Справа № 459/2645/21
Провадження № 2/459/911/2021
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 лютого 2022 року Червоноградський міський суд Львівської області

в складі: головуючого судді Грабовського В.В.,

з участю секретаря судового засідання Савіцької Б.Б.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

представника відповідача Жарського І.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Червонограді за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» про визнання договору припиненим та інше,

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2021 року позивач звернулася до суду з цим позовом, у якому, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 17.12.2021 року, просить: визнати договір банківського обслуговування №SAMDN 9767 від 19.03.2013 року укладений між ОСОБА_3 та АТ КБ «Приват банк» припиненим у зв`язку з виконанням зобов`язань за цим договором; визнати незаконними та протиправними дії відповідача щодо нарахування заборгованості; визнати виконаним 24.05.2018 р. в повному обсязі зобов`язання ОСОБА_1 щодо повернення АТ КБ «Приватбанк» заборгованості за договором банківського обслуговування №SAMDN 9767 від 19.03.2003 року; зобов`язати АТ КБ «Приватбанк» анулювати заборгованість за договором банківського обслуговування №SAMDN 9767 від 19.03.2003 року. На обґрунтування позовних вимог послалася на те, що у березні 2013 року вона відкрила картковий рахунок у АТ КБ «ПриватБанк», картку використовувала для побутових потреб. У 2016 році строк дії картки закінчився, з цього часу нею не користувалась, останню операцію було здійснено 26.06.2014 р. У лютому 2017 року банк звернувся до неї з позовом про стягнення заборгованості у розмірі 13 134, 69 грн., оскільки нею не повернуто 293, 03 грн. Рішенням Червоноградського міського суду від 18.08.2017 р. у справі №459/1212/17 стягнув з неї в користь АТ КБ «Приват банк» заборгованість за кредитом у розмірі 1 280, 04 грн., яка складається із: 293, 03 грн. заборгованість за тілом кредиту, 346, 99 грн. заборгованість по процентах за користування кредитом, 640, 02 грн. пеня. На виконання вказаного рішення суду 24.05.2018 р. вона погасила вказану заборгованість, у зв`язку з чим державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження. Нещодавно їй зателефонував представник банку та повідомив, що на її картковому рахунку наявна заборгованість у розмірі 156 385, 23грн. однак їй потрібно повернути 5 622, 02 грн. На її звернення відповідачем надано відповідь про те, що в рішенні Червоноградського міського суду від 18.08.2017 р. відсутні будь-які приписи щодо припинення зобов`язань за кредитним договором від 19.03.2013 р. Вказує, що рішення суду виконано, а тому жодних договірних відносин між нею та банком немає.

20.10.2021 року представник відповідача подав відзив на позовну заяву, у якому просить відмовити у задоволенні позову. Зазначив, що саме по собі набрання законної сили рішенням суду про стягнення з боржника заборгованості за кредитним договором не змінює та не припиняє кредитного договору, доки не виникне договірна чи законна підстава для такого припинення. Наявність відповідного боргу чи його відсутність, як і відсутність підстав для нарахування боргу, є предметом доказування у спорі про стягнення з відповідача коштів.

20.10.2021 року позивач подав відповідь на відзив, у якій зазначив, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК. Тобто після звернення банку із позовом про стягнення заборгованих коштів право на нарахування будь-яких процентів та штрафних санкцій за кредитом є незаконними.

13.09.2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням сторін.

Позивач та його представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали. Позивач додатково пояснила, що до неї телефонують колектори та вимагають погасити заборгованість. У банку їй повідомили, що її кредитна справа закрита.

Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнав, пояснив, що договірні відносини між сторонами не припинено. Позивач виконала рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 18.08.2017 року лише 24.05.2018 року, що не позбавляло відповідача права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України.

Заслухавши пояснення учасників процесу, з`ясувавши обставини справи, оглянувши матеріали цивільної справи №459/1212/17, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову з огляду на таке.

