Справа № 305/296/20
Провадження по справі 2/305/49/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.02.2022 року. Рахівський районний суд Закарпатської області

у складі: головуючого судді Ємчука В.Е.

з участю: секретаря судового засідання Орос С.Ю.

відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Рахові в порядку загального позовного провадження з викликом сторін, цивільну справу за позовом Акціонерного товариства "Альфа-Банк" до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , в інтересах якого діє ОСОБА_1 , третя особа Служба у справах дітей Рахівської районної держаної адміністрації про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення,

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство "Альфа-Банк" звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , в інтересах якого діє ОСОБА_1 , третя особа Служба у справах дітей Рахівської районної держаної адміністрації про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 03.07.2006 року Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк та фізична - ОСОБА_1 , уклали кредитний договір №307 (далі Кредитний договір). 17 грудня 2012 року між ПАТ "Альфа-Банк" та ПАТ "Акціонерний промислово-інвестиційний банк" було укладено Договір відступлення прав вимоги, відповідно до якого ПАТ "Альфа-Банк" набуло право вимоги за кредитними договорами включаючи суму основного боргу, відсотків, комісій, нарахованих штрафних санкцій. Згідно з вищевказаним Договором відбулося Права вимоги за Договором про іпотечний кредит №307 від 03.07.2006 року №307 від 03.07.2006, що був укладений між ПАТ "Акціонерний промислово-інвестиційний банк" та ОСОБА_1 , таким чином на даний час усі права кредитора за вищевказаним договором про іпотечний кредит належать "Альфа-Банк". Відповідно до умов зазначеного договору, Позивач надав Відповідачу кредит в сумі 29700 доларів США. Відповідач зобов`язувався в порядку та на умовах визначених Договором повернути Кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойки та інші платежі в сумі, строки та на умовах, передбачених Договором та Додатком №1 до нього - Графіком погашення кредиту. Позивач свої зобов`язання за Договором виконав у повному обсязі, надав Відповідачеві кредит. Своєю чергою Відповідач неналежно виконує взяті на себе зобов`язання, чим грубо порушив істотні умови Кредитного договору, в результаті чого, станом на 10.02.2020, заборгованість за кредитом 16866,53 Долара США, по відсотках 20036,33 долара США по пені 48273,94 долара США, що підтверджується розрахунком заборгованості. З метою забезпечення належного виконання зобов`язання за Кредитним договором від 03.07.2006 між Кредитором та Іпотекодавцями, яким є ОСОБА_1 , укладено іпотечний договір №307/307, відповідно до якого остання передала в іпотеку Кредитору нерухоме майно, а саме: будинок АДРЕСА_1 , житловою площею 81,64 кв.м, загальною площею 223,77 кв.м. Відповідно до Договору та Закону України "Про іпотеку" у разі порушення Боржником основного зобов`язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмету іпотеки. Іпотекодержатель має право вимагати виконання основного зобов`язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки. Згідно з довідкою від 04.01.2019 за адресою АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Позивач звертався до Відповідачів з вимогою звільнити житлове приміщення, намагався вирішити спір в досудовому порядку, але спір залишився не вирішеним. У зв`язку з наведеним просять звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: на будинок АДРЕСА_1 , житловою площею 81,64 кв.м., загальною площею 223,77 кв.м., в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №307 від 03.07.2006 в сумі 36902,86 грн долара США, а саме 16866,53 долара США за кредитом, 20036,33 долара США по відсотках на користь Акціонерного товариства "Альфа-Банк" шляхом проведення прилюдних торгів згідно ЗУ "Про виконавче провадження", за початковою ціною встановленою на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, визначеною на підставі оцінки проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна, під час проведення виконавчих дій. Примусово виселити ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 та стягнути солідарно з Відповідачів на користь Акціонерного товариства "Альфа Банк" судові витрати по сплаті судового збору.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без участі представника АТ "Альфа-Банк" за наявними в справі матеріалами. Позовні вимоги підтримує і просить їх задовольнити.

Відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в інтересах якого діє його мати ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, пояснила, що будинок був побудований ще до отримання кредиту, а кошти, що були отримані в кредит, були використані на облаштування будинку. Вона з дітьми проживає в цьому будинку, тому просить відмовити у задоволенні позову.

Представник відповідача ОСОБА_3 позовні вимоги не визнав, пояснив, що банк втратив строк позовної давності, у зв`язку з чим просить відмовити у задоволенні позову.

Дослідивши матеріали справи, всебічно й повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи й вирішення спору по суті, суд приходить до такого висновку.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За умовами Кредитного договору №307 від 03 липня 2006 року, укладеного між Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком (закрите акціонерне товариство) та ОСОБА_1 , остання отримала кредитні кошти в сумі 29700 доларів США, за користування кредитом встановлено процентну ставку в розмірі 13% річних. Відповідно до п.2.5 кредит надається Позичальнику на добудову житлового будинку. Кінцевий термін повернення кредиту не пізніше 02 липня 2016 року. Пунктом 2.3 зазначеного Договору передбачено, у разі несвоєчасної сплати відсотків за користування кредитом, остаточною датою повернення кредиту шістдесятий календарний день від дня нарахування відсотків, що не сплачені у встановлений цим Договором строк. Погашення кредиту здійснюється позичальником щомісячно, у відповідності до Графіку (Додатку №1), який є невід`ємною частиною договору. Згідно з Графіком ОСОБА_1 щомісячно повинна була вносити 247,50 долара США на погашення тіла кредиту та процентів за користування кредитними коштами. Розділом 4 даного Договору встановлено, що виконання зобов`язань за цим Договором забезпечується іпотекою, предметом якої є будинок, що знаходиться у АДРЕСА_1 , загальною площею 223,77 м.кв., житлова площа 81,64 м.кв. оціночною вартістю 524740,80 гривень. У розділі 6 Кредитного договору передбачено відповідальність за невиконання або неналежне виконання прийнятих на себе згідно з умовами цього договору зобов`язань, де винна Сторона сплачує іншій Стороні суму неустойки та збитків, передбачених цим Договором. За несвоєчасну сплату сум кредиту або відсотків Позичальник сплачує Банку пеню, яка обчислюється від суми простроченого платежу, у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє у період прострочення кредиту та нараховується щоденно. Позичальник несе відповідальність за погашення кредиту всім своїм майном, на яке відповідно до законодавства України може бути звернено стягнення. Строк позовної давності сторонами встановлено тривалістю у десять років (п.6.8). Зазначений договір набрав чинності з дня його підписання Сторонами і діє до повного повернення Позичальником кредиту, сплати у повному обсязі процентів за користування ним та до повного виконання будь-яких інших грошових зобов`язань, згідно з умовами Договору.

В забезпечення виконання вимог зазначеного Кредитного договору 27.07.2006 було укладено Іпотечний договір №307/307 між Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком (закрите акціонерне товариство) та іпотекодавцем ОСОБА_1 , відповідно до якого іпотекодавець передав у заставу будинок АДРЕСА_1 , житлова площа якого становить 81,64 кв.м., загальна площа 223,77 кв.м., який належить Іпотекодавцю, ОСОБА_1 , на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно, видане на підставі рішення виконкому Білинської сільської ради від 24.07.2006 року за №39. Право власності на об`єкт нерухомого майна зареєстроване в Рахівському Бюро технічної інвентаризації 26.07.2006 в реєстровій книзі №1 за номером 89, реєстраційний номер в РПВ на нерухоме майно 15519200. Вартість іпотечного майна становить 524740,80 гривень. Термін дії зазначеного договору встановлений у п 7.3 до повного виконання зобов`язань Іпотекодавцем за Договором про іпотечний кредит.

Договором №1 від 01.03.2011 року про внесення змін та доповнень до Кредитного договору №307 від 03.07.2006 року внесено зміни у назві банку - у зв`язку з припинення діяльності філії «Відділення ПАТ Промінвестбанку в м.Рахів Закарпатської області», шляхом реорганізації, позикодавця замінено на «Філію «відділення ПАТ Промінвестбанк в м.Ужгород».

17 грудня 2012 року було укладено Договір про відступлення прав вимоги та Договір про передачу прав за договорами забезпечення, відповідно до якого Публічне акціонерне товариство «Акціонерний промислово-інвестиційний банк» передав Публічному акціонерному товариству «Альфа-Банк» Кредитний портфель, внаслідок передачі якого Новий Кредитор набуває усіх прав вимоги Первісного Кредитора за Кредитними договорами та Договорами забезпечення, від Позичальників належного виконання всіх грошових та інших зобов`язань, правом звернення стягнення за Кредитними договорами на заставлене майно, та іншими правами вимоги за Кредитними договорами та Договорами згідно з яким передано право вимоги новому кредитору у тому числі за кредитним договором 307 від 03.07.2006 року та Іпотечним договором 307/307 від 27.07.2006 позичальника ОСОБА_1 .

Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти) у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідності до ст.ст. 526, 611 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки (пені).

Розрахунком заборгованості за кредитним договором станом підтверджується заборгованість ОСОБА_1 на 10.02.2020 за кредитом 16866,53 Долара США, по відсотках 20036,33 долара США по пені 48273,94 долара США, що підтверджується розрахунком заборгованості.

З матеріалів справи встановлено, що Позивач направив ОСОБА_1 повідомлення про усунення порушень, зокрема вимогу щодо виконання умов кредитного договору №307 від 03.07.2006, де було запропоновано у строк до 30 днів з дня отримання вимоги, сплатити заборгованість по кредиту, сплатити нараховані проценти і нараховані штрафні санкції або, у якості альтернативи, запропоновано добровільно передати предмет іпотеки для подальшої реалізації. Крім того, Позивач поставив вимогу до відповідачів добровільно звільнити всіма мешканцями житлове приміщення, яке є предметом іпотеки, з обов`язковим зняттям всіх мешканців з реєстраційного обліку, у разі неусунення порушення вимог по зобов`язанню у тридцятиденний термін. Про результати вирішення даної Вимоги відповідачі повинні були письмово повідомити ПАТ «Альфа-Банк» упродовж трьох днів. В ході розгляду справи було встановлено, що дана вимога залишилася поза увагою відповідачів, оскільки вони жодних повідомлень з цього приводу позивачу не направляли.

