Справа № 204/3622/22
Провадження № 4-с/204/12/22
УХВАЛА

Іменем України

(повний текст)

12 липня 2022 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючої судді Чудопалової С.В.

за участю секретаря с/з Корягіної Р.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі справу за скаргою ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ), боржник АТ «Перший Український Міжнародний банк» (місцезнаходження: 04070, м. Київ, вул. Андріївська, 4), заінтересована особа - державний виконавець Подільського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (місце знаходження:04208, м. Київ, просп. Г. Гонгадзе, 5-Б) на постанову державного виконавця про закінчення виконавчого провадження, -

ВСТАНОВИВ :

Заявник звернувся до суду із скаргою про скасування постанови про закінчення виконавчого провадження ВП 67384853 від 17 листопада 2021 року, яка винесена державним виконавцем Подільського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції у ході виконання листа №2/235/1440/21 від 12 жовтня 2021 року, виданого Красноармійським міськрайонним судом донецької області на підставі рішення суду від 31 серпня 2021 року та зобов`язати державного виконавця Подільського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції відновити виконавче провадження за № ВП 67384853 на підставі виконавчого листа № 2/235/1440/21 від 12 жовтня 2021 року.

В обґрунтування вимог зазначає, що рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 31 серпня 2021 року по цивільній справі № 235/3961/21 за його позовом до АТ «Перший Український Міжнародний банк» про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню та повернення стягнених коштів, треті особи, що не заявляють самостійних вимог: Приватний виконавець Юхименко О.Л., Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Н.С., позовні вимоги задоволено повністю. Судом було визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 8 травня 2019 року за № 10752, вчинений Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. та були стягнуті кошти з АТ «Перший Український Міжнародний Банк» на його користь сумі в розмірі 21223 грн 32 коп. та на підставі цього рішення був виданий йому виконавчий лист від 12 жовтня 2021 року № 2/235/1440/21. Вказаний виконавчий лист у жовтні 2021 року був направлений заявником для виконання до Подільського ВДВС у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції. ОСОБА_1 зазначає, що про відкриття виконавчого провадження він дізнався 02 грудня 2021 року із даних результату пошуку виконавчих проваджень в АСВП та що виконавче провадження було відкрите 17 листопада 2021 року за № ВП 67384853, лише після надіслання скарг на бездіяльність виконання зобов`язань від 11 листопада 2021 року та від 12 листопада 2021 року, на електронну адресу начальника ДВС до Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції м. Київ. Крім того, із даних результатів пошуку в АСВП від 2 грудня 2021 року, скаржник дізнався про завершене виконавче провадження та вказує, що постанову про закінчення виконавчого провадження він не отримував, стягнуті судом кошти на відкритий рахунок в Ощадбанку на його ім`я не перераховувались. Тому, з приводу невиконання рішення, ним були направлені скарги від 08 та 09.12 2021 року, через Урядовий контрактний центр до Міністерства юстиції України та до Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції. На підставі його звернень було повідомлено, що 17 листопада 2021 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття провадження №ВП 67384853. В ході виконання даного виконавчого документа, від АТ «ПУМП» надійшла заява, щодо повного та своєчасного виконання рішення суду згідно меморіального Ордеру №20273_1 від 10 листопада 2021 року, тому державним виконавцем 17 листопада 2021 року було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження. На звернення до Відділення АТ «ПУМП» у м. Покровськ Донецької області за роз`ясненням, заявника було повідомлено, що вказаний рахунок у Меморіальному ордері був відкритий без його заяви у АТ «ПУМП» та на вказаний рахунок було зараховані кошти, які стягнуті на його користь судом з банку для погашення заборгованості за кредитним договором №GP-6605033 від 25 липня 2014 року, який було укладено між ОСОБА_1 та АТ «Банк Ренесанс Капітал», правонаступником якого є АТ «ПУМП». ОСОБА_1 зазначає, що з власної ініціативи рахунок в АТ «ПУМП» не відкривав, заяву на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб ДКБО не підписував, тому вважає списання коштів по кредитному зобов`язанню незаконним. Таким чином, скаржник вважає, що постанова державного виконавця Подільського ВДВС у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 17 листопада 2021 року за № ВП 67384853 про закінчення виконавчого провадження є незаконною, та такою, що порушує його права та інтереси, тому був вимушений звернутися до суду із даною скаргою.

Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 9 червня 2022 року ОСОБА_2 було поновлено строк для подання скарги на постанову державного виконавця Подільського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції про закінчення виконавчого провадження, прийнято та призначено скаргу до судового розгляду.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи в його відсутність. Заявлені вимоги підтримав в повному обсязі.

До судового засідання, 12 липня 2022 року надійшло клопотання від представника АТ «ПУМП» про розгляд скарги у їх відсутність за наявними в справі матеріалами.

Згідно з ч. 2 ст. 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Вивчивши доводи скарги та дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до пункту 3 ч.1 статті 2 Закону України «Про виконавче провадження» (надалі за текстом Закон) однією із засад здійснення виконавчого провадження є законність.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, у хваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно з ст. 41 ЗУ «Про виконавче провадження», у разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документу стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення.

Статтею 74 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до ст. 448 ЦПК України, скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Статтею 129-1 Конституції України зазначено, що судове рішення є обов`язковим для виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Згідно з ст. 18 ЦПК України та ст. 13 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів» судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для виконання для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

За ч. 1 ст. 431 ЦПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

В судовому засіданні встановлено, що рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 31 серпня 2021 року позов ОСОБА_1 до АТ «Перший Український Міжнародний банк» про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню та повернення стягнених коштів, треті особи, що не заявляють самостійних вимог: Приватний виконавець Юхименко О.Л., Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. було задоволено. Судом було визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 8 травня 2019 року за № 10752, вчинений Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. та були стягнуті кошти з АТ «Перший Український Міжнародний Банк» на його користь сумі в розмірі 21223 грн 32 коп. (а.с.30-31).

На підставі вказаного рішення 12 жовтня 2021 року Красноармійським міськрайонним судом Донецької області було видано виконавчий лист № 2/235/1440/21, щодо стягнення коштів з АТ «ПУМП» на користь ОСОБА_1 у розмірі 21 223,32 грн. (а.с.47).

Вказаний виконавчий лист був прийнятий до виконання Подільським відділом державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (а.с.9).

Як вбачається із матеріалів справи, 17 листопада 2021 року старшим державним виконавцем Подільського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції Бабенко О.О. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, на підставі виконавчого листа № 2/235/1440/21 про стягнення коштів з АТ «ПУМП» на користь ОСОБА_1 у розмірі 21 223, 32 грн. (а.с. 26).

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження», примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до п. 1) ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Частиною 5 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Згідно із поштової кореспонденції за штрих кодовим ідентифікатором «Укрпошта» 000, постанова про відкриття виконавчого провадження від 17 листопада 2021 року, в порушення вимог ст. 28 ЗУ «Про виконавче провадження», була надіслана скаржнику 3 грудня 2021 року (а.с. 27).

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 неодноразово звертався зі скаргами через Урядовий контактний цент до Міністерства юстиції України та до Центрального міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Київ) з приводу невиконання рішення суду ( а.с. 13-14).

На підставі даних звернень ОСОБА_3 , управління забезпечення примусового виконання рішення у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції за дорученням Департаменту ДВС Міністерства Юстиції України надало відповідь 14 грудня 2021 року № 123538/С-38355/20.3.1, стосовно того, що в ході примусового виконання виконавчого документа, від АТ «ПУМП» надійшла заява щодо повного та своєчасного виконання рішення суду, згідно меморіального ордеру № 20273_1 від 10 листопада 2021 року (а.с. 18). На підставі ордеру, 17 листопада 2021 року державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 9 ч.1 ст. 39 Закону «Про виконавче провадження» у зв`язку з повним і фактичним виконанням рішення згідно виконавчого документу (а.с.16).

