Справа № 522/3084/22
Провадження № 2/522/3163/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 липня 2022 року Приморський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого - судді Абухіна Р.Д.,

за участю секретаря судового засідання Баланюк Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтерсах та як опікун в інтересах недієздатного ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом,

В С Т А Н О В И В:

І. ПРОЦЕДУРА

Позивачка звернулась із позовом, з урахуванняуточнень просить: визнати відповідача такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_1 .

Ухвалою від 23 лютого 2022 року по справі відкрито провадження.

В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимог та просила їх задовольнити.

Відповідачка в судове засідання не з`явилась, про час, дату та місце судового засідання повідомлялась належним чином у встановленому порядку. Відзив на позов, заяву чи клопотань про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за ії відсутності до суду не подавала.

Суд, у зв`язку з неявкою відповідачки та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачкою відзиву на позов, ухвалив слухати справу у відсутності відповідачки, згідно ст.ст.280 ? 281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів.

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, надані докази, вважає позов підлягаючим задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин по справі.

ІІ. АРГУМЕНТИ (ДОВОДИ) СТОРІН.

Позов обґрунтований тим, що позивачка та ії недієздатний син ОСОБА_2 , 1962 року народження, опікуном якого вона є, є власниками квартири АДРЕСА_1 .

Підставою звернення до суду із даним позовом стали посилання на те, що у цій квартирі також зареєстрована ОСОБА_3 , яка ніколи в квартирі не проживала.

На підтвердження законності своїх вимог посилається на ст.41 Конституції України, ст.ст. 16, 317, 319, 321, 379, 383, 391, 405 ЦК України. Підставою звернення до суду із даним позовом стали посилання на те, що у вищезазначеній квартирі також зареєстрована особа, яка не є членом її сім`ї та не вжив заходів щодо зміни місця реєстрації.

ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ.

Позов обґрунтований тим, що вона с сином ОСОБА_2 є власниками квартири АДРЕСА_2 та зареєстровані за цією адресою.

Так, з 09.09. 2020 року 1/3 частина квартири АДРЕСА_1 на праві спільної часткової власності зареєстрована за ОСОБА_1 .

Також з 09.09. 2020 року 2/6 частини квартири АДРЕСА_1 на праві спільної часткової власності зареєстрована за ОСОБА_2 .

21.12.2020 року в квартирі АДРЕСА_1 зареєстрована ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Як зазначає позивачка, реєстрацію місця проживання в цій квартирі ОСОБА_3 здійснено на підставі свідоцтва про шлюб з ії сином ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . В зазначеній квартирі вона ніколи фактично не проживала.

Проте, листом Приморського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) повідомлено за № 2916/54-70 від 23.12.2021, що 23 грудня 2021 року на підставі висновку Приморського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 23.12.2021 анульовано актовий запис № 2276 про шлюб, складений 11 грудня 2020 року на ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Рішенням Приморського районного суду міста Одеси від 18 листопада 2019 року у справі № 522/2908/19 визнано ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Одеси, який проживає за адресою: АДРЕСА_3 недієздатним та встановлена опіка, призначено його опікуном ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання6 АДРЕСА_3 ).

23.12.2019 року Приморською районною адміністрацією Одеської міської ради видано посвідчення № 400 про те, що вона згідно рішення Приморського районного суду м. Одеси від 18 листопада 2019 року, номер справи № 522/2908/109, призначена опікуном над нідієздатним ОСОБА_2 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_5 та його майном.

Підставою звернення до суду із позовом стали посилання позивача на те, що відповідачка у зазначеній квартирі не проживає, що підтверджується актом від 02 лютого 2022 року про не проживання, складеним сусідами.

Допитані в якості свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , сусіди по квартирі, підтвердили факт не проживання відповідачки в квартирі АДРЕСА_1 .

ІV. ОЦІНКА СУДУ.

Перевіривши законність та обґрунтованість позовних вимог суд дійшов висновку по можливість задоволення позову.

1. ВИЗНАННЯ ОСІБ ТАКИМИ, ЩО ВТРАТИЛИ ПРАВО КОРИСТУВАННЯ ЖИТЛОВИМ ПРИМІЩЕННЯМ.

На підставі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання, або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Судовий захист цивільних прав та інтересів, шляхом визнання відповідного права, гарантуєтьсяст. 16 ЦК України, з якої вбачається, що кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч.1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно ч.1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Частиною 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Приписами ст. 379 ЦК України передбачено, житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше жиле приміщення, призначені та придатні для постійного або тимчасового проживання в них.

Оскільки відповідачка за вказаною адресою не проживає та, на даний час, не вживає дій щодо зняття з реєстрації місця проживання у квартирі АДРЕСА_1 , тому права позивачки, як власниці квартири та опікуна сина, де зареєстрована відповідачка порушуються.

Відповідно до ч.2 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, зокрема, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням.

Оскільки судом встановлено, що права та інтереси позивача, як власника квартири порушуються, та враховуючи ту обставину, щовідповідач втратив право користування зазначеною квартирою суд дійшов до висновку, що позовні вимоги про визнання особи втратившою право користування житловим приміщенням є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Суд також зазначає, що визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням є підставою для знаття з реєстраційного обліку.

На підставі викладеного й керуючись ст.ст.316, 317, 319, 346, 391 ЦК України, ст.ст. 1, 2, 5, 11, 76-80, 81, 206, 241, 247, 258, 263-265, 273, 354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтерсах та як опікун в інтересах недієздатного ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом задовольнити.

Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 такою, що втратила право користування житлом, а саме квартирою АДРЕСА_1 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга на заочне рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення суду складений 26 липня 2022 року.

Суддя Р.Д. Абухін

21.07.2022