Судом установлено, що рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 18.08.2017 року у справі №459/1212/17 позов задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_4 в користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 19.03.2013 року у сумі 1280, 04 грн., яка складається з наступного: 293,03 грн. заборгованість за кредитом; 346,99 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 640,02 грн. пеня та 1600 грн. судових витрат. У рішенні вказано, що 19 березня 2013 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_4 було укладено договір, шляхом оформлення й підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, за яким останній отримав кредит у розмірі 300,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Постановою державного виконавця від 25.07.2018 року закінчено виконавче провадження з виконання виконавчого листа №459/1212/17 про стягнення зі ОСОБА_4 в користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 19.03.2013 року у сумі 1280, 04 грн., на підставі п.9 ч.1 ст.39, ст.40 Закону України «Про виконавче провадження». У постанові зазначено, що згідно з випискою УДКС м.Червоноград та квитанції АТ «Ощадбанк» №80 від 24.05.2018 року заборгованість з урахуванням виконавчого збору та витрат на проведення виконавчих дій сплачено у повному обсязі.

Згідно з відповіддю відповідача від 23.03.2021 року, адресованої позивачу, у резолютивній частині рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 18.08.2017 року у справі №459/1212/17 відсутні приписи щодо припинення зобов`язань за кредитним договором №б/н від 19.03.2013 року. Просять здійснити погашення заборгованості.

Згідно з копією виписки клієнта ОСОБА_1 по картці НОМЕР_1 і додаткових рахунках договору №SAMDN 9767 від 19.03.2003 року за період з 01.03.2013 року по 31.05.2021 року востаннє позивачем здійснено використання коштів 25.05.2014 року, 25.06.2018 року зараховано погашення заборгованості у розмірі 1280, 63 грн., що була стягнута на підставі рішення суду, 14.10.2020 року банком було відмінено штрафи за минулі періоди і заборгованість становить 5622, 02 грн.

Згідно з випискою клієнта ОСОБА_1 , наданої АТ КБ «ПриватБанк» 14.12.2021 року, закрито рахунок по картці НОМЕР_1 Угода №SAMDN 9767 від 19.03.2013 року.

Частиною першою статті 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Договір є обов`язковим до виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з частинами першою, другою статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Виходячи зі змісту статей 526, 599 ЦК України, зобов`язання вважається виконаним належним чином, якщо таке виконання здійснене відповідно до умов договору та вимог законодавства, а якщо умови виконання не визначені у договорі або законі, то вони повинні бути виконані відповідно до звичаїв ділового обороту або до вимог, що зазвичай ставляться.

Згідно зі ст. 76, ч. 1 ст. 81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Необхідно зазначити, що наявність рішення суду про стягнення кредитної заборгованості свідчить, що строк виконання зобов`язання настав, причому саме за тією вимогою, яку задоволено судом, та встановлено наявність обов`язку відповідача сплатити заборгованість.

Отже, саме по собі набрання законної сили рішенням суду про стягнення з боржника заборгованості за кредитним договором не змінює та не припиняє кредитного договору, доки не виникне договірна чи законна підстава для такого припинення.

Позивачем не подано суду доказів строку дії кредитного договору, що відповідає строку дії картки, чим не доведено неправомірності дій банку щодо нарахування позивачу заборгованості за Угодою №SAMDN 9767 від 19.03.2013 року.

Крім того, позивачем не конкретизовано, з якого часу слід визнати припиненим кредитний договір, тому її посилання на ст. 599 ЦК України є необгрунтованим.

Суд звертає увагу на те, що рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 18.08.2017 року набрало законної сили 24.09.2017 року, а заборгованість позивачем погашено лише 24.05.2018 року, що не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України, зокрема, трьох процентів річних від можливо простроченої суми.

Наявність відповідного боргу чи його відсутність, як і відсутність підстав для нарахування боргу, може бути предметом доказування у спорі за позовом банку про стягнення з позичальника коштів.

Позовна вимога про анулювання заборгованості по суті є вимогою про припинення правовідношення (пункт 7 частини другої статті 16 ЦК України): якщо особа вважає, що її борг існує (тобто існує і правовідношення, змістом якого є право кредитора вимагати сплати боргу та кореспондуючий обов`язок боржника), вона може просити суд цей борг скасувати (тобто припинити зазначене правовідношення) з підстав, передбачених законом. Водночас у цій справі позивач вважає, що заборгованість відсутня. З огляду на вказане суд дійшов висновку про відмову у задоволенні цієї позовної вимоги.

Керуючись ст.ст. 2, 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 273, 274, 354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог відмовити.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 (і.н. НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 )

Відповідач: Акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк» (, вул. Набережна Перемоги, 50, м.Дніпро)

Повне рішення складено 28.02.2022 року.

Суддя: В. В. Грабовський