РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 липня 2022 року

м. Рівне

Справа № 568/1475/21

Провадження № 22-ц/4815/697/22

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Гордійчук С.О.

суддів: Шимківа С.С., Хилевича С.В.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1

відповідач: ОСОБА_2

розглянула в порядку письмового провадження в м. Рівне апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Радивилівського районного суду Рівненської області від 07 грудня 2021 року, ухваленого в складі судді Троцюк В.О. в м. Радивилів, у справі № 568/1475/21,

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2021 року ОСОБА_1 звернулась з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання.

Позов обґрунтовувала тим, що з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі від якого мають доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . На даний час донька продовжує навчання у вищому навчальному закладі на денній формі, та в зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги батьків.

Зазначила, що відповідач матеріальну допомогу у зв`язку з продовженням донькою навчання у добровільному порядку не надає, що зумовило подання даного позову. Просить стягувати аліменти з відповідача на її користь на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка продовжує навчання, в розмірі 1/3 частини від всіх його доходів щомісячно на період навчання до досягнення дочкою 23 річного віку.

Рішенням Радивилівського районного суду Рівненської області від 07 грудня 2021 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі у розмірі 1500 (одна тисяча п`ятсот) грн 00 коп. щомісячно, починаючи з 06.10.2021 і до закінчення навчання, але не довше як до досягнення нею двадцяти трьохрічного віку.

Вирішено питання про судові витрати.

Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць допустити до негайного виконання.

Не погодившись з рішенням суду, позивач звернулася з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

Зазначає, що судом не враховано те що відповідач може сплачувати аліменти у більшому розмірі так як працює і має заробіток, а також має у власності житловий будинок. При цьому судом не враховано вартість навчання, вартість підручників, вартість проїзду на навчання тощо.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частин 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким вимогам закону судове рішення в повній мірі не відповідає.

Встановлено, що сторони перебували в шлюбі з 03.11.1990 року, який розірвано відповідно до рішення Радивилівського районного суду від 01.12.2021 року.(а.с.9)

ОСОБА_2 та ОСОБА_1 її батьками ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

ОСОБА_3 навчається у Львівському національному аграрному університеті на четвертому курсі за спеціальністю міжнародні економічні відносини за оплату відповідно до договору, термін навчання з 01.09.2018 року по 30.06.2022 року, що підтверджує довідкою №762 від 21.09.2021 року (а.с.12).

Згідно зі статтею 198 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

Статтею 199 СК України передбачено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Зокрема, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги та спосіб сплати аліментів (ст.199, 200, 201 СК України). При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження.

Згідно ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до пункту 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину).

Сімейний кодекс України виходить із принципу рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина.

Аналіз ст.ст.199, 200 СК України вказує на те, що законодавець пов`язує обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, коли батьки можуть надавати таку матеріальну допомогу.

При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків з надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати.

Убачається, що ОСОБА_3 досягнувши повноліття, продовжує навчання, власного доходу не має, стипендії не отримує, проживає разом із матір`ю, та перебуває на повному її матеріальному забезпеченні, яка забезпечує одягом, продуктами харчування та всіма необхідними для навчання знаряддями.

Встановивши вказані обставини та врахувавши, що відповідач як батьком дитини що продовжує навчання має змогу надавати матеріальну допомогу, якої потребує позивачка, суд прийшов до правильного висновку, що в силу зазначених положень СК України останній зобов`язаний утримувати дитину до досягнення нею двадцяти трьох років.

Визначаючи розмір аліментів у твердій грошовій сумі місцевий суд, не врахував, що відповідно до положень ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері або батька у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків, разом з яким проживає дитина, та незважаючи на те, що позивач просила стягувати аліменти на утримання сина в частці від заробітку (доходу) відповідача, стягнув аліменти в твердій грошовій сумі. Мотиви, з яких він виходив, визначаючи спосіб стягнення аліментів у твердій грошовій сумі, суд першої інстанції в рішенні не зазначив.

За положеннями ст. 199 СК України аліменти на повнолітніх дітей, що продовжують навчання, це та матеріальна допомога, яка надається батьками саме у зв`язку з навчанням. Проїзд до місця навчання, придбання необхідної літератури, витрати на проживання за місцем навчанням тощо. Проте, розмір цих витрат не включає в себе вартість навчання, якщо таке навчання відбувається не за державний кошт.

Відтак доводи апеляційної скарги про те, що суд не врахував вартість навчання колегія суддів вважає безпідставними.

За таких обставин, аналізуючи наявні у матеріалах справи докази, виходячи із принципу справедливості, добросовісності та розумності, враховуючи обов`язок обох батьків утримувати дітей, а також те, що позивачем не доведено, а судом не встановлено факту наявності у відповідача можливості надавати матеріальну допомогу саме у розмірі 1/3 частини від заробітку (доходу) щомісячно на період навчання дочки, апеляційний суд вважає, що стягнення аліментів у розмірі ј частини від заробітку щомісячно є справедливим та достатнім з урахуванням наведеного вище.

Докази та обставини, на які посилається заявник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження у суді першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують.

Суд першої інстанції на зазначені вимоги закону та практики його застосування уваги не звернув, у зв`язку з чим допустив порушення норм матеріального та процесуального права, за наведеного апеляційний суд вважає за необхідне рішення суду змінити в частині способу та розміру стягнення аліментів стягнувши з відповідача на користь позивача аліменти на період навчання дочки в розмірі ј частини від заробітку щомісячно.

Відповідно до п. 3 і п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 376, 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Радивилівського районного суду Рівненської області від 07 грудня 2021 року змінити в частині способу та розміру стягнення аліментів стягнувши з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на період навчання дочки в розмірі ј частини від заробітку щомісячно.

В решті рішення залишити без зміни.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави (в особі Державної судової адміністрації України) судовий збір в розмірі 1362,00 грн. за перегляд справи судом апеляційної інстанції.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складений 14.07.2022 року.

Головуючий :

Судді :