Справа № 452/3158/20 Головуючий у 1 інстанції: Казан І.С.
Провадження № 22-ц/811/2222/21 Доповідач в 2-й інстанції: Савуляк Р.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Савуляка Р.В.,

суддів: Мікуш Ю.Р., Приколоти Т.І.,

за участі секретаря: Савчук Г.В.,

з участю представника Новокалинівської міської ради Самбірського району Львівської області - Вовчик В.Б., позивача ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Новокалинівської міської ради Самбірського району Львівської області на рішення Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 13 травня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Новокалинівської міської ради Самбірського району Львівської області про визнання права на земельну частку (пай),-

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2020 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до Новокалинівської міської ради Самбірського району Львівської області про визнання права на земельну частку (пай).

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що він з 15 вересня 1985 року по 30 червня 1991 року працював в колгоспі «17 вересня» в с. Корналовичі Самбірського району Львівської області; за цей час і проходив двохрічну службу в армії; з липня 1992 року по 29 квітня 1996 року працював у МП Мотор Калинівської спілки селян.

Вважає, що відповідно до Указу президента України від 08 серпня 1995 року №720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствах і організаціям», працюючи на день розпаювання, має право на земельну частку (пай), однак не був включений у списки пайовиків.

Звернувшись із заявою до Самбірської райдержадміністрації Львівської області з приводу включення його до списку, осіб, що мають право на земельну частку (пай), його вимогу було скеровано для розгляду в управління Держгеокадастру у Самбірському районі, де повідомили, що таке вирішується виключно в судовому порядку.

Вважав порушеним своє право на отримання земельного паю, просив визнати за ним право власності на земельну частку (пай) за рахунок земель запасу в с. Калинів на території Новокалинівської міської ради Самбірськогот району Львівської області.

Рішенням Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 13 травня 2021 року позов задоволено.

Поновлено строк позовної давності та визнано за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителем АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 , - право на земельну частку (пай) за рахунок земель запасу чи резервного фонду на території Новокалинівської міської ради Самбірського району Львівської області.

Рішення суду оскаржила Новокалинівська міська рада Самбірського району Львівської області.

В апеляційній скарзі посилається на те, що позивачем пропущено строк позовної давності та ним не наведено причин пропуску такого.

Зазначає, що жодних доказів про членство у колективному сільськогосподарському підприємстві на час розпаювання земель позивачем не надано.

Звертає увагу на те, що позивач не був включений у списки пайовиків, оскільки не був членом КСП та позивач не оспорював зазначеного факту.

Посилається на те, що свідоцтво про право на майновий пай видано у 2001 році члену Приватного підприємства агрофірми «Корналовицька», а не члену колективного сільськогосподарського підприємства.

Вважає, що зазначений сертифікат не є належним та допустимим доказом членства позивача у КСП та не є доказом наявності права на земельну частку (пай).

Просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника Новокалинівської міської ради Самбірського району Львівської області - Вовчик В.Б. на підтримання апеляційної скарги, пояснення ОСОБА_1 на заперечення її доводів, перевіривши матеріали справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що на момент розпаювання землі та отримання КСП державного акту на право колективної власності на землю, позивач дійсно був членом підприємства та мав право на земельну частку (пай).

З таким висновком суду погодитися не можна із наступних підстав.

Судом та матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1 з 15 вересня 1985 року по 05 листопада 1985 року працював різноробочим у колгоспі «17 вересня»; з 07 грудня 1985 року по 21 грудня 1987 року проходив строкову військову службу в армії; 01 березня 1988 року по 30 червня 1992 року працював слюсарем по перемотці електродвигунів у колгоспі «17 вересня», який був укрупнений та створено Калинівську спілку селян; з 01 липня 1992 року по 29 квітня 1996 року працював слюсарем по перемотці електродвигунів у МП «Мотор»; надалі з травня 1996 року по вересень 2009 року працював у сільському господарстві на території с. Корналовичі Самбірського району Львівської області.

Зазначене стверджується копією трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 .

Згідно свідоцтва про вправо власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства серії ЛВ №XIV210218, виданого 20 серпня 2000 року Корналовицькою сільською радою Самбірського району Львівської області, відомо, що такий був виданий ОСОБА_1 , як члену ППА «Корналовицька».

Згідно відповіді управління Держгеокадастру у Самбірському району Львівської області №П-9/0-12/19-15 від 06 листопада 2015 року, ОСОБА_1 звертався за відновленням свого права та включення його у списки осіб, що мають право на земельну частку(пай), однак йому було повідомлено, що таке вирішується виключно в судовому порядку.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд.

Кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст.4 ЦПК).

Частинами 1 та 3 статті 13 ЦПК встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (ч.ч. 1, 2 ст. 12 ЦПК).

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно з частиною першою статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За правилом частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Матеріально-правовий аспект захисту цивільних прав та інтересів насамперед полягає в з`ясуванні, чи має особа таке право або інтерес та чи були вони порушені або було необхідним їх правове визначення.

Пунктом 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 Про судову практику у справах про спадкування судам роз`яснено, що при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акта про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного кодексу України, Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям .

Згідно Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям паюванню підлягали сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, у тому числі створеним на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств.

Паювання земель радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств здійснюється після перетворення їх на колективні сільськогосподарські підприємства.

Право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

Отже, особа набуває права на земельну частку (пай) у разі, якщо на момент одержання колективним сільськогосподарським підприємством акта на право колективної власності на землю вона працювала в цьому підприємстві, була його членом та включена до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

Громадянин, якого помилково (безпідставно) не внесено до списку чи виключено з нього - додатку до державного акта на право колективної власності на землю, має до проведення розпаювання і видачі сертифікатів звернутися до загальних зборів членів КСП з питанням щодо внесення його до списку. Якщо землі вже розпайовані, то за згодою всіх власників сертифікатів має бути проведено перепаювання; у разі ж недосягнення згоди спір розглядається в судовому порядку.

У такому випадку особа має звернутися до суду з позовом про визнання її права на земельну частку (пай) в КСП.

Відповідно до частин першої та другої статті 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 05 червня 2003 року основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).

Встановлено, що на ім`я позивача ОСОБА_1 сертифікат на земельну частку (пай) у колективній власності на землю не виготовлявся та не реєструвався.

За змістом статей 22, 23 ЗК України (в редакції 1990 року) особа набуває право на земельний пай за наявності трьох умов: перебування в членах КСП на час паювання; включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю; одержання КСП цього акта.

Член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку.

Позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що він був прийнятий і перебував у складі членів КСП «17 вересня» на час розпаювання земель спілки чи був включений до списку осіб які мають право на це.

Доказів того, що цим підприємством вирішувалося питання надання ОСОБА_1 земельної частки (паю) матеріали справи не містять.

Зазначених обставин не врахував суду першої інстанції та дійшов помилкового висновку про задоволення позову.

З урахуванням вищезазначеного апеляційна скарга Новокалинівської міської ради Самбірського району Львівської областіпідлягає до задоволення, рішення Самбірського районного суду Львівської області 13 травня 2021 року скасуванню на підставі пп.1-3 ч.1 ст.376 ЦПК України з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 .

Керуючись ст. 367, 368, п.2 ч.1 ст. 374, ст.ст. 381, 382, 384, 389 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Новокалинівської міської ради Самбірського району Львівської області задовольнити.

Рішення Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 13 травня 2021 року скасувати та ухвали нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Новокалинівської міської ради Самбірського району Львівської області про визнання права на земельну частку (пай) відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 11 березня 2022 року.

Головуючий: Савуляк Р.В.

Судді: Мікуш Ю.Р.

Приколота Т.І.