Справа № 527/433/22
провадження 2/527/260/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2022 року м. Глобине

Глобинський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді Левицької Т.В.,

за участю секретаря судового засідання Папенко Л.І.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Глобинського районного суду Полтавської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу № 527/433/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів,

в с т а н о в и в :

25 березня 2022 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення неустойки ( пені) за прострочення сплати аліментів, в якому ( з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог) прохала стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 пеню за прострочення сплати аліментів за період з 01.05.2020 року по 23.06.2022 року в сумі 21862,13 грн та судові витрати по справі.

Позовні вимоги мотивувала тим, що вони з відповідачем є батьками малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Згідно судового наказу Глобинського районного суду Полтавської області від 27.11.2019 року № 527/2294/19 було стягнуто аліменти на користь позивача на утримання малолітнього сина у розмірі 1/4 частки зі всіх видів доходу (заробітку) відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 24.10.2019 року щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Станом на 01.06.2022 заборгованість відповідача по сплаті аліментів становить 13876,55 грн. Згідно розрахунку позивача, неустойка (пеня) за прострочення сплати аліментів за період з 01.05.2020 року по 23.06.2022 року становить 21862,13 грн.

28 березня 2022 року, відповідно до ухвали Глобинського районного суду Полтавської області, позовну заяву ОСОБА_1 прийнято до розгляду, відкрито загальне позовне провадження, призначено підготовче засідання.

19.04.2022 року відповідачем направлено відзив на позов, відповідно до якого прохає в задоволенні позову відмовити. Зазначив, що позивачем пропущено строки позовної давності по вимогам за період з 01.05.2020 року по 25.03.2021 року. На примусовому виконанні у Козельщинському ВДВС перебуває стосовно нього ще одне виконавче провадження щодо стягнення 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) на користь іншого стягувача ОСОБА_5 , на утримання сина ОСОБА_6 .. Тобто, з його доходу, після відрахування аліментів, для забезпечення життєдіяльності залишається 50 відсотків. При цьому, за свої кошти він також утримує дружину, престарілих батьків та 2 дітей дружини. Заборгованість по аліментах утворилась в період зміни роботи, з незалежних від нього причин. Розрахунок пені є невірним.

09.05.2022 року позивачем направлено відповідь на відзив, відповідно до змісту якого вважає, що відповідачем у відзиві не спростовано аргументи стосовно суті позовних вимог. Ст.20 СКУ встановлено, що до вимог, що випливають із сімейних відносин, позовна давність не застосовується, крім випадків, передбачених ч.2 ст. 72, ч. 2 ст. 129, ч. 3 ст. 138, ч. 3 ст. 139. ОСОБА_3 має додаткові джерела доходу, приховує їх і свідомо ухиляється від сплати аліментів. Відповідачем не було здійснено всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язань по сплаті аліментів та не було доведено, що заборгованість утворилася з незалежних від нього причин.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримала, посилаючись на підстави та обставини, викладені в ньому та просила його задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання.

Представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні проти задоволення позову заперечували з підстав, зазначених у відзиві на позов.

Суд, заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, вважає, що позов підлягає частковому взадоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Ст. 81 ЦПК України регламентовано, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

ОСОБА_3 та ОСОБА_1 мають спільного неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження від 22.10.2019 року серія НОМЕР_1 (а.с.8).

Згідно судового наказу Глобинського районного суду Полтавської області від 27.11.2019 (справа № 527/2294/19) стягнуто з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Кременчук, Полтавської області, на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 у розмірі 1/4 (однієї четвертої) частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з 24 жовтня 2019 року і по день досягнення дитиною повноліття (а.с.11).

05.12.2019 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 60804819 (а.с.12).

Згідно останньої довідки розрахунку від 04.06.2022 року № 2472, проведеного Козельщинським ВДВС у Кременчуцькому районі Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) в межах виконавчого провадження № 60804819, станом на 01.06.2022 року заборгованість відповідача по сплаті аліментів складає 5385,55 грн (а.с.118).

У відповідності з вимогами ст. 195 СК України, розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а у разі спору - судом.

Згідно наданих в судовому засіданні пояснень, станом на час розгляду справи, вказана довідка сторонами не оскаржувалась. Доказів на підтвердження відсутності заборгованості по сплаті аліментів станом на 23.06.2022 року відповідачем ОСОБА_3 не надано.

Відповідно до ч.1 ст. 196 СК України , у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожний день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Відповідач ОСОБА_3 особа працездатного віку. Будь-які дані про те, що він має незадовільний стан здоров`я, хронічні захворювання чи медичні протипоказання щодо трудової діяльності відсутні. З огляду на викладене, суд вважає, що заборгованість по аліментах виникла з вини відповідача.

Суд вважає недоведеним посилання представника відповідача в судовому засідання на вину державного виконавця як підставу виникнення заборгованості по аліментах.

Посилання відповідача, викладені ним у відзиві, на те, що з нього стягуються аліменти на утримання іншої дитини, перебування на утриманні дружини, її дітей та батьків похилого віку, не звільняють відповідача від обов`язку сплати аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 .

Отже, оскільки в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 допустив заборгованість по сплаті аліментів на утримання дитини, то у ОСОБА_1 як одержувача аліментів, виникло право на стягнення з відповідача пені, як відповідальності за прострочення сплати аліментів.

Статтею 180 СК України встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.

