свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно, а тому це право підлягає захисту судом шляхом його визнання.

При цьому, суд враховує, що як зазначено у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 16.06.2021 у справі № 756/3115/17 (провадження № 61-18653св20) реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у ст. 129 Конституції України. Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, зокрема у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи. Дотримання цього принципу є надзвичайно важливим під час розгляду судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів.

З огляду на наведене, враховуючи наявні в матеріалах справи докази, суд вбачає наявність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 2-13, 76-81, 89, 141, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354, 355 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_3 до Київської міської ради, третя особа: ОСОБА_4 , про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування, - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_3 (РНОКПП: НОМЕР_1 ; ІНФОРМАЦІЯ_7 ) право власності в порядку спадкування за законом на 11/25 частину житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 38,8 кв.м., що складається з наступних приміщень: 1-1 тамбур площею 4,8 кв.м., 1-2 кухня площею 6,9 кв.м., 1-3 житлова кімната площею 13,6 кв.м., 1-4 житлова кімната площею 13,5 кв.м.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо (ч. 1 ст. 355 ЦПК України) до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення (ч. 1 ст. 354 ЦПК України).

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду (ч. 2 ст. 354 ЦПК України).

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 ЦПК України (ч. 3 ст. 354 ЦПК України).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано (ч. 1 ст. 273 ЦПК України).

У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. 2 ст. 273 ЦПК України).

Суддя Л. Л. Зуєвич