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі в тому числі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

За пунктом 6 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом міністерства юстиції України від 02.04.2012 року № 512/5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 02.04.2012 року за № 489/20802, під час здійснення виконавчого провадження виконавець приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складання актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Стаття 39 Закону України «Про виконавче провадження» визначає порядок закінчення виконавчого провадження.

Статтею 40 Закону України «Про виконавче провадження», в свою чергу, передбачені наслідки закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа у разі закінчення виконавчого провадження.

Згідно з абзацом другим пункту 1 розділу II Інструкції виконавець при здійсненні виконавчого провадження зобов`язаний використовувати всі надані йому права та повноваження, необхідні для забезпечення неупередженого, ефективного, своєчасного і повного виконання рішення.

Закінчення виконавчого провадження без належних правових підстав порушує права стягувача на неупереджене, ефективне, своєчасне і в повному обсязі виконання судового рішення. Отже, дотримуючись засад законності, справедливості, неупередженості та об`єктивності виконавчого провадження, його гласності та відкритості, виконавець зобов`язаний вживати передбачених чинним законодавством заходів щодо примусового виконання рішень, належного вчинення виконавчих дій.

Однак, в порушення зазначених вище правових норм, державний виконавець не пересвідчився у повному та фактичному виконанні рішення суду та виконавче провадження № ВП 67384853 було закінчено.

Також, згідно зі ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених п. 1-4 ч. 5 статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням.

В порушення вимог, зазначених в цій правовій нормі, стягувачу взагалі не направлялась вказана вище постанова державного виконавця, у зв`язку з чим були порушені його права на своєчасне повідомлення і потягло за собою інші порушення його прав, як то права на своєчасне оскарження рішень, дій и бездіяльності державного виконавця та прав, встановлених ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно листа Начальника Управління захисту прав споживачів фінансових установ Національного банку України вбачається, що 25 липня 2014 року між ОСОБА_1 та АТ «Банк Ренесанс Капітал», правонаступником якого є АТ «ПУМП» укладено кредитний договір №GP-6605033 від 25 липня 2014 року, заборгованість за яким не була погашена скаржником. Тому стягнені кошти судом з АТ «ПУМП» згідно рішення від 31 серпня 2021 року, банк у добровільному порядку зарахував на рахунок, відкритий у АТ «ПУМП», та ці кошти були у порядку договірного списання були спрямовані на погашення простроченої заборгованості (а.с. 22-24).

Проте, відповідно до п. 26.1 ст. 26 ЗУ «Про платіжні системи та переказ коштів України» платник при укладанні договорів із банком має право передбачити договірне списання грошей із своїх рахунків на користь банку платника або третіх осіб.

Пунктом 26.2 ст. 26 цього Закону, умови договору на договірне списання повинні передбачати обсяг інформації, достатній для належного виконання такого списання банком, що обслуговує платника (обставини, за яких банк має здійснити договірне списання; найменування отримувача та банку отримувача; реквізити рахунка, з якого має здійснюватися договірне списання; реквізити договору між платником та отримувачем (за наявністю договору), що передбачає право отримувача на договірне списання; перелік документів, що мають бути представлені отримувачем в обслуговуючий платника банк (якщо платник та отримувач домовились про надання цих документів до банку платника тощо).

Пунктом 26.4 ст. 26 цього Закону зазначено, що у разі, якщо кредитором за договором є обслуговуючий платника банк, право банку на проведення договірного списання передбачається в договорі на розрахункове-касове обслуговування або в іншому договорі про надання банківських послуг.

Згідно п. 1.7 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Національного банку України від 21 січня 2004 року №22, кошти з рахунків клієнтів банки списують лише за дорученням власників цих коштів (включаючи договірне списання коштів згідно з главою 6 цієї Інструкції) або на підставі розрахункових документів стягувачів згідно з главами 5 та 11 цієї Інструкції.

Відповідно до ст. 1071 ЦК України, банк може списати грошові кошти з рахунка клієнта на підставі його розпорядження. Грошові кошти можуть бути списані з рахунка клієнта без його розпорядження на підставі рішення суду, а також у випадках, встановлених законом, договором між банком і клієнтом або умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за звернення особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановленим цим Кодексом.

Ухвалою Красногвардійського районного суду від 9 червня 2022 року було витребувано у АТ «ПУМП» підписану власноруч ОСОБА_1 заяву, на відкриття у АТ «ПУМП» рахунку № НОМЕР_1 , на який були зараховані кошти у розмірі 21223,32 грн., однак витребуваний документ до суду не надано, замість чого направлено лише копія договору, яка є нечитабельною. На спростування доводів скаржника ОСОБА_1 , банком будь яких пояснень з приводу зарахування зазначених коштів, саме в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором не надано.

Ст. 55 Конституції України зазначає, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Право кожного на звернення до суду за захистом своїх прав і свобод закріплене даною статтею Конституції і є універсальним юридичним засобом відстоювання людиною свого правового статусу в будь-якій конкретній життєвій ситуації.

Згідно з роз`ясненнями, викладеними в п. 4 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 07.02.2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», відповідно до статті 383 ЦПК, частини першої статті 12, частини четвертої статті 82 Закону України «Про виконавче провадження» право на оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення,ухваленого відповідно до ЦПК, мають сторони виконавчого провадження, якщо вважають, що порушено їх права чи свободи. При цьому вони набувають процесуального статусу заявника.

Частиною 1ст. 451 ЦПК України встановлює, що за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Підсумовуючи викладене, в порушення зазначених вище правових норм, державний виконавець виносячи постанову про закінчення виконавчого провадження не впевнився, що стягувач зазначені кошти отримав, тому не вжив всіх належних та достатніх заходів з примусового виконання рішення суду, передбачених законом, та передчасно прийняв постанову про закінчення виконавчого провадження №ВП 67384853 від 17 листопада 2021 року.

З огляду на вищевикладене, суд вважає що постанова державного виконавця Подільського ВДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 17 листопада 2021 року за № ВП 67384853 про закінчення виконавчого провадження є незаконною, та такою, що підлягає скасуванню.

Отже, вимоги ОСОБА_1 є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 13, 18, 78-80, 258, 259, 263-265, 450, 451 ЦПК України, ЗУ «Про виконавче провадження» суд,-

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ), боржник АТ «Перший Український Міжнародний банк» (місцезнаходження: 04070, м. Київ, вул. Андріївська, 4), заінтересована особа - державний виконавець Подільського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (місце знаходження: 04208, м. Київ, просп. Г. Гонгадзе, 5-Б) на постанову державного виконавця про закінчення виконавчого провадження- задовольнити.

Скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження ВП 67384853 від 17 листопада 2021 року, яка винесена державним виконавцем Подільського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції у ході виконання виконавчого листа №2/235/1440/21 від 12 жовтня 2021 року, виданого Красноармійським міськрайонним судом Донецької області на підставі рішення суду від 31 серпня 2021 року у цивільній справі № 235/3961/21 за позовом ОСОБА_1 до АТ «Перший Український Міжнародний банк» про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню та повернення стягнених коштів, треті особи, що не заявляють самостійних вимог Приватний виконавець Юхименко О.Л., Приватний нотаріус КМНО Хара Н.С.

Зобов`язати державного виконавця Подільського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції відновити виконавче провадження за № ВП 67384853 на підставі виконавчого листа № 2/235/1440/21 від 12 жовтня 2021 року, виданого Красноармійським міськрайонним судом Донецької області на підставі рішення від 31 серпня 2021 року по цивільній справі № 235/3961/21 за позовом ОСОБА_1 до АТ «Перший Український Міжнародний банк» про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню та повернення стягнених коштів, треті особи, що не заявляють самостійних вимог Приватний виконавець Юхименко О.Л., Приватний нотаріус КМНО Хара Н.С. На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Повний текст ухвали складено 15 липня 2022 року.

Суддя С.В. Чудопалова