У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення.

Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення.

Загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою:

Zp=(A1Х1%ХQ1)+(A2Х1%ХQ2)+……….(AnХ1%ХQn), де:

Zp - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову;

A1 - нарахована сума аліментів за перший місяць;

Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць;

A2 - нарахована сума аліментів за другий місяць;

Q2- кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць;

An- нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову;

Qn- кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць.

Пеня за заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення.

Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.

На даний час розрахунок пені проводиться у відповідності із правовою позицією, викладеною у Постанові Верховного Суду від 25.04.2018 по справі № 572/1762/15-ц.

Згідно з приписами ч.4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні відповідної норми сімейного права, суд має врахувати висновки щодо застосування відповідних норм права викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до розрахунку позивача, сума пені, яку позивач прохає стягнути за прострочення сплати аліментів на утримання ОСОБА_4 за період з 01 травня 2020 року по 23 червня 2022 року становить 21862,13 грн.

Згідно проведеного судом розрахунку, сума пені за прострочення сплати аліментів на утримання ОСОБА_4 за період з 01 травня 2020 року по 23 червня 2022 року складає 37092,04 грн.

Розбіжність з розрахунком, проведеним позивачем виникла, оскільки нею здійснено розрахунок пені з урахуванням обмеження заборгованості за кожен місяць, у якому виникла заборгованість, а не на загальну суму заборгованості.

Розмір неустойки відповідача за несвоєчасну сплату аліментів, який за період з 01 травня 2020 року по 23 червня 2022 року становить 37092,04 грн, є більшим за суму заборгованості по сплаті аліментів, яка складає 5385,55 грн. Тоді як згідно ст. 196 СК України неустойка (пеня) не може перевищувати 100 відсотків заборгованості.

З урахуванням викладеного, беручи до уваги положення ч.1 ст. 196 СК України в частині стягнення пені в сумі не більше 100 відсотків заборгованості, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково на суму 5385,55 грн.

Сімейним кодексом України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. Очевидно, що в такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості, і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів.

Відповідний правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14.12.2020 у справі № 661/905/19 (провадження № 61-16670сво19).

Враховуючи викладене, для застосування зазначеної вище санкції до платника аліментів необхідні такі умови: існування заборгованості зі сплати аліментів, встановлених рішенням суду або за домовленістю між батьками згідно з частиною першою статті 189 СК України; наявність винних дій особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти, що призвели до виникнення заборгованості.

Так, відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною першою статті 196 СК України. Обов`язок доведення відсутності вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів покладається на боржника.

Правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 15.01.2020 у справі № 334/7702/16 (провадження № 61-42142св18).

Посилання відповідача на тимчасове безробіття, наявність інших утриманців не є підставою для звільнення його від сплати неустойки (пені) за прострочення сплати аліментних платежів та для її зменшення й не спростовують презумпцію його вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів.

На підставі ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору на користь держави, тому відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України та ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з відповідача належить стягнути судовий збір на користь держави пропорційно розміру задоволених позовних вимог в сумі 244,43 грн (позов задоволено на 24,63 відсотки).

Крім того, відповідач у відзиві на позов прохає стягнути з позивача понесені ним витрати на професійну правничу допомогу адвоката.

Відповідно до вимог ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Позивачем до позову надано копію договору з надання послуг професійної правничої допомоги від 05.04.2022 року та копії квитанцій б/н від 05.04.2022 року на суму 2500 грн та від 25.05.2022 року на суму 650 грн.

Відповідно до п.1.1 Договору замовник доручає, а виконавець бере на себе зобов`язання надати замовнику правову та інформаційно консультативну допомогу, а також забезпечує послуги представництва в судах всіх інстанцій, органах національної поліції, прокуратури, органах державної виконавчої служби, чи приватних виконавців, підприємствах, установах, організаціях всіх форм власності щодо юридичних питань замовника, які виникли стосовно сплати аліментів та стягнення пені.

Тобто, вказаним договором передбачено представництво ОСОБА_3 не лише в суді та не тільки в межах цивільної справи 527/433/22.

Квитанції також не містять інформації , що гонорар сплачений за правничі послуги по цивільній справі № 527/433/22.

Оскільки, з вказаних документів на вбачається в межах якої справи надавалися послуги позивачу; не надано опису робіт, виконаних адвокатом; в квитанції не зазначено підстави отримання адвокатом гонорару, в зв`язку з чим відсутні підстави для стягнення вказаних витрат з позивача.

Керуючись ст. ст. 180,182,183, 196 Сімейного Кодексу України, ст.ст.12,13, 76-81,141, 263-265, 274-279 ЦПК України, п.22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 « Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженця м. Кременчук, Полтавської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , рнокпп: НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , уродженки с. Шушвалівка, Глобинського району, Полтавської області, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , рнокпп: НОМЕР_3 , неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за період з 01.05.2020 року по 23.06.2022 року, в сумі 5385,55 гривень.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 , рнокпп: НОМЕР_2 на користь держави судовий збір в сумі 244 грн 43 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення до Полтавського апеляційного суду.

Повне найменування сторін:

позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , паспорт серія НОМЕР_4 , рнокпп: НОМЕР_3 );

відповідач: ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 , паспорт серія НОМЕР_5 , рнокпп: НОМЕР_2 ).

Суддя Т. В. Левицька