Житомирський апеляційний суд
Справа №285/2771/21 Головуючий у 1-й інст. Михайловська А. В.
Категорія 31 Доповідач Микитюк О. Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2022 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого Микитюк О. Ю. суддів Григорусь Н.Й.

Галацевич О.М.

при секретарі Бірюченко Д.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Житомирі справу №285/2771/21

за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 (третя особа: приватний нотаріус Новоград-Волинського міського нотаріального округу Житомирської області Лінкевич Броніслав Адамович) про визнання договору дарування удаваним та визнання його договором купівлі-продажу, визнання майна спільною сумісною власністю подружжя

за апеляційною скаргою адвоката Кобриної Ніни Володимирівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 ,

на рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 29 грудня 2021 року, ухвалене під головуванням судді Михайловської А.В. у м.Новоград-Волинський,

встановив:

У червні 2021 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду с позовом про визнання договору дарування квартири АДРЕСА_1 , укладеного 27.03.1998 між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , договором купівлі-продажу та визнати дану квартиру спільною сумісною власністю подружжя. В обґрунтування позову зазначила, що під час зареєстрованого шлюбу з ОСОБА_2 за спільні кошти вони придбали квартиру АДРЕСА_1 . Про те, що замість договору купівлі-продажу квартири був оформлений договір дарування вона дізналася лише 03.01.2020.

Рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 29 грудня 2021 року у задоволені позовної заяви відмовлено.

В апеляційній скарзі адвокат Кобрина Н.В., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , просить скасувати рішення і ухвалити нове рішення про задоволення позову. Апелянт посилається на неповноту з`ясування обставин справи, порушення норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що суд не взяв до уваги оголошення про продаж спірної квартири, в якому зазначено номер телефона планового відділу Новоград-Волинської швейної фабрики, де начальником працювала ОСОБА_3 , ОСОБА_2 не навів жодних мотивів передачі йому в дар квартири ОСОБА_3 з якою ніколи не перебував у родинних відносинах. Вважає договір дарування удаваним. Вказує на те, що суд позбавив представника позивача права поставити відповідачу питання в судовому засіданні.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Встановлено, що з 04.03.1997 по 03.12.2019 ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі.

27.03.1998 між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 укладено нотаріально посвідчений договір дарування квартири АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч.2 ст.58 ЦК УРСР, якщо угода укладена з метою приховати іншу угоду (удавана угода), то застосовуються правила, що регулюють ту угоду, яку сторони дійсно мали на увазі.

Як роз`яснено у пунктах 14, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 28 квітня 1978 року № 3 «Про судову практику в справах про визнання угод недійсними» встановивши, що угода укладена з метою приховати іншу угоду, суд відповідно до ч.2 ст.58 ЦК визнає, що сторонами укладена та угода, яку вони дійсно мали на увазі. При вирішенні питання про визнання угоди недійсною суду необхідно враховувати, що недійсність угоди може бути підтверджена будь-якими з передбачених процесуальним законом засобами доказування, якщо інше не передбачено законом. Однак ціна та інші істотні умови угоди, укладеної в простій письмовій чи нотаріальній формі, не можуть бути встановленими на підставі показань свідків, крім випадків кримінально караних діянь.

Відповідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

ОСОБА_1 не надала суду належних та допустимих доказів на підтвердження того, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 мали на меті укласти іншу угоду, чим договір дарування.

Посилання позивачки на копію випуску газети «Звягель-Інформ» №551 (230) від 19.12.1997, у якій розміщено оголошення про продаж частини будинку в центрі з двох кімнат, кухні з частковими зручностями без зазначення адреси, правильно не взяті до уваги судом першої інстанції, оскільки доказування згідно ч.6 ст.81 ЦПК України не може ґрунтуватися на припущеннях.

Положення ст.234 ЦК УРСР не обмежують дарувальника у передачі безоплатно майна у власність особам, з якими вона не перебуває в родинних стосунках.

Справа розглянута із дотриманням норм процесуального закону, за участю представника відповідача ОСОБА_2 та без участі відповідача ОСОБА_3 , яка була повідомлена про час і місце судового засідання шляхом розміщення оголошення на сайті судової влади.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують. Рішення ухвалено із дотриманням норм матеріального та процесуального права і залишається без змін.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 368, 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу адвоката Кобриної Ніни Володимирівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення, а рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 29 грудня 2021 рокубез змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча: Судді: