ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/817/1005/22 Доповідач - Костів О.З.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 грудня 2022 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Костів О.З.

суддів - Міщій О. Я., Шевчук Г. М.,

з участю секретаря - Романська К.М.

представника апелянта Ходань К.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 607/23235/21 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22 вересня 2022 року (ухвалене суддею Позняком В.М., повний текст якого складено 03 жовтня 2022 року) у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства індивідуальних забудовників «Наука», третя особа на стороні відповідача управління державної реєстрації Тернопільської міської ради про визнання права власності на нежитлове приміщення,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2021 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до Товариства індивідуальних забудовників «Наука» (далі ТІЗ «Наука»), третя особа на стороні відповідача управління державної реєстрації Тернопільської міської ради про визнання права власності на нежитлове приміщення.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22 вересня 2022 року в задоволенні позову відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ТІЗ «Наука» 13500.00 гривень судових витрат.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням в частині стягнення судових витрат, представник ОСОБА_2 адвокат Ходюк К.М. подала на нього апеляційну скаргу, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, порушення судом норм процесуального права. Вказує, що судом неповно встановлено фактичні обставини справи та дано невірну оцінку доказам.

Апеляційна скарга мотивована тим, що заявлений до стягнення розмір витрат на оплату послуг адвоката відповідача в розмірі 13500 грн. є не співмірним із складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг) та ціною позову. Заявляє, що заявлений розмір витрат на правову допомогу є завищеним, не співмірним та не відповідає критеріям розумності. Крім того, відповідачем надано квитанції на суму 12000 грн, що в свою чергу не підтверджує понесених витрат на правничу допомогу у розмірі 13500 грн.

У зв`язку з викладеним просить рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22 вересня 2022 року в частині стягнення судових витрат скасувати.

Відзив на апеляційну скаргу від учасників по справі до суду не надходив.

В судовому засіданні представник апелянта адвокат Ходюк К.М. апеляційну скаргу підтримала, зіславшись на мотиви, викладені в ній.

Інші учасники справи у судове засідання не з`явилися, хоча належним чином були повідомлені про дату, час і місце розгляду даної справи.

Апеляційна скарга подана лише в частині стягнення судових витрат, а тому в іншій частині рішення суду колегією суддів не переглядається.

Заслухавши доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, доводи, зазначені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення виходячи із наступного.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Проте таким вимогам закону рішення суду першої інстанції відповідає не повністю.

За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Судом встановлено наступні обставини.

16 лютого 2022 року між ТІЗ «Наука» та адвокатом Рукавець О.В. укладено договір № 03/22-ц про надання правничої допомоги, за умовами якого адвокат зобов`язався надати правову допомогу клієнту, а замовник зобов`язаний оплатити надані послуги в порядку та строки, обумовлені в указаному договорі (а.с.59-61).

08 вересня 2022 року в.о. голови ТІЗ «Наука» Редько О.В. подала до суду першої інстанції клопотання про долучення доказів та просила стягнути на користь відповідача витрати на професійну правничу допомогу.

Вказане клопотання 08 вересня 2022 року відповідачем надіслано на адресу ОСОБА_2 та вручено останньому 09 вересня 2022 року (трек-номер 258).

На підтвердження понесених витрат відповідач надав суду:

- копію Договору про надання правової допомоги №03/22-ц від 16 лютого 2022 року;

- копію Акту виконаних робіт (у справі №607/23235/21) від 20 травня 2022 року, згідно якого вартість вищевказаних робіт складає 13200.00 грн. за надану правничу допомогу в обсязі, зазначеному в Акті (а.с.112).

- копії квитанцій до прибуткового касового ордера від 22 лютого 2022 року на суму 9500.00 грн. та від 16 лютого 2022 року на суму 2500.00 грн. (а.с.62, 112 зворот).

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, апеляційний суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону).

Згідно зі статтею 11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги (стаття 15 ЦПК України).

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:

1) попереднє визначення суми судових витрат (стаття 134 ЦПК України);

2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 137 ЦПК України);

3) розподіл судових витрат між сторонами(стаття 141 ЦПК України).

Згідно з частинами першою, третьою статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частини першої, пункту 1 частини другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

Згідно з частиною другою статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд, відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України, враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Відповідно до частин третьої, четвертої статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частиною п`ятою статті 137 ЦПК встановлено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно з частиною шостою статті 137 ЦПК обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність) або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного до договору. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Зазначені критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим.

У справі, яка переглядається апеляційний судом, представником відповідача адвокатом Рукавцем О.В. на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу надано належним чином завірені копії Договору про надання правової допомоги №03-22-ц від 16 лютого 2022 року, Акту виконаних робіт від 20 травня 2022 року (до Договору про надання правничої допомоги №03-22-ц від 16 лютого 2022 року), згідно якого вартість вищевказаних робіт складає 13 200,00 гривень за надану правничу допомогу в обсязі, зазначеному в Акті, квитанції до прибуткового касового ордера від 22 лютого 2022 року та 16 лютого 2022 року про оплату за надання правничої допомоги в розмірі 12 000 грн.

Позивачем не подано до суду першої інстанції заперечення щодо стягнення судових витрат.

Відповідно до п.5.2 Договору про надання правової допомоги №03/22-ц від 16 лютого 2020 року, за надання правової допомоги, відповідно до даного договору, Клієнт сплачує адвокату передплату за надані послуги в розмірі 2500 грн. Інша частина гонорару підлягає сплаті на протязі 3-днів з моменту підписання акту приймання-передачі наданих послуг.

Згідно квитанції до прибуткового касового ордера від 22 лютого 2022 року та 16 лютого 2022 року вбачається, що ТІЗ «Наука» за надання правничої допомоги (згідно Договору про надання правової допомоги №03/22-ц від 16 лютого 2022 року) оплатило адвокату Рукавцю О.В. 12 000 грн.

Як вбачається із Акту виконаних робіт від 20 травня 2022 року, в якому детально описано обсяг виконаних робіт, адвокат Рукавець О.В. у зв`язку із наданням правової допомоги ТІЗ «Наука» у справі надав наступні роботи: ознайомлення з позовною заявою та правовий аналіз (1 год.), консультація клієнта (2 год.), підготовка та написання відзиву на позовну заяву (4 год.), оформлення та подача відзиву на позовну заяву (1 год.), оформлення адвокатського досьє, складання розрахунку витрат та акту виконаних робіт (1 год.), ознайомлення із відповіддю на відзив, написання заперечень на нього та його направлення (2 год.).

Таким чином витрати відповідача ТІЗ «Наука» на професійну правничу (правову) допомогу підтверджені належними та допустимими доказами.

Разом з тим, колегія суддів погоджується з доводами апелянта про те, що відповідачем надано квитанції на суму лише 12 000.00 грн., що в свою чергу не підтверджує понесених витрат на правничу допомогу у розмірі 13 500 грн.

За таких обставин рішення суду першої інстанції в частині вирішення питання судових витрат підлягає зміні, шляхом зменшення розміру стягнення до 12 000 грн.

При цьому, такий розмір судових витрат не виходить за розумні межі визначення розміру гонорару. Витрати на професійну правничу допомогу на вказану суму є співмірними з наданим адвокатом обсягом послуг у суді, відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру.

Доводи апелянта про те, що розмір витрат відповідача на правову допомогу є завищеним та не співмірним із складністю справи, апеляційний суд відхиляє, оскільки відповідач не навів доказів нерозумності цих витрат, їх неспівмірності зі складністю справи.

У відповідності до ст.ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ч.2 ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно ч.2 ст.89 ЦПК України, жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

У відповідності до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст.376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у сукупності, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги та зміни рішення суду, зменшивши розмір стягнення судових витрат з 13 500 грн. до 12 000 грн.

Керуючись ст.ст.367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22 вересня 2022 року змінити, зменшивши суму стягнення судових витрат, яка підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь Товариства індивідуальних забудовників «Наука» з 13 500 (тринадцять тисяч п`ятсот) гривень 00 копійок до 12 000 (дванадцяти тисяч) гривень 00 копійок.

В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Дата складення повного тексту постанови 29 грудня 2022 року.

Головуючий

Судді