Провадження № 2-о/686/23/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

3 березня 2022 року м.Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області

в складі: головуючого судді - Чевилюк З.А.

за участі секретаря - Перун А.М.,

за участі представника заявника ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_2 , заінтересована особа Городоцький відділл державної реєстрації актів цивільного стану у Хмельницькому районі Хмельницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції(м.Хмельницький) про встановлення неправильності запису в актовому записі цивільного стану,-

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернулсь до суду із заявою про встановлення факту неправильності в актовому записі про народження №90 від 05 березня 1946 року відносно ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 в частині визначення імені дитини « ОСОБА_4 » замість правильного « ОСОБА_5 ».

У актовому записі про народження батька заявника ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 помилково зазначено ім`я ОСОБА_6 замість вірного ОСОБА_5 , тоді як всі інші актові записи містять ім`я батька ОСОБА_5 . За життя всі свої права батько реалізовував та здійснював обов`язки під ім`ям ОСОБА_5 , що підтверджується атестатом про середню освіту серії НОМЕР_1 від 25 травня 1966 року, атестатом НОМЕР_5 від 27 листопада 1945 року про закінчення ремісничого училища №5 м.Городок, військовим квитком серї НОМЕР_2 від 04 червня 1963 року, посвідченням ветерана праця серія НОМЕР_3 від 10.10.1997р., свідоцтвом про загальнообов`язкове державне соціальне страхування№ НОМЕР_4 .

Висновком від 30.06.2021 року Городоцьким відділом ДРАЦС було відмовлено у внесені змін до актового запису про народження батька заявника ОСОБА_3 .Підстава відмови-відсутність підтверджуючих документів.

Представник заявника заяву підтримала та зауважила, що встановлення факту потрібно для визначення національності. Заінтересована особа подала заяву про розгляд справи за відсутності.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд знаходить заяву не підлягаючою задоволенню.

Відповідно до Актового запису про народженняНОМЕР_7 ОСОБА_7 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 . За ОСОБА_8 записом про смерть НОМЕР_6 від 6.10.2008 року ОСОБА_3 , що народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , помер ІНФОРМАЦІЯ_3 . Відповідно до Актового запису про шлюб №13 ОСОБА_3 одружився 31.01.1956 року. Батьком заявника ОСОБА_2 є ОСОБА_3 , відповідно до запису в акті про народження №15 від 8.02.1957 року.

За твердженням заявника її батько всі права та обов`язки реалізував та здійснював під ім`ям ОСОБА_5 , що підтверджується атестатом про середню освіту серії НОМЕР_1 від 25 травня 1966 року, атестатом НОМЕР_5 від 27 листопада 1945 року про закінчення ремісничого училища №5 м.Городок, військовим квитком серї НОМЕР_2 від 04 червня 1963 року, посвідченням ветерана праця серія НОМЕР_3 від 10.10.1997р., свідоцтвом про загальнообов`язкове державне соціальне страхування№ НОМЕР_4 .

Висновком від 30.06.2021 року Городоцьким відділом ДРАЦС було відмовлено у внесені змін до актового запису про народження батька заявника ОСОБА_3 .Підстава відмови-відсутність підтверджуючих документів.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Тому суд не може захистити порушене право у спосіб, який не передбачено законом.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно вимог ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст.16 ЦК України, звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту. Обравши способом захисту права на встановлення факту (на підставі вказаних статей ЦК), позивач, в силу ст.12 ЦПК України, зобов`язаний довести правову та фактичну підставу своїх вимог.

Згідно ст .76 ЦПК України доказами є будь - які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Таким чином, доказ несе в собі інформацію про обставини справи, з існуванням якої особа пов`язує виникнення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.

Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Актами цивільного стану є події та дії, які нерозривно пов`язані з фізичною особою і започатковують, змінюють, доповнюють або припиняють її можливість бути суб`єктом цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 49 Цивільного кодексу України; далі - ЦК України). Актом цивільного стану є, зокрема, народження фізичної особи, встановлення її походження, набуття громадянства, вихід з громадянства та його втрата, досягнення відповідного віку, надання повної цивільної дієздатності, обмеження цивільної дієздатності, визнання особи недієздатною, шлюб, розірвання шлюбу, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, зміна імені, інвалідність, смерть тощо (частина друга статті 49 ЦК України).

Аналогічні за змістом приписи закріплені у статті 2 Закону України від 1 липня 2010 року N 2398-VI "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" (далі - Закон N 2398-VI).

Внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом ДРАЦС за наявності достатніх підстав. За наслідками перевірки зібраних документів орган ДРАЦС складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану або про відмову в цьому. У разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану у висновку вказуються причини відмови та зазначається про можливість її оскарження в судовому порядку (частина перша статті 22 Закону N 2398-VI).

Наказом Міністерства юстиції України 12 січня 2011 року N 96/5 затверджено Правила внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання (далі - Правила), за змістом пунктів 1.1, 1.5 яких внесення змін до актових записів цивільного стану, які складено органами ДРАЦС України, проводиться за заявами громадян відділами ДРАЦС у випадках, передбачених чинним законодавством.

Підставами для внесення змін в актові записи цивільного стану є, зокрема, рішення суду про встановлення неправильності в актовому записі цивільного стану та рішення, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану; постанова адміністративного суду (підпункти 2.13.1, 2.13.2 пункту 2.13 Правил).

Таким чином, органи ДРАЦС за заявою громадян можуть вносити зміни до актових записів на підставі рішень суду, якими встановлено неправильність таких записів та зазначено про внесення до них конкретних змін.

Відповідно до частин першої та другої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

У частині першій статті 315 ЦПК України наведено перелік фактів, справи про встановлення яких розглядаються судом. Хоча за змістом частини другої цієї статті зазначений перелік не є вичерпним, проте у судовому порядку можуть бути встановлені тільки ті факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб (якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення).

Смерть особи має наслідком припинення цивільної праводієздатності. Захист права судом здійснюється стосовно особи, яка має право дієздатність.

Національна належність особи є актом її особистого самовизначення і жодним чином не впливає на публічно-правові відносини такої особи з державою. Встановлення в судовому порядку факту належності особи до певної національності є неможливим, оскільки фіксація такого факту в документі, що посвідчує особу, чи в актових записах громадянського стану створила б перешкоду вільному обранню чи відновленню національності, оскільки поставила б таке обрання чи відновлення у залежність від рішення державного органу. (Правова позиція Великої Палати Верховного Суду згідно з Постановою від 29 травня 2019 року у справі № 398/4017/18).

Відповідно до п.4 листа Верховного суду України від 01.01.2012 р. «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», не можуть бути встановлені в судовому порядку факти щодо належності до певної національності.

Виходячи з вищевикладеного, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви. Судом не здобуто та не представлено доказів на підтвердження фактів, про встановлення яких ставить заявник. Заявник не підтвердила, в чому полягає порушення її прав.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 81, 200,258,294, 315,319,354 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Відмовити у задоволені заяви ОСОБА_2 про встановлення факту неправильності в актовому записі про народження №90 від 05 березня 1946 року відносно ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 в частині визначення імені дитини « ОСОБА_4 » замість правильного « ОСОБА_5 ».

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Хмельницького апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі в 30 денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги .

Повний текст виготовлено 4 березня 2022 року.

Суддя З.А.Чевилюк