За змістом частини першої статті 575 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека як різновид застави, предметом якої є нерухоме майно, - це вид забезпечення виконання зобов`язання, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, передбаченому цим Законом.

Відповідно до статті 589 ЦК України, частини першої статті 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

Загальне правило про звернення стягнення на предмет застави (іпотеки) закріплене у статті 590 ЦК України й передбачає можливість такого звернення на підставі рішення суду в примусовому порядку, якщо інше не встановлено договором або законом.

Крім того, правове регулювання звернення стягнення на іпотечне майно передбачено Законом України «Про іпотеку».

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання.

Згідно з частиною третьою статті 33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду здійснюється відповідно до статті 39 Закону України «Про іпотеку».

Так, згідно із частинами першою, другою статті 39 цього Закону у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки, одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд, за заявою іпотекодержателя, виносить рішення про виселення мешканців за наявності підстав, передбачених законом, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення.

Частиною першою статті 40 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом.

Нормою, яка встановлює порядок виселення із займаного житлового приміщення, є стаття 109 ЖК Української РСР, у частині першій якої передбачені підстави виселення.

Частина третя статті 109 ЖК Української РСР регулює порядок виселення громадян із приміщення, що було передане в іпотеку, на яке звернено стягнення.

За змістом частини другої статті 40 Закону України «Про іпотеку» та частини третьої статті 109 ЖК Української РСР після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення, шляхом позасудового врегулювання на підставі договору, всі мешканці зобов`язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.

Відповідно до частини другої статті 109 ЖК Української РСР громадянам, яких виселяють з жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинно бути зазначено в рішенні суду.

Таким чином, частина друга статті 109 ЖК Української РСР встановлює загальне правило про неможливість виселення громадян без надання іншого жилого приміщення. Як виняток, допускається виселення громадян без надання іншого жилого приміщення при зверненні стягнення на жиле приміщення, що було придбане громадянином за рахунок кредиту, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення.

Відтак, аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що під час ухвалення судового рішення про виселення мешканців на підставі частини другої статті 39 Закону України «Про іпотеку» підлягають застосуванню як положення статті 40 цього Закону, так і норма статті 109 ЖК Української РСР.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 753/12729/15-ц (провадження № 14-317цс18).

Судом встановлено, що ще до укладення Договору про іпотечний кредит №307 від 27.07.2006 року та Іпотечного договору №307/307 від 27.07.2006 року будинок АДРЕСА_1 вже належав ОСОБА_1 .

Згідно з висновком про недоцільність виселення з житлового будинку ОСОБА_1 , який знаходиться у АДРЕСА_1 , право користуванням, яким має неповнолітня дитина від 01.02.2021 №02-36/119, який був наданий органом опіки та піклування Рахівської міської ради за дорученням суду, вбачається, що було проведено обстеження умов проживання житлового будинку у АДРЕСА_1 та вважає за недоцільне виселення громадянки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з будинку АДРЕСА_1 , яким право користування має неповнолітній ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Судом встановлено, що на момент отримання кредиту - 03 липня 2006 року, житловий будинок вже був побудований, не дивлячись на те, що в іпотечному договорі зазначена дата його державної реєстрації 24.07.2006 року, проте зрозумілим є те, що оскільки цей будинок був переданий в іпотеку і про це зазначено у Кредитному договорі №307 від 03 липня 2006 року, отже він реально вже існував (був збудований) ще до отримання кредиту, зазначене й підтверджується тим, що кредит надавався не на купівлю будинку, а на його добудову. З моменту отримання кредитних коштів і до отримання свідоцтва про право власності на цей будинок пройшов дуже короткий час, за який реально добудовувати будинок практично не можливо, а лише можна було закінчити якість оздоблювальні роботи, тому виключається, що цей будинок був придбаний за кредитні кошти.

З огляду на викладене, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити, оскільки спірне майно не було придбано за рахунок кредитних коштів, відповідачі проживають у цьому будинку, а отже звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення Відповідачів без надання іншого житла суперечило б ст. 109 ЖК УРСР.

Суд вважає безпідставним посилання представника Відповідача на пропущення строку позовної давності, оскільки кінцевий термін повернення коштів за кредитним договором №307 від 03 липня 2006 року був визначений сторонами до 02 липня 2016 року, а строк позовної давності відповідно до п. 6.8 Кредитного договору сторони визначили тривалістю у 10 років, а строк іпотечного договору був визначений до повного виконання Договору про іпотечний кредит. Враховуючи наведене, суд встановив, що строк позовної даності Позивачем не було пропущено.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд відмовляє також у стягненні судових витрат, з огляду на відмову в задоволенні основних позовних вимог.

Керуючись ст. ст. ст.ст. 1-13, 76- 83, 141, 247, 247, 258-259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Відмовити у задоволенні позову Акціонерного товариства "Альфа-Банк" до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , в інтересах якого діє ОСОБА_1 , третя особа Служба у справах дітей Рахівської районної держаної адміністрації про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.

Повний текст рішення виготовлено 25.02.2022.

Суддя: В.Е. Ємчук